Справа № 440/4558/22
Суддя: Радишевська О.Р.
Дата ухвалення: 2023-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

29 червня 2023 року

м. Київ

справа №440/4558/22

адміністративне провадження № К/990/21745/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):

судді-доповідача - Радишевської О.Р.,

суддів - Жука А.В., Смоковича М.І.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14 червня 2022 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2023 року у справі № 440/4558/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції в Полтавській області, за участю третьої особи - Відділення поліції №1 Полтавського районного управління поліції ГУ НП в Полтавській області про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення середнього грошового заробітку за час вимушеного прогулу,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Полтавській області (надалі - ГУНП, відповідач), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП №430 від 18.04.2022 "Про неналежне виконання службових обов`язків та притягнення до дисциплінарної відповідальності" в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби в поліції старшого дільничного офіцера сектору превенції Відділення поліції №1 Полтавського районного управління поліції ГУНП капітана поліції ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП №196 о/с від 30.04.2022 "По особовому складу" щодо звільнення зі служби в поліції старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції Відділення поліції №1 Полтавського районного управління поліції ГУНП капітана поліції ОСОБА_1 за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України "Про національну поліцію" 30.04.2022;

- зобов`язати ГУНП поновити ОСОБА_1 на посаді старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції Відділення поліції №1 Полтавського районного управління поліції ГУНП або на рівнозначній посаді для продовження служби в Національній поліції України з 01.05.2022;

- стягнути ГУНП на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі середнього грошового заробітку за час вимушеного прогулу починаючи з дати звільнення, тобто з 30.04.2022, до фактичного поновлення на роботі (службі) на посаді старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції Відділення поліції №1 Полтавського районного управління поліції ГУНП або на рівнозначній посаді в Національній поліції України починаючи з 01.05.2022.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14 червня 2022 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2023 року, позов залишено без задоволення.

19 червня 2023 року до Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14 червня 2022 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2023 року у справі № 440/4558/22.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Проаналізувавши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року №1402-VIII.

Частиною першою статті 13 КАС України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз указаних положень дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які, у розумінні Закону України "Про запобігання корупції", займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Зі змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій убачається, що капітан поліції ОСОБА_1 перебував на посаді старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції № 1 Полтавського районного управління поліції.

Отже, позивач не є службовою особою, яка займає відповідальне та особливо відповідальне становище відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України, у системному зв`язку з положеннями примітки до статті 51-3 Закону України "Про запобігання корупції" (у редакції, чинній на момент звернення позивача до суду).

Отож суд першої інстанції, урахувавши, що позивач не є службовою особою, яка займає відповідальне та особливо відповідальне становище, відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України, у системному зв`язку з положеннями примітки до статті 51-3 Закону України "Про запобігання корупції" (у редакції, чинній на момент звернення позивача до суду), правомірно розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження.

При цьому Судом не приймаються до уваги посилання заявника, що суд першої інстанції відніс цю справу до категорії справ незначної складності помилково, з огляду на те, що ним оскаржується рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд зазначає, що відповідно до приписів пункту 4 частини четвертої статті 12 КАС України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Водночас у цій справі, як вбачається зі змісту позовних вимог, позивачем не оскаржувалось рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого останній може стягнути з позивача грошові кошти у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд також критично оцінює посилання заявника на те, що він буде позбавлений можливості спростувати обставини встановлені оскаржуваними судовими рішеннями при розгляді справи №440/4924/22, предметом розгляду якої є стягнення відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк експлуатації яких не закінчився, оскільки позивачем не конкретизовано, яким чином можуть бути використані висновки, установлені судами у цій справі в інших справах. При цьому, Судом установлено, що, приймаючи рішення у цій справі та у справі №440/4924/22, суди виходили з різних мотивів.

Суд зазначає, що лише загальні посилання на такі обставини, за відсутності вмотивованих аргументів, не дають підстав для висновку, що є підстави для відкриття касаційного провадження з посиланням на підпункт "б" частини п`ятої статті 328 КАС України.

Щодо доводів скаржника про винятковість значення для нього цієї справи, Суд зазначає, що про виняткове значення справи для її учасника, який подав касаційну скаргу, можна стверджувати в умовах, коли залишення в силі незаконного судового рішення може спричинити непоправну шкоду правам чи охоронюваним законом інтересам цієї особи. Проте справа, яка має виняткове значення для її учасника, може бути виокремлена із загальних правил розгляду адміністративних справ Верховним Судом, якщо виявлено після апеляційного розгляду справи неоднакове застосування судом апеляційної інстанції одного й того ж положення закону.

Отже, допустимість відкриття касаційного провадження, якщо справа становить значний суспільний інтерес чи має виняткове значення для скаржника, зумовлена потребою забезпечення єдності судової практики. Йдеться про реалізацію принципів верховенства права та правової визначеності, рівності перед законом і судом з метою гарантування передбачуваності судового рішення.

Так, заявником не наведено обставин, які б свідчили про те, що справа має значення для уніфікованого розуміння та застосування права для сторін спору.

Суд наголошує, що визначені підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки в іншому випадку принцип правової визначеності буде порушено.

Водночас Судом установлено, що доводи скаржника, наведені у касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів у справі та незгоди з висновками судів попередніх інстанцій щодо застосування норм чинного законодавства.

Отже, касаційна скарга не містить належних доводів, які могли б обґрунтувати дію підпунктів "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Щодо посилання скаржника на підстави касаційного оскарження, визначені у частині четвертій статті 328 КАС України Суд зазначає, що передумовою для перевірки наявності підстав касаційного оскарження рішення суду апеляційної інстанції, встановлених пунктами 1-4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу у справі незначної складності, є наявність обставин, визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

З огляду на зазначене та враховуючи, що скаржник, оскаржуючи судові рішення у цій справі, не вказав випадків для відкриття касаційного провадження, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, підстави перевірки інших доводів касаційної скарги відсутні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За такого правового регулювання та обставин справи у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Суд також ураховує позицію, висловлену Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) в ухвалі від 09 жовтня 2018 року, щодо неприйнятності заяви у справі "Азюковська проти України" (заява №26293/18), в якій заявником оскаржувалася відмова суду касаційної інстанції у відкритті касаційного провадження у зв`язку з віднесенням справи до категорії справ незначної складності. Так, ЄСПЛ указав, що застосування критерію малозначності у цій справі було передбачуваним, справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

З урахуванням викладеного клопотання скаржника про поновлення строку на касаційне оскарження Судом не вирішується.

Керуючись статтями 12, 13, 248, 257, 328, 333, 359 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14 червня 2022 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2023 року у справі №440/4558/22

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач: О.Р. Радишевська

Судді: А.В. Жук

М.І. Смокович