Справа № 200/2034/23
Суддя: Молочна І.С.
Дата ухвалення: 2023-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2023 року Справа№200/2034/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Молочної І. С., розглянувши в порядку спрощеного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркурій» до Львівської митниці Державної митної служби України про оскарження бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

11.05.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «Меркурій», позивач, звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Львівської митниці Державної митної служби України з вимогами:

- визнати бездіяльність Львівської митниці Державної митної служби України щодо неприйняття (не своєчасне прийняття) рішення про відмову у митному оформленні UA209170/2023/000711 від 23.03.2023 у встановлений законом строк протиправною, такою, що суперечить статті 255 та статті 256 Митного кодексу України, де визначено строк на прийняття рішення стосовно митного оформлення;

- стягнути з Львівської митниці Державної митної служби України 5823,48 грн. (п`ять тисяч вісімсот двадцять три грн. 48 коп.) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркурій».

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12.05.2023 відкрито провадження у адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження, витребувано встановлені судом докази.

26.05.2023 відповідач, Львівська митниця Державної митної служби України, надав до суду відзив та докази по справі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 26.05.2023 долучено до матеріалів справи відзив на позовну заяву та докази по справі, надані Львівською митницею Державної митної служби України.

30.05.2023 до суду, через підсистему «Електронний суд», надійшла відповідь на відзив на позовну заяву.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 30.05.2023 відмовлено в долученні до матеріалів адміністративної справи відповіді на відзив на позовну заяву.

06.06.2023 позивач надав до суду, через підсистему «Електронний суд», заперечення (відповідь на відзив на позовну заяву) по справі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 07.06.2023 долучено до матеріалів адміністративної справи заперечення позивача (відповідь на відзив на позовну заяву) від 06.06.2023.

Інші заяви та клопотання по розглядаємій справі не надходили.

За приписами частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до положень статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Відповідно до частини п`ятої статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Отже відсутні перешкоди для розгляду справи по суті.

Так, в обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 20.02.2023 до Львівської митниці була подана ВМД для митного оформлення товару №23UA25U6. Після прийняття товару до митного оформлення від митниці надійшов запит з проханням надати додаткові документи. Відповідачу були надані ще деякі документи та дана відповідь, що всі існуючі із запрошених документів вже надані та інших надано не може бути. Рішення UA209170/2023/000711 щодо митного оформлення, яким було відмовлено у митному оформленні, прийнято відповідачем тільки 23.02.2023, тобто, на четвертий день.

Позивач вважає, що зазначене рішення не було прийнято у встановлений законом строк без підстав, передбачених законом, а саме частиною другою статті 256 Митного кодексу України.

Крім того, позивач зазначає, що така протиправна бездіяльність відповідача завдала шкоду позивачу у вигляді сплати штрафу за простій транспортного засобу з вини замовника у розмірі 50 євро за добу. Так, відповідно до умов Договору-заявки від 16.02.2023 48 годин є нормативний простій, який розрахований із 24 годин на митне оформлення та 24 годин на розвантаження, тому на думку позивача, у зв`язку з протиправною бездіяльністю відповідача щодо неприйняття рішення стосовно митного оформлення у встановлений законом строк наднормовий простій транспортного засобу становить 3 (три) доби.

Позивач наголошує, що на претензію щодо добровільного відшкодування завданої відповідачем шкоди відповідь не отримано.

Позивач вважає, що порушення закону полягає у несвоєчасному прийнятті відповідачем рішення про відмову у митному оформленні №UA209170/2023/000711 від 23.03.2023, що завдало шкоди позивачу. Позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі.

Відповідачем надано відзив на адміністративний позов, в якому останній заперечив проти задоволення заявлених вимог позивача. В обґрунтування доводів відповідач зазначив, що 20.02.2023 о 14 годині 35 хвилин декларант Товариство з обмеженою відповідальністю «ДАЛЕТ БРОК», обліковий №UA6, подав до митного оформлення митну декларацію типу ІМ40ДЕ №23UA25U6, митну декларацію типу ІМ40ДЕ №23UA25U6 прийнято до митного оформлення о 14 годині 35 хвилин 20.02.2023 та зареєстровано о 14 годині 36 хвилин 20.02.2023. Разом із цим, відповідач зазначає, що при заявленні митної вартості виявлено неподання документів, визначених частиною другою статті 53 Митного кодексу України, та відсутність у поданих документах всіх відомостей щодо складових митної вартості, що відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 54 Митного кодексу України є підставою письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 Митного кодексу України додаткові документи та відомості.

Крім того, відповідач зазначив, що позивач в попередні періоди неодноразово імпортував ідентичний товар, при цьому митна вартість ним заявлялася за другорядними методами (3 та 6) на рівні 1,73 та 1,78 дол. США за кг. Натомість, заявлений рівень митної вартості склав 1,596 дол. США за кг. Тому, на думку відповідача, у державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста «Городок» Львівської митниці Сенька Ігоря Дмитровича були законні підстави для витребування додаткових документів, відповідно до вимог частини третьої статті 53 Митного кодексу України, така вимога була надіслана 20.02.2023 о 16 годині 24 хвилині, тобто через 1 годину 49 хвилин після прийняття декларації в роботу, відомості про відповідну затримку були внесені до АСМО Інспектор.

Водночас, відповідач зауважує, що з часу скерування декларанту вимоги про надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 Митного кодексу України, декларантом позивача 20.02.2023 о 16 годині 37 хвилин та о 16 годині 38 хвилин, а також 21.02.2023 о 09 годині 30 хвилин та о 09 годині 31 хвилин надсилалися додаткові документи, а також те, що листи від 21.02.2023 о 14 годині 16 хвилин та від 22.02.2023 о 14 годині 29 хвилин про відмову у наданні інших документів та прийняття рішення щодо завершення митного оформлення, які були адресовані Київській митниці, та лише 23.02.2023 о 12 годині 06 хвилин декларантом надіслано лист, який адресований начальнику Львівської митниці, про надання всіх наявних документів та завершення митного оформлення, посадовою особою митниці було винесено рішення про коригування митної вартості товарів від 23.02.2023 №UA20900/2023/900093/1 о 12 годині 47 хвилин та о 12 годині 50 хвилин надіслано декларантові.

Відповідач вважає, що тривалість митного оформлення товарів за митною декларацією від 20.02.2023 №23UA25U6 зумовлена діями декларанта, який впродовж 20.02.2023 та 21.02.2023 здійснював надсилання додаткових документів, а лист, який адресований начальнику Львівської митниці про надання всіх наявних документів та завершення митного оформлення, скеровано лише 23.02.2023 о 12 годині 06 хвилин.

Крім того, відповідач звертає увагу, що відповідно до вхідної кореспонденції Львівської митниці претензії щодо відшкодування шкоди від позивача не надходило.

Позивач надав до суду відповідь на відзив, в якій заперечує проти доводів відповідача, та просить задовольнити позов в повному обсязі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Меркурій», зареєстрований як юридична особа 10.09.1997, та має право на здійснення такого виду економічної діяльності як 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до скрін-копії з електронного кабінету в автоматизованій системі митного оформлення «Інспектор» 20.02.2023 о 14 годині 35 хвилин декларант, Товариство з обмеженою відповідальністю «ДАЛЕТ БРОК», подав до митного оформлення митну декларацію типу ІМ40ДЕ №23UA25U6.

Згідно із митною декларацією типу ІМ40ДЕ № 23UA25U6 за якою заявлено товар «Кунлунь повністю очищений парафін 56/58», що переміщувався на адресу ТОВ «Меркурій» (), товар було придбано за непрямим контрактом з NAFTADON LTD (Болгарія). Фактурна вартість товару на умовах FCA-Ґданськ склала 29967,00 євро, заявлена за основним методом митна вартість - 1225876,36 грн.

Як вбачається із інформації, що міститься в графі 44 зазначеної митної декларації, декларантом до митного оформлення були подані наступні документи:

- договір (контракт) №FD-2812/20 від 28.12.2020;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №22 від 23.12.2022;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №6 від 30.12.2022;

- договір №ДБ2501-1 від 25.01.2023;

- сертифікат аналізу від 11.12.2022.

Відповідно до скрін-копії з електронного кабінету в автоматизованій системі митного оформлення «Інспектор» митну декларацію типу ІМ40ДЕ №23UA25U6 прийнято до митного оформлення о 14 годині 35 хвилин 20.02.2023 та зареєстровано о 14 годині 36 хвилин 20.02.2023.

Відповідно до скрін-копії з електронного кабінету в автоматизованій системі митного оформлення «Інспектор» 20.02.2023 о 16 годині 24 хвилини позивачу направлено повідомлення про необхідність подання додаткових документів для підтвердження митної вартості відповідно до статті 53 Митного кодексу України, яке отримано позивачем 20.02.2023 о 16 годині 32 хвилини.

22.02.2023 декларант, Товариство з обмеженою відповідальністю «ДАЛЕТ БРОК», листом повідомив начальника Київської міської митниці, зокрема, про те, що з вимогою необхідності подання додаткових документів для підтвердження митної вартості відповідно до статті 53 Митного кодексу України по митній декларації 23UA25U6 від 20.02.2023, ознайомлений. Декларантом було додатково відправлено: банківський платіжний документ від 23.12.2023, рахунок-проформу №2312 від 23.12.2023, прайс-лист №35 від 01.02.2023, комерційну пропозицію №39 від 01.02.2023. Були надані всі наявні документи, просив винести рішення та завершити митне оформлення, що не заперечується відповідачем.

Відповідно до скрін-копії з електронного кабінету в автоматизованій системі митного оформлення «Інспектор», декларант, Товариство з обмеженою відповідальністю «ДАЛЕТ БРОК», досилав листи щодо підтвердження митної вартості відповідно до статті 53 Митного кодексу України 21.02.2023 о 14:16:55 годин, 22.02.2023 о 14:04:32, 23.02.2023 о 12:06:09, що не заперечується позивачем.

23.02.2023 відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/900093/1 за митною декларацією типу ІМ40ДЕ №23UA25U6, яке отримано позивачем в автоматизованій системі митного оформлення «Інспектор» 23.02.2023 о 12 годині 50 хвилин.

Відповідно до Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2023/000711, яка була сформована в автоматизованій системі митного оформлення «Інспектор» 23.02.2023 о 14:02:21, зазначено, зокрема, що за результатами перевірки митної декларації або документа, що її замінює, а також інших документів, наданих відповідно до Митного кодексу України: пакувальний лист (Packing list) б/н від 01.02.2023; рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) №000000051 від 01.02.2023; автотранспортна накладна (Road consignment note) б/н від 17.02.2023; декларацiя про походження товару (Declaration of origin) №000000051 від 01.02.2023; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №18 від 20.02.2023; документ, що підтверджує вартість перевезення товару №5 від 20.02.2023; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №FD-2812/20 від 28.12.2020; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №22 від 23.12.2022; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №6 від 30.12.2022; договір про надання послуг митного брокера №ДБ2501-1 від 25.01.2023; інші некласифіковані документи: Сертифікат аналізу від 11.12.2022; митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів №23UA25U6 від 20.02.2023, поданих 20.02.2023 o 14 годині 35 хвилин декларантом або уповноваженою ним особою Товариство з обмеженою відповідальністю «ДАЛЕТ БРОК», повідомило про відмову митному оформленні (випуску) товарів, з таких причин: Неможливість завершення м/о по причині необхідності внесення змін у гр. 12, 45, 46, 43, 44 ЕМД (у зв`язку із прийняттям рішення про коригування митної вартості товару від 23.02.2023 №UA209000/2023/900093/1) пункту 6 статті 54, статті 55 Митного кодексу України. Постанова Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 №450 «Питання, пов`язані із застосуванням митних декларацій», наказ Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №631 «Про затвердження Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа», наказ Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №651 «Про затвердження Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа». Роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення: Подання нової ЕМД із змінами у зазначених графах ЕМД відповідно до рішення про визначення митної вартості від 23.02.2023 №UA209000/2023/900093/1.

06.04.2023 позивачем сформована претензія вих.№06-04/23-1, в якій, зокрема, зазначено, що 20.02.2023 до Львівської митниці була подана ВМД для митного оформлення товару №23UA25U6. Рішенням №UA209170/2023/900093/000711 щодо митного оформлення, яким було відмовлено у митному оформленні прийнято аж 23.02.2023, тобто, на четвертий день. Рішення не було прийнято у встановлений законом строк без підстав, передбачених законом (частина друга статті 256 Митного кодексу України). Протиправна бездіяльність завдала шкоди заявнику у вигляді сплати штрафу за простій транспортного засобу з вини замовника у розмірі 50 євро за добу. Відповідно до умов Договору-заявки від 16.02.2023 48 годин є нормативний простій, який розрахований із 24 годин на митне оформлення та 24 годин на розвантаження, тому на думку позивача, у зв`язку з протиправною бездіяльністю відповідача щодо неприйняття рішення стосовно митного оформлення у встановлений законом строк наднормовий простій транспортного засобу становить 3 (три) доби. Сума стягнення розрахована наступним чином 50 євро за добу = 1941,16 грн. за добу. Загальна кількість днів простою з вини відповідача 3 (три). Загалом виходить 1941,16 грн.*3=5823,48 грн. Просив добровільно компенсувати завдану шкоду та сплатити 5823,48 грн. на користь заявника.

До зазначеної претензії позивач долучив копію Договору-заявки від 16.02.2023 та рахунок №24 від 24.02.2023 для підтвердження розміру розрахунку завданої шкоди.

Судом встановлено, що претензія позивача від 06.04.2023 вих.№06-04/23-1 не містить в собі назву та реквізити особи, до якої вона звернена. Разом із цим, в матеріалах справи відсутні докази направлення такої претензії відповідачу.

Крім того, судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів прийняття відповідачем рішення про відмову у митному оформленні №UA209170/2023/000711 від 23.03.2023.

Отже, спірним у даній справі є питання дотримання строків, встановлених статтями 255 та 256 Митного кодексу України.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керувався наступним.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України (далі МК України), Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина друга статті 1 МК України).

Згідно із частиною першою статті 7 МК України, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.

Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (пункт 24 частини 1 статті 4 Митного кодексу України).

Митне оформлення - це виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення (пункт 23 частини першої статті 4 МК України).

Згідно зі статями 246, 248 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Порядок виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Як встановлено судом вище, 20.02.2023 о 14 годині 35 хвилин декларант, Товариство з обмеженою відповідальністю «ДАЛЕТ БРОК», подав до митного оформлення митну декларацію типу ІМ40ДЕ №23UA25U6.

Стаття 49 МК України встановлює, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Стаття 51 МК України регулює питання визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, згідно частини 1 митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною другою статті 51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Стаття 57 глави 9 МК України встановлює основний та другорядні методи визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, частиною 2 якої визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Статтею 58 МК України встановлено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів (пункт 2 частини 1).

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (частина 2).

Відповідно до частини першої статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно із частиною другою статті 52 даного Кодексу декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Статтею 53 МК України закріплено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1).

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина 2).

Статтею 54 МК України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частина 2).

Як встановлено судом вище, 20.02.2023 о 16 годині 24 хвилини позивачу направлено повідомлення про необхідність подання додаткових документів для підтвердження митної вартості відповідно до статті 53 Митного кодексу України, яке отримано ним 20.02.2023 о 16 годині 32 хвилини.

Разом із цим, суд констатує, що необхідність підтвердження митної вартості відповідно до статті 53 Митного кодексу України по митній декларації типу ІМ40ДЕ №23UA25U6 не є спірним питанням у цій справі.

Згідно з частинами першою, другою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Так, 23.02.2023 відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/900093/1 за митною декларацією типу ІМ40ДЕ №23UA25U6, яке позивачем не оскаржується в рамках цієї справи.

Проте, як встановлено судом, спірним у даній справі є питання дотримання строку, визначеного правилами статей 255, 256 МК України.

Так, відповідно до статті 255 МК України митне оформлення завершується в найкоротший можливий строк, але не більше ніж чотири робочих години з моменту пред`явлення митному органу товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що підлягають митному оформленню (якщо згідно з цим Кодексом товари, транспортні засоби комерційного призначення підлягають пред`явленню), подання митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та всіх необхідних документів і відомостей, передбачених статтями 257 і 335 цього Кодексу.

Строк, зазначений у частині першій цієї статті, може бути перевищений на час виконання відповідних формальностей виключно у разі:

1) виконання митних формальностей поза місцем розташування митного органу відповідно до статті 247 цього Кодексу;

2) підтвердженого письмово бажання декларанта або уповноваженої ним особи подати відповідно до цього Кодексу додаткові документи чи відомості про зовнішньоекономічну операцію або характеристики товару;

3) проведення досліджень (аналізу, експертизи) проб і зразків товарів, якщо товари не випускаються відповідно до проведення досліджень (аналізу, експертизи) проб і зразків товарів, якщо товари не випускаються відповідно до заявленого митного режиму за тимчасовою митною декларацією згідно з цим Кодексом;

4) виявлення порушень митних правил, якщо товари не випускаються відповідно до частини шостої цієї статті;

5) зупинення митного оформлення відповідно до Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції";

6) подання додаткових документів відповідно до частини третьої статті 53 цього Кодексу в межах передбаченого нею строку, перебіг якого припиняється з моменту отримання митницею (митним постом) таких документів чи письмової відмови декларанта або уповноваженої ним особи у їх наданні;

7) призупинення митного оформлення відповідно до статей 399 і 400 цього Кодексу.

У разі якщо товар декларується з використанням попередньої або періодичної митних декларацій, митне оформлення за цими деклараціями завершується у строк, що не перевищує чотирьох робочих годин з моменту їх подання.

Не допускається перевищення строку, зазначеного у частині першій цієї статті, у зв`язку з проведенням правоохоронними органами та підрозділами внутрішньої безпеки митних органів спеціальних операцій, перевірок та інших заходів, які не є операціями, що здійснюються в рамках виконання процедур митного контролю.

Митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму, що засвідчується митним органом шляхом проставлення відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії.

При виявленні порушення митних правил митний орган здійснює випуск товарів до завершення розгляду справи про таке порушення за умови, що:

1) такі товари не підлягають конфіскації і не будуть потрібні надалі у процесі провадження у справі як докази;

2) декларант сплачує всі митні платежі або забезпечує їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу.

Частиною першою статті 256 МК України передбачено, що відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.

Згідно з частинами другою, третьою статті 256 МК України у рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.

Рішення про відмову у митному оформленні приймається в межах строку, відведеного статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення. Неприйняття такого рішення протягом зазначеного строку є бездіяльністю, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому главою 4 цього Кодексу.

Як встановлено судом вище, декларант, Товариство з обмеженою відповідальністю «ДАЛЕТ БРОК», досилав листи щодо підтвердження митної вартості відповідно до статті 53 МК України 21.02.2023 о 14:16:55 годині, 22.02.2023 о 14:04:32 годині, 23.02.2023 о 12:06:09 годині, тобто, останні пояснення були надані відповідачу саме 23.02.2023 о 12:06:09 годині.

Водночас, на підставі рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/900093/1 від 23.02.2023 відповідачем була оформлена Картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2023/000711, яка була сформована в автоматизованій системі митного оформлення «Інспектор» 23.02.2023 о 14:02:21 годині, а не 23.03.2023, як помилково визначив позивач.

Крім того, суд констатує, що правомірність оформлення відповідачем Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2023/000711 не є спірним питанням у цій справі.

Таким чином, з урахуванням затримки на подання додаткових документів для підтвердження митної вартості відповідно до статті 53 МК України, з моменту прийняття декларації №23UA25U6 до митного оформлення, 23.02.2023 о 12:06:09 годині, та до моменту оформлення Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2023/000711, 23.02.2023 о 14:02:21, минуло менше 2 годин, що не перевищує строк, визначений частиною першою статті 255 МК України.

Враховуючи вищезазначене, оскільки відповідач оформив Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2023/000711 у строк передбачений частиною першою статті 255 МК України, суд дійшов висновку, що у даному випадку відповідачем не допущена протиправна бездіяльність щодо неприйняття (не своєчасне прийняття) рішення про відмову у такому митному оформленні.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29).

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною другою статті 9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно із частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для відмови в задоволенні позову.

Відповідно до положень статті 139 КАС України судові витрати не підлягають стягненню.

Керуючись статтями 2, 4, 7-14, 19, 143, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркурій» (місцезнаходження: вул. Побєди, буд. 49, м. Курахово, Донецька область, 85612; ) до Львівської митниці Державної митної служби України (місцезнаходження: вул. Костюшка, буд. 1, м. Львів, Львівська область, 79000; ) про оскарження бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 30.06.2023.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду у паперовому вигляді або через електронний кабінет (https://id.court.gov.ua/) у підсистемі «Електронний суд».

У разі застосування судом частини третьої статті 243 КАС України строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.С. Молочна