Справа № 641/9929/21
Суддя: Богдан М. В.
Дата ухвалення: 2023-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/641/5/2023 Справа № 641/9929/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Харків

27 червня 2023 року Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Богдан М.В.,

за участю секретаря Двірник О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області, інспектора роти № 1 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Харківській області лейтенанта поліції Веретька Артура Сергійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Управління патрульної поліції в Харківській області, інспектора роти № 1 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Харківській області лейтенанта поліції Веретька Артура Сергійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення, в якій просив скасувати постанову серії ЕАО № 5092943 від 30.11.2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, закрити провадження у справі, та стягнути з відповідача понесені судові витрати.

В обґрунтування позову зазначив, що 30.11.2021 р., він, керуючи автомобілем Scoda Octavia д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по автодорозі М-18 Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта у напрямку м. Мерефа. Приблизно о 13 год. 40 хв. (на межі 21 та 22 км) автомобіль був зупинений інспектором 1 роти 3 батальйону УПП в Харківській області лейтенантом поліції Веретько Артуром Сергійовичем. Після зупинки, останній звинуватив позивача у тому, що той, керуючи Т3 в населеному пункті, перевищив дозволену швидкість руху на 37 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР, а відповідно скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Факт перевищення швидкості руху транспортним засобом був зафіксований за допомогою приладу TruCam. На прохання позивача йому було надано для огляду відеозапис з приладу TruCam, однак продемонстровані позивачу уривки відеозапису не дозволяють ідентифікувати не тільки марку машини та номерні знаки, а і ділянку автодороги на якому рухався транспортний засіб. Після цього на прохання ОСОБА_1 надати технічну документацію на прилад фіксації та показати наявність на ньому пломб або відбитків повірочного тавра, йому було надано лише свідоцтво про повірку лазерного вимірювача швидкості, у якому наведений зразок відбитку повірочного тавра, та наклейку із зазначенням серійного номеру. Так, позивач вважає, що відмова показати йому наявність та цілісність пломб або відбитку повірочного тавра на приладі дає підстави стверджувати, що останні або були пошкоджені або взагалі відсутні. Відтак, засіб вимірювальної техніки TruCam є неповіреним, а його показники не можуть виступати у якості доказу. Крім того, в оскаржуваній постанові зазначено місце вчинення правопорушення АДРЕСА_1 , позивач стверджує, що йому невідомо про такий населений пункт і там він ніколи не був. Так, позивач вважає, що постанова є незаконною та підлягає скасуванню.

У письмових поясненнях представник відповідача УПП в Харківській області ДПП зазначив, що повністю заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки працівником поліції на підставі закону та у межах повноважень позивача було правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності. Так, факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП підтверджується фото та відео матеріалами з приладу TruCam, який правомірно використовується працівниками поліції для забезпечення контролю за дотриманням швидкісних обмежень в межах населених пунктів, та точність якого підтверджується Свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, виданого Мінекономрозвитку ДП «Укрметртестстандарт». Крім того, на відеозаписі оптичний приціл чітко вказує на транспортний засіб Scoda Octavia, д.н.з. НОМЕР_1 , зафіксована швидкість руху, якого в межах населеного пункту становила 83 км/год.

В судове засідання сторони не з`явилися.

Згідно ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі та давши їм оцінку прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Із постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАО№ 5092943 від 30.11.2021 року вбачається, що 30.11.2021 року о 14:51:18 в смт. Ощепкова, 34, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Scoda Octavia, д.н.з. НОМЕР_1 , перевищив встановлені обмеження швидкості руху в населеному пункті, при дозволених 50 км/год рухався зі швидкістю руху 87 км/год, чим перевищив швидкість руху на 37 км/год, швидкість руху вимірювалась приладом ТРУКАМ ТС 00464, чим порушив п. 12.4 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП (а.с. 7).

Відповідно до п. 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Зі змісту ст. 9 КУпАП слідує, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст.10 КУпАП).

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності ( ст. 7 КУпАП).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються КУпАП.

Як передбачено ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч.1 статті 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Статтею 40 Закону № 580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Із наданої представником відповідача УПП в Харківській області ДПП фотороздруківки з приладу TruCam серії ТС № 000464 вбачається, 30.11.2021 року о 13:46:23 по вул. Ощепкова, 34 смт. Високий, зафіксовано проїзд транспортного засобу зі швидкістю 87 км/год.

Окремо необхідно наголосити, що Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Саме по собі описання відповідачем в оскаржуваній постанові складу адміністративного правопорушення, не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, оскільки така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, передуванню якому і є фіксування цього правопорушення.

Відповідно до правових позицій Верховного Суду від 23.10.2019 по справі №357/10134/17 та від 11.12.2019 по справі №761/41786/16а, - відсутність доказів свідчить про недоведеність правопорушення.

Із наданого фотоматеріалу неможливо встановити марку транспортного засобу, швидкість якого зафіксована, та його державний реєстраційний номер.

Відео матеріалів та інших доказів, окрім оскаржуваної постанови, на підтвердження того, що на фото зображений автомобіль позивача, представником відповідача до суду не надано.

У рішенні від 10 лютого 1995 року у справі "Аллене де Рібермон проти Франції" Європейський суд з прав людини підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що належних та допустимих доказів, на підставі яких можливо достовірно встановити порушення позивачем ПДР України, відповідачем суду всупереч вимогам закону не надано.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів:(п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 р., заява №21037/05;п,53 Рішення ЄСПЛ у справі «Самейлюка Іллю Ігоровича проти України» від 15.10.2010 р., заява №38683/06; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р., заява № 29644/10; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013 р., заява №12167/04).

Згідно з ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За визначенням ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На можливість застосування принципу презумпції невинуватості у справах про адміністративні правопорушення звернув увагу Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 «справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» (пункт 4).

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Так, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.

Таким чином, достатніх доказів, які б свідчили про наявність у діях позивача адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, зокрема, фото- чи відеозапис, яким би було зафіксовано вчинення позивачем адміністративного правопорушення, не надано.

Наведені представником відповідача обставини не дають змоги суду переконатись у вчиненні ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, встановити обставини, які мали місце.

Таким чином, на підставі викладеного, суд дійшов висновку, що вказана постанова підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Понесені позивачем витрати зі сплати судового збору у розмірі 454,00 грн. підлягають стягненню згідно з вимогами ч. 1 ст. 139 КАС України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 2, 5, 20, 69, 70, 77, 90, 139, 205, 241-246, 255, 286, 295 КАС України, ст.7, 9, 222, 245, 247, 251, 280, 289, 293 КУпАП, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАО № 5092943 від 30.11.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 454,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач - Управління патрульної поліції в Харківській області, , місце знаходження: м. Харків, вул. Шевченка, 315-А.

Відповідач: Інспектор роти №1 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Харківській області лейтенант поліції Веретько Артур Сергійович, місце знаходження: м. Харків, вул. Шевченка, 315 А.

Суддя: М. В. Богдан