Справа № 640/31684/20
Суддя: Колеснікова І.С.
Дата ухвалення: 2023-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про зміну способу і порядку виконання судового рішення

27 червня 2023 року Справа №640/31684/20

Суддя Київського окружного адміністративного суду Колеснікова І.С., при секретарі судового засідання Лозовому О.А., за участі представника відповідача Толстих І.А., розглянувши в відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про встановлення або заміну способу та порядку виконання рішення суду по справі №640/31684/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області, Державної судової адміністрації України, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України в Київській області, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області, Державної судової адміністрації України, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України в Київській області, в якому просив:

- визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області щодо нарахування і виплати йому суддівської винагороди за період з квітня по серпень 2020 року, із застосуванням статті 29 Закону України Про Державний бюджет України на 2020 рік;

- зобов`язати Державну судову адміністрацію України в Київській області нарахувати і виплатити позивачу недоплачену суддівську винагороду у розмірі 119 127 гривень 30 копійок;

- допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення суддівської винагороди за один місяць.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 грудня 2021 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.12.2022 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди за квітень, травень, червень, липень та серпень 2020 року, із застосуванням обмеження, встановленого статтею 29 Закону України Про Державний бюджет України на 2020 рік. Стягнуто за рахунок бюджетної програми КПКВ 0501150 Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів, розпорядником якої є Державна судова адміністрація України на користь ОСОБА_1 суму недоплаченої за квітень, травень, червень, липень та серпень 2020 року суддівської винагороди у розмірі 119 127 (сто дев`ятнадцять тисяч сто двадцять сім) гривень 30 копійок, з утриманням при виплаті з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення з Державної судової адміністрації України суддівської винагороди в межах стягнення за один місяць.

13.12.2022 Верховною Радою України було прийнято Закон України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" №2825-IX, статтею 1 якого встановлено ліквідувати Окружний адміністративний суд міста Києва.

Пунктом 1 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" вказаного Закону визначено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" вказаного Закону установлено, що з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

До Київського окружного адміністративного суду через підсистему "Електронний суд" від ОСОБА_1 надійшла заява про зміну способу і порядку виконання рішення суду, в якій останній просить суд: змінити спосіб виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.12.2021 у справі №640/31684/20 та встановити спосіб виконання рішення шляхом стягнення з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області на користь ОСОБА_1 суму недоплаченої за квітень, травень, червень, липень та серпень 2020 року суддівської винагороди у розмірі 119 127,30 грн., з утриманням при виплаті з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів.

В обґрунтування заяви заявник зазначив, що Державна судова адміністрація України є розпорядником коштів вищого рівня, в той час як розпорядником бюджетних коштів, який здійснює нарахування та виплату суддівської винагороди, є суд у якому він працює, тобто Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області. Відтак, на думку позивача, саме на Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області покладений обов`язок та повноваження щодо нарахування, виплати суддівської винагороди, дотримання бюджетного законодавства при взятті таких бюджетних зобов`язань при взятті таких бюджетних зобов`язань, їх реєстрації в органах Казначейства та здійсненням платежів відповідно до взятих бюджетних зобов`язань та своєчасного та у повному обсязі перерахування податків та зборів до відповідних бюджетів, зумовлених таким нарахуванням. Зауважив, що на теперішній час залишається невиплаченою сума суддівської винагороди у розмірі 119 127,30 грн. Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12.06.2023 призначено судове засідання для розгляду заяви ОСОБА_1 про встановлення або заміну способу та порядку виконання рішення суду у справі №640/31684/20 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області, Державної судової адміністрації України, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України в Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

У судове засідання 21.06.2023 заявник не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представники Державної судової адміністрації України, Головного управління Державної казначейської служби України в Київській області в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином.

Представник Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області в судовому засіданні 21.06.2023 заперечував щодо зміни способу виконання рішення у справі №640/31684/20.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та подану заяву про зміну способу виконання судового рішення, суд встановив таке.

Згідно з частинами 1, 3 статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Підставою для застосування правил цієї норми є обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі: ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо, для зміни способу чи порядку виконання судового рішення - неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об`єкта стягнення або з інших причин.

Під зміною способу і порядку виконання судового рішення розуміють застосування судом нових заходів щодо його реалізації у зв`язку з неможливістю виконання цього рішення визначеними способом і порядком. При цьому зміна способу виконання не має змінювати (зачіпати) суті самого судового рішення.

Отже, суд за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів може змінити спосіб і порядок виконання рішення суду. При цьому під обґрунтованими підставами слід розуміти наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, тобто такими, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення суду у раніше встановлений судом спосіб та наявність таких обставин має бути підтверджена належними та допустимими доказами.

Відтак, для зміни способу і порядку виконання судового рішення, підставами є обставини, які роблять виконання неможливим.

Положеннями частин 2 та 3 статті 14 КАС України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться у статті 370 КАС України (обов`язковість судових рішень).

Згідно статті 2 Закону України від 05.06.2012 №4901-VI "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державний орган; державні підприємство, установа, організація.

Відповідно до частини 1 статті 7 вказаного Закону виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Зазначені приписи чинного законодавства свідчать, що судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Отже, з огляду на визначені в частині третій статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України загальні засади пріоритетності законів над підзаконними актами, стаття 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» підлягає першочерговому застосуванню, аніж абзац 3 пункту 25 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників.

Така правова позиція підтримана Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 09 червня 2022 року у справі № 520/2098/19.

Як встановлено судом, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 грудня 2021 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.12.2022 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди за квітень, травень, червень, липень та серпень 2020 року, із застосуванням обмеження, встановленого статтею 29 Закону України Про Державний бюджет України на 2020 рік. Стягнуто за рахунок бюджетної програми КПКВ 0501150 Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів, розпорядником якої є Державна судова адміністрація України на користь ОСОБА_1 суму недоплаченої за квітень, травень, червень, липень та серпень 2020 року суддівської винагороди у розмірі 119 127 (сто дев`ятнадцять тисяч сто двадцять сім) гривень 30 копійок, з утриманням при виплаті з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Відповідно до приписів статті 148 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Видатки загального фонду Державного бюджету України на утримання судів належать до захищених статей видатків Державного бюджету України. Функції розпорядника бюджетних коштів щодо місцевих судів здійснюють територіальні управління Державної судової адміністрації України. Видатки кожного місцевого та апеляційного суду всіх видів та спеціалізації, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, органів суддівського самоврядування, Національної школи суддів України, Служби судової охорони та Державної судової адміністрації України визначаються у Державному бюджеті України в окремому додатку. Видатки на утримання судів у Державному бюджеті України не можуть бути скорочені в поточному фінансовому році.

Відповідно до частини першої статті 151 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Державна судова адміністрація України є державним органом у системі правосуддя, який здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади у межах повноважень, установлених законом.

Згідно підпункту 2 пункту 6 Положення про Державну судову адміністрацію України, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя 17 січня 2019 року № 141/0/15-19 відповідно до визначених завдань адміністрація здійснює функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів (крім Верховного Суду та вищих спеціалізованих судів), Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, органів суддівського самоврядування, Національної школи суддів України, Служби судової охорони, Державної судової адміністрації України та її територіальних управлінь

На підставі викладеного, суд зазначає, що Державна судова адміністрація України є розпорядником коштів вищого рівня, а розпорядником бюджетних коштів, який здійснює нарахування та виплату суддівської винагороди судді, є суд у якому він працює, тобто у даному випадку Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 листопада 2020 року у справі № 640/22025/18.

Керуючись викладеним, суд доходить висновку, що саме на Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області покладений обов`язок та повноваження щодо нарахування, виплати суддівської винагороди, дотримання бюджетного законодавства при взятті таких бюджетних зобов`язань, їх реєстрації в органах Казначейства та здійснення платежів відповідно до взятих бюджетних зобов`язань та своєчасного й у повному обсязі перерахування податків і зборів (обов`язкових платежів) до відповідних бюджетів, зумовлених таким нарахування.

Відтак, сума недоотриманої суддівської винагороди може бути стягнута безпосередньо з рахунків Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області, який, як було встановлено у рішенні Окружного адміністративного суду міста Києва, допустив протиправні дії щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди за квітень, травень, червень, липень та серпень 2020 року, із застосуванням обмеження, встановленого статтею 29 Закону України Про Державний бюджет України на 2020 рік.

Положеннями частини першої та пункту 1 частини другої статті 22 Бюджетного кодексу України визначено, що за обсягом наданих повноважень розпорядники бюджетних коштів поділяються: на головних розпорядників бюджетних коштів; розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня.

Головними розпорядниками бюджетних коштів можуть бути виключно: за бюджетними призначеннями, визначеними законом про Державний бюджет України, зокрема Державна судова адміністрація України.

За змістом частини п`ятої статті 22 Бюджетного кодексу України, головний розпорядник бюджетних коштів: отримує бюджетні призначення шляхом їх затвердження у законі про Державний бюджет України (рішенні про місцевий бюджет); приймає рішення щодо делегування повноважень на виконання бюджетної програми розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня та/або одержувачами бюджетних коштів, розподіляє та доводить до них у встановленому порядку обсяги бюджетних асигнувань; затверджує кошториси розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня (плани використання бюджетних коштів одержувачів бюджетних коштів), якщо інше не передбачено законодавством; розробляє проекти порядків використання коштів державного бюджету за бюджетними програмами, передбаченими частиною сьомою статті 20 цього Кодексу; розробляє та затверджує паспорти бюджетних програм і складає звіти про їх виконання.

Згідно з приписами частин першої-третьої статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Пропозиції про зменшення бюджетних призначень на утримання судів, інших органів і установ системи правосуддя мають бути погоджені Кабінетом Міністрів України з Вищою радою правосуддя.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що виплата суддівської винагороди здійснюється в межах бюджетних призначень, головним розпорядником яких є Державна судова адміністрація України, апеляційні, окружні адміністративні, господарські суди чи територіальні управління Державної судової адміністрації, як розпорядники бюджетних коштів нижчого рівня, здійснюють свої повноваження в межах асигнувань, які Державна судова адміністрація України затвердила у його кошторисі на відповідний рік.

Судом також враховується, що згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Аналізуючи встановлені судом обставини у поєднанні з наведеними нормативними положеннями, а також враховуючи відсутність доказів виконання відповідачем рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 грудня 2021 року в адміністративній справі №640/31684/20 в частині виплати позивачу заборгованості суддівської винагороди у сумі 119 127,30 грн, суд приходить до висновку про обґрунтованість та задоволення заяви позивача про зміну способу і порядку виконання рішення відповідно до статті 378 КАС України, шляхом стягнення з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області на користь ОСОБА_1 суму недоплаченої за квітень, травень, червень, липень та серпень 2020 року суддівської винагороди у розмірі 119 127,30 грн., з утриманням при виплаті з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів.

Керуючись статтями 243, 248, 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про заміну способу виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.12.2021 у справі №640/31684/20 задовольнити.

Змінити порядок та спосіб виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.12.2021 у справі №640/31684/20 шляхом стягнення з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області на користь ОСОБА_1 суму недоплаченої за квітень, травень, червень, липень та серпень 2020 року суддівської винагороди у розмірі 119 127,30 грн., з утриманням при виплаті з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, однак апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Колеснікова І.С.

Повний текст рішення складено та підписано 27.06.2023