Справа № 160/6268/23
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2023-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 червня 2023 року Справа № 160/6268/23
29 березня 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській (далі відповідач) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.
Позовна заява обґрунтована протиправністю відмови відповідача у призначенні пенсії позивачу.
Справі за даним адміністративним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 160/6268/23 та у зв`язку з автоматизованим розподілом дана адміністративна справа була передана для розгляду судді Боженко Н.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2023 року позовну заяву залишено без руху. Запропоновано позивачу надати позовну заяву, оформлену відповідно до п. 4, 5 ч. 5 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, із приведенням позовних вимог у відповідність до викладених обставин справи та передбачених у ст. 5, 245 Кодексу адміністративного судочинства України способів захисту права, в примірниках відповідно до кількості учасників справи.
18 квітня 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду засобами поштового зв`язку від позивача надійшла уточнена позовна заява, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправними дії, а саме рішення б/н від 13.01.2023 року Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах;
- зобов`язати управління Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 10.07.1985 року по 02.07.1986 рік, з 23.07.1986 року по 04.07.1987 рік. з 28.07.1987 року по 24.06.1989 рік, з 21.05.1990 року по 02.06.1997 рік, з 04.06.2003 року по 31.10.2003 рік, з 19.11.2008 року по 31.01.2011 рік, до пільгового стажу за Списком № 2, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2, відповідно до вимог пункту б статті 13 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ Про пенсійне забезпечення (далі - Закон № 1788-ХІІ) з 26 липня 2021 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/6268/23. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами (письмове провадження).
12 травня 2023 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано відзив, який надійшов від представника відповідача в системі Електронний Суд. Відповідач проти позову заперечує в повному обсязі. Повторює твердження, викладені у спірному рішенні про відмову в призначенні пенсії. Також посилається на власні дискреційні повноваження. Разом з відзивом надано матеріали пенсійної справи позивача.
Згідно положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.06.2022 року у справі №160/20383/21 зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 26.07.2021 року (дати звернення) про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.01.2023 року у справі №160/20383/21 прийнято та затверджено звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 18.01.2023 року про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.06.2022 року у справі №160/20383/21. В мотивувальній частині ухвали вказано, що на виконання відповідного судового рішення відповідачем повторно розглянуто заяву позивача про призначення пенсії з урахуванням висновків суду, в призначенні пенсії відмовлено з нових підстав, в зв`язку з чим рішення суду є виконаним.

Відповідно до рішення відповідача від 13.01.2023 року №02 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах позивачу відмовлено. Вказано наступні підстави:

І. Згідно трудової книжки НОМЕР_2 позивача неможливо визначити:

1) до якої пільгової категорії робіт по Списку№2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом міністрів України, відносяться професії, по яких працював заявник в періодах:

- з 10.07.1985 по 02.07.1986;

- з 23.07.1986 по 04.07.1987;

- з 28.07.1987 по 24.06.1989;

- з 21.05.1990 по 02.06.1997;

- з 04.06.2003 по 31.10.2003;

- з 19.11.2008 по 31.01.2011.

2) зайнятість працівника на протязі повного робочого дня, де відповідно Порядку №383 від 18.11.2005 під повним робочим днем слід вважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80% робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професій чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

3) дані про дату вперше проведеної атестації робочих місць для правильного обчислення періоду пільгової роботи з 21.08.1992 року.

4) дані про проведення атестації робочих місць для правильного обчислення періоду роботи з 21.08.1992 по 02.06.1997, з 04.06.2003 по 31.10.2003, з 19.11.2008 по 31.01.2011.

ІІ. Період роботи з 01.12.2005 по 15.12.2008 не зараховано, оскільки в довідці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №10 від 04.04.2019 в записі по-батькові зазначено ОСОБА_2 , а відповідно паспортних даних ОСОБА_3 .

Також не надана довідка за період роботи з 16.10.2008 по 31.01.2011.

Загальний страховий стаж складає 32 роки 02 місяці 03 дні, в тому числі робота за Списком №2 00 років 10 місяців 03 дні, що недостатньо для призначення пенсії на пільгових умовах.

Вважаючи це рішення протиправним позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правова оцінка надається почергово кожному із зауважень, висловлених відповідачем у рішенні, що є предметом оскарження.

Щодо зауваження відповідача про те, що згідно трудової книжки НОМЕР_2 позивача неможливо визначити до якої пільгової категорії робіт по Списку№2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом міністрів України, відносяться професії, по яких працював заявник в періодах: з 10.07.1985 по 02.07.1986; з 23.07.1986 по 04.07.1987; з 28.07.1987 по 24.06.1989; з 21.05.1990 по 02.06.1997; з 04.06.2003 по 31.10.2003; з 19.11.2008 по 31.01.2011.

Позивач з цього приводу вказав, що згідно відомостей у його трудовій книжці у сказані періоди він працював на посадах, що належали до Списку №2.

Відповідач змістовних пояснень з цього питання не надав.

Відповідно до трудової книжки позивача у відповідні періоди він працював:

1) з 10.07.1985 року по 02.07.1986 року електромонтажником 3 розряду по монтажу розподілзасобів в Монтажному управлінні №8 трест Електропівденмонтаж;

2) з 23.07.1986 року по 04.07.1987 року слюсарем-ремонтником 4 розряду в котельному цеху №6 на Виробничому об`єднанні Дніпротяжбуммаш ім. Артема;

3) з 28.07.1987 року по 24.06.1989 року котельником 3 розряду в котельно-зварювальній дільниці Дніпровського енергоремонтного підприємства, з 01.04.1988 року - за сумісництвом газорізником та електрозварювальником ручної зварки 2 розряду;

4) з 21.05.1990 року по 02.06.1997 року формувальником 2 розряду ливарній дільниці на ПАТ Придніпровський ремонтно-механічний завод;

5) з 04.06.2003 року по 31.10.2003 року слюсарем-ремонтником в ремонтно-будівельному цеху ВАТ Дніпропетровська паперова фабрика;

6) з 01.12.2005 року по 31.01.2011 року електрозварювальником ручної зварки другого розряду у ТОВ Гідроспецбудмонтаж.

Суд зазначає, що в рішенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.06.2022 року у справі №160/20383/21 судом зазначалося:

З матеріалів справи вбачається, що відомості трудової книжки позивача містить відомості, зокрема періоди роботи:

- з 10.07.1985 року по 02.07.1986 року робота на посаді посаду електромонтажника 3 розряду по монтажу розподілзасобів в Монтажному управлінні №8 трест Електропівденмонтаж;

- з 23.07.1986 року по 04.07.1987 року працював слюсарем-ремонтником 4 розряду в котельному цеху №6 на ПО Дніпротяжбуммаш ім. Артема (правонаступник ПАТ Дніпроважпапірмаш);

- з 28.07.1987 року по 24.06.1989 року прийнятий на посаду котельником 3 розряду в котельно-зварювальну дільницю ремонтно-механічної бази Дніпровського енергоремонтного підприємства та обіймав позаду за сумісництвом газорізника та електрозварювальника ручної зварки 2 розряду (правонаступник ПАТ Придніпровський ремонтно-механічний завод);

- з 21.05.1990 року по 02.06.1997 року прийнятий в ливарну дільницю формувальником 2 розряду та 03.10.1994 року присвоєно 3 розряд заливальника металу на ПАТ Придніпровський ремонтно-механічний завод;

- з 04.04.2003 року по 31.10.2003 року був прийнятий в ремонтно-будівельний цех слюсарем ремонтником в ВАТ Дніпропетровська паперова фабрика;

- з 01.12.2005 року по 31.01.2011 року працював електрогазозварником у ТОВ Еідроспецбудмонтаж.

Відповідачем-2 в рішенні про відмову у призначені пенсії не наведено підстав відмови у зарахуванні вказаних періодів та не вказано підстав та причин незарахування до пільгового стажу вищевказані періоди роботи позивача.

При цьому, суд зазначає, що у відзиві та поясненнях відповідача відсутні будь-які посилання щодо невідповідності даних щодо вказаних періодів, зазначених у трудовій книжці, помилок у їх оформленні, а матеріали пенсійної справи позивача, що були надані відповідачем не містять рішення про відмову у зарахуванні відповідних періодів роботи до пільгового стажу.

Суд звертає увагу, що зазначені записи в трудовій книжці позивача чітко містять відомості щодо характеру роботи позивача у спірні періоди з повним робочим днем під землею. Також, в трудовій книжці є посилання на відповідні накази, записи завірені підписом повноважної особи та печаткою, які оформлені належним чином. Даний факт відповідачами не оспорюється, періоди роботи належним чином зафіксовані у трудовій книжці позивача.

Крім трудової книжки в підтвердження пільгового стажу позивачем було надано: - лист Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області №01-48/2327 від 04.09.2020 року; - архівна довідка №4906 від 02.09.2020 року; - довідки про заробітну плату за період 1987 року по 1997 рік; - довідка з ТОВ Гідроспецстроймонтаж;

При цьому, відповідачем-2 не вказано підстав для неврахування вказаних періодів та наданої позивачем додаткової інформації.

Таким чином, позивачем виконано всі вимоги щодо підтвердження стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах.

Дослідженням записів у трудовій книжці позивача встановлено, що записи про роботу позивача у спірний період, містять відомості про роботу (відомості про професію, що віднесена до Списку № 2), що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Крім того, вказані професії позивача включені:

- до Списку №2 розділу XXI. ЦЕЛЮЛОЗНО-ПАПЕРОВЕ ТА ДЕРЕВООБРОБНЕ ВИРОБНИЦТВА за кодом 2230101а-18559; - до Списку №1 розділу XI. МЕТАЛООБРОБКА за кодом 1110100а-11618 та Списку №2 розділу III. МЕТАЛУРГІЙНЕ ВИРОБНИЦТВО (ЧОРНІ МЕТАЛИ) за кодом 2040100а- 13144; - Списку №2 розділу XIV. МЕТАЛООБРОБКА за кодом 2150100а-19421 так і Списку №1 розділу XI. МЕТАЛООБРОБКА за кодом 1110100а-12176 у відповідності до постанови КМУ від 11 березня 1994 р. №162, якою було затверджено списки виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах;

- Списку №2. розділ XXI. ЦЕЛЮЛОЗНО-ПАПЕРОВА ПРОМИСЛОВІСТЬ. ВИРОБНИЦТВО ДЕРЕВИНИ ТА ВИРОБІВ З ДЕРЕВИНИ за кодом 21.1.1а; - Списку №2, розділ XXXIII. ЗАКАЛЕНІ ПРОФЕСІЇ (У ВСІХ ГАЛУЗЯХ ГОСПОДАРСТВА) за кодом 33 у відповідності до постанови КМУ від 16 січня 2003 р. № 36, якою було затверджено списки виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Отже, спірні періоди трудової діяльності позивача вже були предметом судової оцінки на предмет належності до пільгового стажу за Списком №2, за результатом якої судом констатовано їх належність до Списку №2. Суд враховує, що окремі періоди охоплені досліджуваними у вказаному судовому рішенні періодами, в зв`язку з чим на вирішення питання по суті відповідна розбіжність значення не має.

Згідно з ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.06.2022 року у справі №160/20383/21 набрало законної сили 21.07.2022 року.

Суд констатує, що спірні періоди трудової діяльності позивача вже визнані такими, що належать до Списку №2 судовим рішенням, яке набрало законної сили. Відповідно, відповідач безпідставно та протиправно висунув зауваження до порядку визначення пільгової категорії робіт позивача по Списку №2, оскільки умовою для виходу на пільгову пенсію за Списком №2 як відповідно до п. б) ст. 13 Закону № 1788-ХІІ, так і відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року №1058-IV (далі Закон №1058-IV) є саме зайнятість на роботах за Списком №2, яка іншим судовим рішенням вже встановлена, умов призначення пільгової пенсії виходячи з категорії робіт по відповідному Списку законодавством на встановлено.

Таким чином, після встановлення судовим рішенням, яке набрало законної сили, належності спірних періодів трудової діяльності позивача до робіт за Списком №2 відповідач не має іншого варіанту правової поведінки, окрім як безпосередньо зарахувати відповідні періоди трудової діяльності позивача до його стажу за Списком №2 та врахувати ці періоди як належні до Списку №2 при призначенні пільгової пенсії. За умови визнання стажу таким, що належить до Списку №2, питання визначення пільгової категорії по Списку №2 для призначення пільгової пенсії не має юридичного значення, оскільки не визначено законодавством як умову для призначення пільгової пенсії. Однією з таких умов є належність робіт до відповідного Списку за обставин цієї справи належність спірних періодів трудової діяльності позивача до Списку №2 вже встановлена іншим судом, а тому стаж позивача у спірні періоди підлягає безпосередньому врахуванню як такий, що належить до Списку №2 та є однією з підстав для призначення пільгової пенсії за Списком №2.

Отже, це зауваження відповідача є необґрунтованим.

Щодо зауваження відповідача про те, що згідно трудової книжки НОМЕР_2 позивача неможливо визначити зайнятість працівника на протязі повного робочого дня, де відповідно Порядку №383 від 18.11.2005 під повним робочим днем слід вважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80% робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професій чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Аналогічно з попереднім зауваженням суд звертає увагу на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.06.2022 року у справі №160/20383/21, в якому щодо спірних періодів трудової діяльності позивача констатовано: Суд звертає увагу, що зазначені записи в трудовій книжці позивача чітко містять відомості щодо характеру роботи позивача у спірні періоди з повним робочим днем під землею.

В основу судового рішення в адміністративній справі можуть бути покладені обставини, встановлені рішенням суду в іншій справі.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2021 року у справі №9901/819/18.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням суду, що набрало законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини.

Преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються такі умови: обставина встановлена судовим рішенням; судове рішення набрало законної сили; у справі беруть участь ті ж особи, які брали участь у попередній справі. Отже, якщо у справі беруть участь нові особи, то преюдиційний характер рішення втрачається.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 26.04.2023 року у справі №826/6233/15.

Змістовних доводів щодо цієї обставини відповідачем не висловлено, в зв`язку з чим суд не вбачає підстав для перегляду обставини характеру роботи позивача у спірні періоди з повним робочим днем, а тому визнає цю обставиною встановленою як преюдиційний факт.

Отже, це зауваження відповідача є необґрунтованим.

Зауваження про дату відсутність в трудовій книжці позивача даних про дату вперше проведеної атестації робочих місць для правильного обчислення періоду пільгової роботи з 21.08.1992 року та даних про проведення атестації робочих місць для правильного обчислення періоду роботи з 21.08.1992 по 02.06.1997, з 04.06.2003 по 31.10.2003, з 19.11.2008 по 31.01.2011 суд вважає за доцільно розглянути разом.

З цього приводу суд зазначає, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року по справі №520/15025/16-а.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 Про трудові книжки працівників відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для власника трудової книжки, а отже, й не може впливати на її особисті права

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 12.09.2022 року по справі №569/16691/16-а.

Однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Відповідачем не враховано, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 19.12.2019 року по справі №307/541/17.

Отже, зауваження відповідача до трудової книжки позивача в частині наявності даних про атестацію є необґрунтованими.

Щодо зауваження про те, що період роботи з 01.12.2005 по 01.12.2008 не зараховано, оскільки в довідці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №10 від 04.04.2019 в записі по-батькові зазначено ОСОБА_2 , а відповідно паспортних даних ОСОБА_3 .

Позивачем та відповідачем змістовних пояснень з цього питання не надано. Відповідачем разом з матеріалами пенсійної справи надано копію довідки Товариства з обмеженою відповідальністю Гідроспецбудмонтаж про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 04.04.2019 року №10. Згідно цієї довідки вона видана на ім`я ОСОБА_4 . В свою чергу по-батькові позивача ОСОБА_3 .

Суд констатує, що зміст спірної довідки не дозволяє однозначно ідентифікувати її як таку, що належіть конкретній особі, будь-яким іншим чином окрім прізвища, ім`я та по-батькові особи. Отже, суд погоджується з неврахуванням цієї довідки відповідачем під час вирішення питання про призначення пільгової пенсії позивачу.

Суд звертає увагу, що відповідне підприємство не є ліквідованим, знаходиться на території м. Дніпро, що вказує на відсутність перешкод для позивача в отриманні належної довідки для підтвердження наявності пільгового стажу згідно вимог законодавства.

Отже, це зауваження відповідача є обґрунтованим. Водночас, частина цього періоду входить в період «з 19.11.2008 року по 31.01.2011 рік», щодо якого судом раніше надано правову оцінку.

Щодо зауваження відповідача про те, що не надана довідка за період роботи з 16.10.2008 по 31.01.2011.

Аналогічно з попереднім пунктом цей період трудової діяльності позивача частково входить в період «з 19.11.2008 року по 31.01.2011 рік», щодо якого судом раніше надано правову оцінку. Отже, це зауваження відповідача є обґрунтованим лише для частини спірного періоду з 16.10.2008 року по 18.11.2008 року, в свою чергу в іншій частині є необґрунтованим.

Вирішуючи питання про задоволення позовних вимог суд виходить з наступного.

Констатація судом необґрунтованості зауважень відповідача, висловлених у рішенні від 13.01.2023 року №02, є підставою для визнання протиправним та скасування цього рішення. Суд задовольняє відповідну позовну вимогу по суті, однак приводить її у відповідність до ст. ст.5, 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Щодо вимог про зобов`язання відповідача зарахувати пільговий стаж та призначити пільгову пенсію суд зазначає наступне.

На законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

Так, поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Дискреційні повноваження в більш вузькому розумінні - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Тобто, дискреційними є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може». При цьому дискреційні повноваження завжди мають межі, встановлені законом.

У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Аналогічна позиція викладена, зокрема у постановах Верховного Суду від 05.11.2019 року у справі №817/864/18 та від 11.11.2019 року у справі № 818/960/17.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Така правова позиція узгоджується із позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 12 вересня 2019 року у справі № 0640/4248/18 та від 08 листопада 2019 року у справі №420/914/19.

Слід зазначити, що в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини застосовує підхід, згідно з яким дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення від 26 жовтня 2000 року у справі «Hasanv. Bulgaria» заява №. 30985/96).

Враховуючи необґрунтованість зауважень відповідача до періодів трудової діяльності позивача, скасування спірного рішення позивача, другий розгляд судом питання щодо наявності у позивача права на пільгову пенсію суд вважає належним та ефективним способом захисту (відновлення) порушеного права позивача буде саме зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до пільгового стажу зазначені раніше періоди трудової діяльності. Враховуючи достатність пільгового стажу позивача за Списком №2 для призначення позивачу пільгової пенсії, з урахуванням зазначеного раніше суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах з дати звернення позивача із відповідною заявою.

За вказаних обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню.

При зверненні до суду позивачем сплачено суму судового збору у розмірі 1073,60 грн, що підтверджується квитанцією від 23.03.2023 року №99.

Отже, відповідно до положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України сплачений позивачем судовий збір за подання позову до суду в сумі 1073,60 грн підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову у призначення пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 від 13.01.2023 року №02.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком №2, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, наступні періоди його трудової діяльності:

з 10.07.1985 року по 02.07.1986 рік;

з 23.07.1986 року по 04.07.1987 рік;

з 28.07.1987 року по 24.06.1989 рік;

з 21.05.1990 року по 02.06.1997 рік;

з 04.06.2003 року по 31.10.2003 рік;

з 19.11.2008 року по 31.01.2011 рік.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, відповідно до вимог пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-ХІІ, з 26 липня 2021 року.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 гривень (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко