Справа № 990/101/22
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2023-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2023 р. Справа № 990/101/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Бартош Н.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.11.2022, головуючий суддя І інстанції: М.В. Довгопол, м. Полтава, повний текст складено 04.11.22 по справі № 990/101/22

за позовом ОСОБА_1

до Офісу Президента України в особі Департаменту з питань громадянства, помилування, державних нагород , Комісії при Президентові України у питаннях помилування

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (Державна установа "Полтавська установа виконання покарань (№23)" звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з позовною заявою до Офісу Президента України в особі Департаменту з питань громадянства, помилування, державних нагород , Комісії при Президентові України у питаннях помилування, в якій просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у помилуванні, викладене у листі № 21-3140/21 від 15.12.2021 Департаменту з питань громадянства, помилування, державних нагород Офісу Президента України;

- зобов`язати Комісію при Президентові України у питаннях помилування повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про помилування, відповідь на яке надано Департаментом з питань громадянства, помилування, державних нагород Офісу Президента України у листі № 21-3140/21 від 15.12.2021.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 29.06.2022 у справі 990/101/22 позовну заяву ОСОБА_1 до Офісу Президента України в особі Департаменту з питань громадянства, помилування, державних нагород, Комісії при Президентові України у питаннях помилування про визнання протиправним та скасування рішення - передано за підсудністю до Полтавського окружного адміністративного суду.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 04.11.2022 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

ОСОБА_1 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції , подав апеляційну скаргу , вважає , що рішення про відмову у помилуванні, викладене у листі № 21-3140/21 від 15.12.2021 Департаменту з питань громадянства, помилування, державних нагород Офісу Президента України, не містить жодного обґрунтування прийнятого рішення, що грубо порушує його право на захист прав та інтересів. З огляду на поведінку позивача, характеристику, сформовану в результаті відбування покарання, у відповідача були всі підстави для задоволення клопотання позивача. Просить суд апеляційної інстанції рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.11.2022 скасувати , прийняти нове рішення , яким позов задовольнити.

Від відповідача до суду направлено відзив на апеляційну скаргу , вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими, безпідставними та такими , що базується на суб`єктивному розумінні позивачем законодавства. Просить суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги , рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч.1 ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Оскільки оскаржуване рішення суду першої інстанції було розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи і заявником не наведено достатніх мотивів для необхідності призначення справи до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні, колегія суддів вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Учасникам по даній справі було направлено судом апеляційної інстанції та отримано останніми копії ухвал Другого апеляційного адміністративного суду про відкриття апеляційного провадження та про призначення даної справи до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження, у т.ч. копію апеляційної скарги, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронного листа та поштовим повідомлення про вручення.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №2102-IX від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

Відповідно до ч. ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи у їх сукупності , колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції , що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є засудженим до довічного позбавлення волі відповідно до вироку Апеляційного суду Чернігівської області від 31.02.2002 у справі № 1-3/2002р (а.с. 72 82), залишеним без змін ухвалою Верховного Суду України від 23.04.2002 (а.с. 83 88) та відбуває покарання у Державній установі "Полтавська установа виконання покарань (№23)".

До цього ОСОБА_1 був засуджений до 3-х років позбавлення волі із відстроченням виконання вироку на 2 роки відповідно до вироку Ніжинського міського суду Чернігівської області від 20.01.1997 у справі № 1-59/1997 р. (а.с. 92 93), а надалі вироком Ніжинського міського суду Чернігівської області від 30.01.1997 у справі № 1-229/1997 р. (а.с. 90 91) засуджений до 3-х років позбавлення волі у виховно-трудовій колонії загального режиму з приєднанням до призначеного покарання невідбутого покарання по вироку суду від 20 лютого 1997 року частково у вигляді 1 року позбавлення волі і кінечно до відбуття йому призначено 4 роки позбавлення волі у виховно-трудовій колонії загального режиму з конфіскацією всього належного йому майна.

29.10.2021 ОСОБА_1 складено на ім`я Президента України клопотання про помилування (а.с. 55-58), в якому засуджений просив видати Указ про його помилування, замінивши покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк двадцять п`ять років.

В обґрунтування клопотання позивач зазначав, що відбув покарання більш ніж 20 років, відповідно до характеристики, складеної начальником Державної установи "Полтавська установа виконання покарань (№23)", характеризується виключно позитивно, згідно з Довідкою про стягнення і заохочення стягнень не має, має заохочення від 15.01.2010 у формі Подяки за сумлінну поведінку та ставлення до праці, що підтверджує те, що він став на шлях виправлення. Крім того, вказував, що під час відбування покарання одружився, має дружину ОСОБА_2 , а також має матір, яка є пенсіонеркою і постійно хворіє та потребує сторонньої допомоги у догляді. Також зазначав, що стан його здоров`я постійно погіршується, вже давно почалися проблеми з серцем і чим далі, тим почувається все гірше і гірше. Відтак просив помилувати і дати йому шанс на нормальне повноцінне життя зі своєю сім`єю, дружиною та мамою, які потребують допомоги.

Листом від 08.11.2021 № 15/06/11/8453/Дм-21 Державна установа "Полтавська установа виконання покарань (№23)" направила до Департаменту з питань громадянства, помилування, державних нагород Офісу Президента України клопотання ОСОБА_1 разом з іншими матеріалами: копією свідоцтва про шлюб ОСОБА_1 із ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 від 29.08.2019 (а.с.59), анкетою засудженого (а.с. 60-61), характеристикою на засудженого ОСОБА_1 , затвердженою начальником Державної установи "Полтавська установа виконання покарань (№23)" 04.11.2021 (а.с. 62-64), довідкою про стягнення та заохочення, які застосовувались до засудженого ОСОБА_1 (а.с. 65), психологічною характеристикою на засудженого ОСОБА_1 (а.с. 66), випискою із медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_1 від 01.11.2021 (а.с. 67-68), довідкою Державної установи "Полтавська установа виконання покарань (№23)" від 02.11.2021 № 15/14-5/74 про те, що до установи виконавчі листи щодо засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_1 не надходили (а.с. 69), копіями ухвали Київського районного суду м. Полтави від 15.02.2018 у справі №552/670/18 (а.с. 70 -71), вироку Апеляційного суду Чернігівської області від 31.02.2002 у справі № 1-3/2002р. (а.с. 72-82), ухвали Верховного Суду України від 23.04.2002 у цій справі (а.с. 83-88), розпорядження про виконання вироку, що вступив у законну силу (а.с. 89), вироку Ніжинського міського суду Чернігівської області від 20.01.1997 у справі № 1-59/1997 р. (а.с. 92-93), вироку Ніжинського міського суду Чернігівської області від 30.01.1997 у справі № 1-229 /1997 р (а.с. 90-91).

Матеріали клопотання ОСОБА_1 надійшли до Управління з питань помилування Департаменту з питань громадянства, помилування, державних нагород Офісу Президента України 15.11.2021 та зареєстровані за вхідним номером 21- 340/21 (а.с. 54).

03.12.2021 Комісією при Президентові України у питаннях помилування розглянуто клопотання про помилування та підготовлені Департаментом з питань громадянства, помилування, державних нагород матеріали щодо помилування 94 засуджених та ухвалено відповідно до пунктів 5, 9 Положення про порядок здійснення помилування залишити без задоволення клопотання про помилування таких засуджених, зокрема, ОСОБА_1 , про що свідчить витяг з протоколу № 3 засідання Комісії при Президентові України у питаннях помилування з розгляду клопотань про помилування осіб, засуджених судами України (а.с.51).

Департаментом з питань громадянства, помилування, державних нагород підготовлено доповідну записку від 06.12.2021 № 19/21-03/91 (а.с. 52), в якій зазначено, що Департаментом підготовлено матеріали за клопотаннями про помилування 94 засуджених, які були внесені на розгляд Комісії при Президентові України у питаннях помилування, під час розгляду матеріалів та клопотань про помилування Комісія враховувала ступінь тяжкості вчинених злочинів, строк фактичного відбуття покарання, особу засуджених, їх сімейний стан, поведінку до вчинення злочину і після засудження, відшкодування завданого збитку та усунення заподіяної шкоди, думку органів і установ виконання покарань щодо доцільності помилування та інші обставини, за наслідками розгляду Комісією прийнято рішення про внесення пропозиції стосовно помилування 3 засуджених, клопотання про помилування 90 засуджених відхилено, клопотання про помилування 1 засудженого перенесено на наступне засідання.

Листом від 15.12.2021 № 21-340/21 на адресу Державної установи "Полтавська установа виконання покарань (№23)" Департамент з питань громадянства, помилування, державних нагород відповідно до пункту 7 Положення про порядок здійснення помилування, затвердженого Указом Президента України від 21 квітня 2015 року № 223, повідомив, що клопотання про помилування засудженого ОСОБА_1 розглянуто і залишено без задоволення. Про прийняте рішення просили оголосити засудженому у встановленому порядку (а.с. 8).

На примірнику листа від 15.12.2021 № 21-340/21 ОСОБА_1 здійснено відмітку про ознайомлення 22.12.2021, засвідчену власноручним підписом.

Не погодившись із рішенням про відмову у помилуванні, викладеним у листі № 21-3140/21 від 15.12.2021 Департаменту з питань громадянства, помилування, державних нагород Офісу Президента України, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того , що підстави для зобов`язання Комісії при Президентові України у питаннях помилування повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про помилування відсутні, а тому позовні вимоги у цій частині не підлягають задоволенню. Стосовно позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у помилуванні, викладене у листі № 21-3140/21 від 15.12.2021 Департаменту з питань громадянства, помилування, державних нагород Офісу Президента України, то суд зазначає, що лист № 21-3140/21 від 15.12.2021 не є рішенням суб`єкта владних повноважень, натомість є формою повідомлення позивача про прийняте Комісією при Президентові України у питаннях помилування рішення за наслідками розгляду клопотання про помилування, направлення якого Департаментом передбачено пунктом 7 Положення про порядок помилування.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 27 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Президент України здійснює помилування.

Частиною 1 та 2 статті 87 КК України встановлено, що помилування здійснюється Президентом України стосовно індивідуально визначеної особи.

Актом про помилування може бути здійснена заміна засудженому призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менше двадцяти п`яти років.

Наказом Міністерства юстиції України від 28 вересня 2012 року № 1439/5, затверджений «Порядок подання до Адміністрації Президента України матеріалів за клопотаннями про помилування засуджених та виконання указів Президента України про помилування» (далі - Порядок № 1439/5), зареєстрованого Міністерством юстиції України 01 жовтня 2012 р. за № 1667/21979, який визначає механізм підготовки матеріалів за клопотаннями про помилування засуджених і подання їх до Департаменту з питань помилування Адміністрації Президента України Міністерством юстиції України та виконання указів Президента України про помилування згідно з Положенням про порядок здійснення помилування, затвердженим Указом Президента України від 21 квітня 2015 року № 223.

Положення про порядок здійснення помилування», затвердженого Указом Президента України від 21 квітня 2015 року N 223/2015 (надалі - Положення № 223/2015) регулює правовідносини, які виникають в зв`язку з помилуванням осіб, засуджених до довічного позбавлення волі в тих рамках правового регулювання, які викладені в статті 87 КК України.

Пунктом 5 та 9 Положення № 223/2015 встановлено, що особи, які засуджені за тяжкі чи особливо тяжкі злочини або мають дві і більше судимостей за вчинення умисних злочинів чи відбули незначну частину призначеного їм строку покарання, можуть бути помилувані у виняткових випадках за наявності надзвичайних обставин.

Під час розгляду клопотання про помилування враховуються: ступінь тяжкості вчиненого злочину, строк відбутого покарання, особа засудженого, його поведінка, щире каяття, стан відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди, сімейні та інші обставини; думка адміністрації установи виконання покарань або іншого органу, який виконує покарання, спостережної комісії, служби у справах дітей, місцевого органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування, громадських об`єднань та інших суб`єктів про доцільність помилування.

У відповідності до п. 7, 8 Положення № 223/2015 підготовку матеріалів до розгляду клопотання про помилування та повідомлення заявника про результати такого розгляду здійснює Департамент з питань помилування Адміністрації Президента України (далі - Департамент).

Департамент для виконання покладених на нього завдань має право в установленому порядку запитувати та одержувати від державних органів, органів місцевого самоврядування, установ виконання покарань необхідні для розгляду клопотання про помилування документи, матеріали та інформацію.

Клопотання про помилування і підготовлені Департаментом матеріали попередньо розглядаються Комісією при Президентові України у питаннях помилування (далі - Комісія).

У відповідності до п. 10-14 цього Положення № 223/2015, про клопотання, які не підлягають задоволенню за обставин, передбачених цим Положенням, Департамент доповідає Комісії.

Пропозиції Комісії за результатами попереднього розгляду клопотань про помилування оформляються протоколом, який підписують голова та секретар Комісії.

За результатами попереднього розгляду клопотань про помилування і матеріалів, підготовлених Департаментом, Комісія вносить Президентові України пропозиції про застосування помилування.

Про клопотання, підстав для задоволення яких не знайдено, Комісія доповідає Президентові України.

Про помилування засудженого Президент України видає указ.

У разі відхилення Комісією клопотання про помилування засудженої особи повторне клопотання щодо неї за відсутності нових обставин, що заслуговують на увагу, може бути внесено на розгляд Комісії не раніш як через рік із часу відхилення попереднього клопотання.

Аналіз вищенаведених норм Положення № 223 дає підстав суду для висновку, що клопотання про помилування і підготовлені Департаментом матеріали попередньо розглядаються Комісією при Президентові України у питаннях помилування, та лише у випадку прийняття Комісією позитивного результату про можливість застосування помилування, передаються на розгляд по суті Президенту України, який в подальшому видає відповідний указ про помилування.

При цьому, якщо за наслідками розгляду клопотання, Комісія прийде до висновку про відсутність підстав для помилування на даний час, то Комісія обмежується доповіддю Президентові України про зазначені обставини. Така доповідь, є належною формою реалізації Комісією своїх функціональних обов`язків.

Таким чином, у випадку коли Комісія вносить Президентові України пропозицію про застосування помилування, то належною формою реалізації та юридично визначеним правовим наслідком з боку Президента України, є прийняття відповідного указу про помилування, а у випадку відхилення такої пропозиції, Комісія обмежується лише доповіддю Президенту України про це, в такому разі прийняття будь-яких указів з цього приводу, законодавством не передбачається.

Єдиним та належним рішенням, яке може бути прийняте Президентом України у випадку застосування до особи помилування, є указ. Такий указ, в межах спірних правовідносин, з урахуванням п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України є індивідуальним актом (рішенням) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи, безпосередньо особи відносно якої вирішене питання про помилування. В той же час, як вже зазначалось, що у випадку залишення Комісією без задоволення клопотання про помилування, законодавством не встановлено та не передбачено прийняття Президентом України будь-якого рішення.

В матеріалах справи відсутні відомості про відмову особисто Президентом України у розгляді клопотання про помилування, або прийнятті будь-якого ним рішення про відмову у такому помилуванні за наслідками внесеної Комісією Президентові України пропозиції про застосування помилування відносно ОСОБА_1 .

Аналіз змісту вищенаведених норм Положення № 223 та Порядку свідчить про те, що клопотання про помилування і підготовлені Департаментом матеріали попередньо розглядаються Комісією та лише потім, за наявності підстав, передаються на розгляд по суті Президенту України.

Колегія суддів зазначає, що Комісією при Президентові України у питаннях помилування з розгляду клопотань, згідно протоколу № 3 від 3 грудня 2021 року, ухвалено протокольне рішення, яким відповідно до п. 5, 9 Положення про порядок здійснення помилування залишено без задоволення клопотання про помилування засудженого ОСОБА_1

Верховний Суд у постанові від 18.12.2020 у справі 9901/804/18 зазначив, що «питання права особи, засудженої до довічного позбавлення волі, на пом`якшення покарання, стосується меж (сфери) розгляду (угляду) держави, яка має надати можливість таким особам у царині правосуддя саме в кримінальних провадженнях (а не здійснення судового контролю за законністю дій суб`єкта владних повноважень) право на перевірку законності, обґрунтованості та ефективності тривання довічного позбавлення волі на стадії його виконання, визначити: чому, хто, коли, за яких підстав, у якому порядку (яким чином) має відбуватися реалізація права на пом`якшення покарання особам, засудженим до довічного позбавлення волі і з дотриманням яких принципів вона повинна відбуватися».

З наявного в матеріалах справи витягу з протоколу № 3 слідує, що 03.12.2021 Комісія при Президентові України у питаннях помилування розглянула матеріали за клопотаннями про помилування засуджених, підготовлені Департаментом, і вирішила залишити без задоволення, зокрема, клопотання про помилування ОСОБА_1 , виходячи із пунктів 5, 9 Положення про порядок помилування.

Пункт 9 Положення №223/2015 визначає перелік обставин, які враховуються під час розгляду клопотання про помилування, а саме:

ступінь тяжкості вчиненого злочину, строк відбутого покарання, особа засудженого, його поведінка, щире каяття, стан відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди, сімейні та інші обставини;

думка адміністрації установи виконання покарань або іншого органу, який виконує покарання, спостережної комісії, служби у справах дітей, місцевого органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування, громадських об`єднань та інших суб`єктів про доцільність помилування.

Пункт 5 Положення №223/2015 передбачає, що особи, які засуджені за тяжкі чи особливо тяжкі злочини або мають дві і більше судимостей за вчинення умисних злочинів чи відбули незначну частину призначеного їм строку покарання, можуть бути помилувані у виняткових випадках за наявності надзвичайних обставин.

Беручи до уваги, що відповідно до частини 1 статті 64 Кримінального кодексу України довічне позбавлення волі встановлюється за вчинення особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених цим Кодексом, якщо суд не вважає за можливе застосовувати позбавлення волі на певний строк, помилування засуджених до довічного позбавлення волі можливе лише у виняткових випадках за наявності надзвичайних обставин.

Колегія суддів зауважує, що витяг з протоколу № 3 від 03.12.2021 засідання Комісії при Президентові України у питаннях помилування не містить опису конкретних обставин, з урахуванням яких Комісія вирішила залишити без задоволення клопотання про помилування ОСОБА_1 , натомість рішення обґрунтоване лише посиланням на пункти 5, 9 Положення про порядок помилування.

Водночас, виходячи із змісту вказаних пунктів, Комісією фактично враховано усі обставини, які мають значення для прийняття рішення за наслідками розгляду клопотання засудженого про помилування .

При цьому у доповідній записці заступника Департаменту з питань громадянства, помилування, державних нагород-керівника управління з питань помилування, №19/21-03/91 від 06.12.2021 року, яким направлено до Президента України протокол комісії від 03.12.2021 року № 3 зазначено, що під час розгляду матеріалів та клопотань про помилування Комісія враховувала ступінь тяжкості вчинених злочинів, строк фактичного відбуття покарання, особу засуджених, їх сімейний стан, поведінку до вчинення злочину і після засудження, відшкодування завданого збитку та усунення заподіяної шкоди, думку органів і установ виконання покарань щодо доцільності помилування та інші обставини і за наслідками розгляду Комісією прийнято рішення про внесення пропозиції стосовно помилування 3 засуджених, клопотання про помилування 90 засуджених відхилено.

Стосовно посилання позивача на сімейний стан, стан його здоров`я, стан здоров`я його рідних, наявність заохочень, суд зазначає, що вказані обставини, підтверджені документами , крім постійної хвороби мами та потреби сторонньої допомоги у її догляді, долученими до клопотання про помилування, не мають характер надзвичайних.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що у клопотанні про помилування позивачем не наведено обставин, які свідчать про наявність у нього виняткового випадку та надзвичайних обставин, що є необхідною умовою для помилування засуджених до довічного позбавлення волі.

За таких обставин суд відхиляє доводи позивача про те, що фактичні обставини справи, поведінка позивача, характеристика, сформована в результаті відбування покарання, давали відповідачу усі підстави для задоволення клопотання позивача.

Колегія суддів звертає увагу на те, що повноваження Комісії є дискреційними і жодним нормативно-правовим актом не передбачено наводити аргументацію прийнятих Комісією рішень, зокрема, у відповідних протоколах.

У рішенні по справі «Петухов проти України (№ 2)» (Заява № 41216/13) від 12 березня 2019 року ЄСПЛ також визнав, що порядок помилування в Україні не зобов`язує ні Комісію у питаннях помилування, ні Президента України обґрунтовувати свої рішення, прийняті за клопотаннями про помилування (п. 177).

ЄСПЛ зазначив, що в Україні президентські повноваження щодо здійснення помилування є сучасним еквівалентом королівської прерогативи помилування, яка ґрунтується на принципі гуманності, а не на порядку, заснованому на пенологічних підставах і з належними процесуальними гарантіями, щодо перегляду ситуації засудженого для можливої зміни його покарання у виді довічного позбавлення волі (див., для порівняння, згадане рішення у справі «Матіошаітіс та інші проти Литви» (), пункт 173) (пункт 180).

Отже, Комісія під час розгляду клопотання позивача діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавством. Відсутність детальної аргументації підстав для залишення без задоволення клопотання позивача про помилування у протоколі не свідчить про порушення Комісією встановленого законодавством порядку розгляду клопотання позивача про помилування.

При цьому, беручи до уваги зміст матеріалів клопотання ОСОБА_1 , які були предметом розгляду Комісії, та не містили надзвичайних обставин, рішення Комісії про залишення клопотання про помилування не можна визнати необґрунтованим, тобто прийнятим без врахування обставин, які мали істотне значення для прийняття рішення про надання пропозиції щодо помилування.

Внаслідок відсутності рішення Президента України про відмову у помилуванні, враховуючи також індивідуально визначену складову дискреційних повноважень Президента України при здійсненні помилування щодо інших осіб шляхом винесення указів, суд вважає відсутніми підстави для здійснення аналізу та оцінки підстав для помилування іншої особи.

Позивачем не доведено та не встановлено судом, що прийнятим рішенням, було допущено порушення прав, свобод чи інтересів позивача, тому як наслідок відсутні підстави для зобов`язання повторно розглянути клопотання засудженого до довічного позбавлення волі про його помилування.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведене та зважаючи на норми, якими врегульовані спірні правовідносини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, колегія суддів вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.11.2022 по справі № 990/101/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) О.В. Присяжнюк Н.С. Бартош