Справа № 420/17446/22
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2023-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/17446/22

Перша інстанція: суддя Лебедєва Г.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Косцової І.П. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 3 лютого 2023 року (суддя Лебедєва Г.В., м. Одеса, повний текст рішення складений 03.02.2023) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

1 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до ГУ ПФУ в Одеській області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління про відмову в призначенні пенсії від 16.08.2022 року №87;

- зобов`язати Головне управління призначити позивачу пенсію за вислугу років відповідно до пункту 2-1 розділу ХV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та пункту "г" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", починаючи з дня звернення 02.11.2021 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 3 лютого 2023 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким повністю задовольнити його позовні вимоги.

Обґрунтовуючи подану скаргу апелянт зазначив, що зважаючи, що підставою для відмови у призначенні пенсії слугувала та обставина, що для призначення пенсії за віком, у відповідності до пункту "г" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" станом на 11.10.2017 року необхідно мати спеціальний стаж 20 років, водночас, вказана норма визнана рішенням Конституційного Суду України від 04.06.2019 року у справі №1-13/2018 (1844/16, 3011/16) неконституційною з 04.06.2019 року, то, оскаржуване рішення ГУПФУ про відмову у призначенні (перерахунку) пенсії від 16.08.2022 №87 є неправомірним, та відповідно, підлягає скасуванню.

Відповідач надіслав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначив про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, з 03.08.2021 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 неодноразово звертався до ГУ ПФУ в Одеській області із заявами про призначення йому пенсії за вислугу років відповідно до пункту "г" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Рішеннями ГУ ПФУ в Одеській області та ГУ ПФУ в Івано-Франківської області від 11.08.2021 року №87, від 07.09.2021 року №87, від 21.10.2021 року №87 йому було відмовлено у призначенні такої пенсії у зв`язку із ненаданням відповідних документів та не зарахування через зазначені обставини тих чи інших періодів роботи позивача до страхового стажу роботи та стажу роботу за вислугу років.

2 листопада 2021 року ОСОБА_1 вчергове звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про призначення йому пенсії за вислугу років відповідно до пункту "г" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Рішення ГУПФУ від 05.11.2021 року №87 відмовлено у призначенні вищезазначеного виду пенсії у зв`язку із відсутністю у нього необхідного стажу за вислугу років.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про його скасування та зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області призначити йому пенсію за вислугу років відповідно до п. 2-1 розділу XV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та п. "г" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", починаючи з дня звернення 03.08.2021 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14 липня 2022 року у справі №420/23635/21, яке набрало законної сили відповідно до постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 вересня 2022 року, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Суд визнав протиправним та скасував рішення ГУПФУ від 05.11.2021 року №87 в частині відмови врахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 17.04.1990 року по 01.10.1990 року в кооперативі "Геліос"; та зобов`язав ГУ ПФУ в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.11.2021 року про призначення йому пенсії за вислугу років з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За результатом повторного розгляду заяви ОСОБА_1 , ГУ ПФУ в Одеській області прийняло рішення №87 від 16.08.2022 року, яким відмовило у призначені пенсії.

Рішення пенсійного органу мотивовано тим, що спеціальний стаж роботи заявника станом на 10.10.2017 року становить 17 років 11 місяців, що є недостатнім для призначення пенсії на підставі пункту "г" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Посилаючись на те, що станом на звернення до пенсійного органу його стаж на посаді докера-механізатора складає понад 20 років ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом про скасування рішення ГУПФУ від 16.08.2022 року та зобов`язання призначити йому пенсії з дня звернення з відповідною заявою.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність спірного рішення пенсійного фонду та відсутність у позивача необхідного спеціального стажу станом на 11 жовтня 2017 року.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, частиною другою статті 19 Конституції України установлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовано законами України від 05.11.1991 року №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (далі Закон №1788-ХІІ) та від 09.07.2003 року №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон №1058-ІV).

Закон №1788-ХІІ був ведений в дію з 1 січня 1992 року - в частині норм, що стосуються призначення і виплати пенсій та коригування рівнів пенсій, призначених до введення цього Закону; з 1 квітня 1992 року - в повному обсязі.

Так, відповідно до пункту "г" ч. 1 статті 55 Закону №1788-ХІІ (в редакції від 05.11.1991) право на пенсію за вислугу років мали механізатори (докери-механізатори) комплексних бригад на вантажно-розвантажувальних роботах у портах: чоловіки - після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Згідно підпункту 4 пункту 2 розділу І Закону України від 02.03.2015 року №213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" (далі Закон №213-VIII) пункт "г" частини першої статті 55 Закону №1788-ХІІ був викладений в такій редакції:

"Право на пенсію за вислугу років мають: г) механізатори (докери-механізатори) комплексних бригад на вантажно-розвантажувальних роботах у портах - після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі; для жінок - не менше 25 років, з них не менше 15 років на зазначеній роботі.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацами другим і третім цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року право на пенсію за вислугу років надається за наявності стажу роботи, встановленого абзацами п`ятнадцятим - двадцять третім пункту "б" частини першої статті 13 цього Закону.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними віку, встановленого абзацами третім - тринадцятим пункту "б" частини першої статті 13 цього Закону".

Змінами, внесеними Законом №213-VIII до положень Закону №1788-ХІІ, підвищено на п`ять років загальний стаж роботи, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, для категорій працівників, визначених, зокрема, пунктом "г" частини першої статті 55 Закону №1788-ХІІ.

24 грудня 2015 року Законом України №911-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" внесені зміни до пунктів "е" та "ж" статті 55 Закону №1788-ХІІ.

Рішенням Конституційного суду України від 4 червня 2019 року №2-р/2019 у справі №№1-13/2018(1844/16, 3011/16) визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту "а" статті 54, статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-VIII, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року №911-VIII. Положення пункту "а" статті 54, статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-VIII, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року №911-VIII.

Згідно з частиною першою статті 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" від закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Таким чином, на момент виникнення спірних правовідносин пункт "г" частини першої статті 55 Закону №1788-ХІІ діяв в редакції від 5 листопада 1991 року, а саме право на пенсію за вислугу років мали механізатори (докери-механізатори) комплексних бригад на вантажно-розвантажувальних роботах у портах: чоловіки - після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Тому, для призначення пенсії за вислугу років за пунктом "г" частини першої статті 55 Закону №1788-ХІІ чоловіку, який працював механізатором (докером-механізатором) комплексних бригад на вантажно-розвантажувальних роботах у портах, останній має досягнути певного віку (55 років) та мати загальний стаж (25 років) та спеціальний стаж на зазначеній роботі (20 років).

З 1 січня 2004 року набрав чинності Закон №1058-ІV.

За преамбулою Закону №1058-ІV цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду. Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

3 жовтня 2017 року прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" №2148-VIII, яким з 11 жовтня 2017 року розділ XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV доповнено пунктом 2-1.

Згідно пункту 2-1 Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV, особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

"До приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону №1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії".

Враховуючи положення пунктів 2-1 та 16 Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV, колегія суддів дійшла висновку, що пенсія за вислугу років згідно положень пункту "г" статті 55 Закону №1788-XII може бути призначена особам, які мають стаж, необхідний для її призначення, станом на 11 жовтня 2017 року.

Матеріалами справи підтверджено, що не заперечується позивачем, станом на 11 жовтня 2017 року його спеціальний стаж роботи становив 17 років 11 місяців 10 днів.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що на момент звернення з заявою про призначення пенсії позивач не мав права на пенсію за вислугу років відповідно до пункту "г" статті 55 Закону України №1788-ХІІ, оскільки станом на 11 жовтня 2017 року його робочий стаж був меншим ніж 20 років.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність рішення суду не спростовують.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 3 лютого 2023 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 6 ст. 12, ст. 257 та ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя І.П.Косцова

Суддя Ю.В.Осіпов