Справа № 440/5963/22
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2023-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2023 р. Справа № 440/5963/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Подобайло З.Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду (головуючий І інстанції Канигіна Т.С.) від 16.11.2022 року по справі № 440/5963/22

за позовом ОСОБА_1

до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області в особі Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій просив:

визнати протиправною бездіяльність Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області в особі Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області щодо нездійснення дій стосовно нарахування та виплати позивачу як колишньому співробітнику структурних підрозділів УМВС України в Полтавській області за період з 29.03.2010 по 06.11.2015 (включно), а саме: за 536 робочих днів, під час яких позивачем здійснювалася служба в нічний час, компенсації грошового забезпечення у вигляді доплати за службу з нічний час з проведенням індексації такого виду грошового забезпечення;

зобов`язати Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області в особі Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області здійснити нарахування та виплату на особистий банківський рахунок, відкритий в АТ КБ "ПриватБанк": № НОМЕР_1 , невиплаченого грошового забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 29.03.2010 по 06.11.2015 включно з проведенням індексації такого виду грошового забезпечення, а саме: за 536 робочих днів, під час яких позивачем здійснювалася служба в нічний час (із умовою перерахунку 25 відсотків від загальної суми такого грошового забезпечення на офіційний спеціальний рахунок для збору коштів на підтримку Збройних Сил України за реквізитами: банк - Національний банк України, МФО 300001, рахунок № UА0992708, , отримувач: Національний банк України, призначення платежу: "Збір коштів на потреби армії України").

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 16.11.2022 року по справі № 440/5963/22 відмовлено у задоволенні позовних вимог .

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Ухвалами Другого апеляційного адміністративного суду від 14.04.2023 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.11.2022 року по справі № 440/5963/22 та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 14.04.2023 р. витребувано в Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області в особі Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області наступні письмові докази, а саме:

- належним чином оформлені та завірені копії графіків нарядів та чергувань ОСОБА_1 за період з 29.03.2010 р. по 06.11.2015 р.;

- належним чином оформлені та завірені копії добових зведень про події та звернення на території Полтавської області, спецповідомлень до ГСУ, витягів з журналів щодо проведення інструктажів та отримання табельної вогнепальної зброї, витягів з журналів щодо обліку виїздів, які здійснювалися під час добового чергування, витягів з журналів ЄО щодо обліку заяв та повідомлень, які позивачем опрацьовувалися, витягів зошиту, в яких містилися відомості про дату чергування та осіб, які зі здійснювали чергування, які стосуються ОСОБА_1 за період з 29.03.2010 р. по 06.11.2015 р., у випадку їх наявності.

Сторони про розгляд справи в порядку письмового провадження повідомлені належним чином.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подав.

11.05.2023 р. від відповідача до суду надійшов лист від 05.05.2023 р. вих. № 36/1466, в якому відповідач, на виконання вимог ухвали суду від 14.04.2023 р., повідомив суд, що Полтавським РВ УМВС України в Полтавській області у зв`язку із ліквідацією відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» на архівне зберігання були передані Книги видачі й приймання озброєння та спеціальних засобів за 2010-2014 роки (фонд 43, опис 3-т, справи 812, 813, 814, 815), які знищені за актами від 24.02.2022 № 5-ВС (689л.к), від 14.04.2022 № 8-ВС (754 л.к.) у зв`язку із закінченням строків зберігання.

За результатами перегляду наявної на зберіганні Книги обліку і закріплення зброї Полтавського РВ (фонд 43, опис 2-тр, справа 87) за 2006-2013 роки відомостей про закріплення за ОСОБА_1 зброї не виявлено. Вказана книга за 2014 рік на архівне зберігання не надходила.

Інших запитуваних документів, які були створені у Полтавському РВ протягом 2010-2014 років, на архівному зберіганні не виявлено.

Слідчим управлінням УМВС України в Полтавській області, де проходив службу ОСОБА_1 у 2014-2015 роках, на архівне зберігання документи згідно наведеного переліку не передавалися.

Також відповідач зазначив, що відповідно до Переліку документів, що створюються під час діяльності органів внутрішніх справ, навчальних закладів, підприємств та закладів охорони здоров`я, що належать до сфери управління Міністерства внутрішніх справ України, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом МВС України від 10.01.2014 № 5дск, встановлені такі строки зберігання для документів: добові оперативні зведення про кримінальні правопорушення та інші події - 5 років (ст. 86 а); журнали єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події - 5 років (ст. 90); книга нарядів - 5 років (ст. 97); журнали виїзду мобільних груп - 3 роки (ст. 103); зошити для записів чергових - 1 рік (ст. 106); документи (скарги, пояснення очевидців, довідки, висновки, рапорти тощо) з розгляду заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, які розглянуто відповідно до Закону України «Про звернення громадян» - 5 років (ст. 121).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до наказу ГУМВС № 72 о/с від 29.03.2010 позивач працював на посаді слідчого СВ Полтавського районного відділу ГУМВС України в Полтавській області (з березня 2010 року по червень 2012 року); відповідно до наказу УМВС № 177 о/с від 08.06.2012 на посаді в.о. старшого слідчого СВ Полтавського районного відділу УМВС України в Полтавській області (з червня 2012 року по лютий 2013 року); відповідно до наказу УМВС № 54 о/с від 08.02.2013 на посаді старшого слідчого СВ Полтавського районного відділу УМВС України в Полтавській області (з лютого 2013 року по травень 2013 року); відповідно до наказу УМВС № 233 о/с від 24.05.2013 працював на посаді старшого слідчого СВ Полтавського районного відділу УМВС України в Полтавській області (штатні зміни) (з травня 2013 року по червень 2014 року); відповідно до наказу УМВС № 253 о/с від 13.06.2014 на посаді слідчого-криміналіста відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи, слідчого управління УМВС України в Полтавській області (з червня 2014 року по жовтень 2014 року); відповідно до наказу УМВС № 477 о/с від 03.10.2014 на посаді слідчого відділу розслідування злочинів по лінії карного розшуку слідчого управління УМВС України в Полтавській області (з жовтня 2014 року по листопад 2015 року).

Наказом УМВС України в Полтавській області по особовому складу № 625 о/с від 06.11.2015 (архівний витяг № 46 від 01.02.2022) згідно з пунктом 9 ХІ розділу ХІ Закону України "Про Національну поліцію" та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з 06.11.2015 у запас Збройних Сил за пунктом 64 "з" (у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації) капітана міліції Новосядлого А.В., слідчого відділу розслідування злочинів лінії карного розшуку слідчого управління УМВС.

Також судом встановлено, що позивач працював в органах Національної поліції України.

13.12.2021 позивача наказом № 456 о/с Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України було звільнено зі служби в поліції за пунктом 2 частини першої статті 77 (через хворобу) майора поліції ОСОБА_1 , оперуповноваженого відділу оперативних розробок Полтавського управління з 13.12.2021, з виплатою компенсації за 33 доби невикористаної щорічної чергової відпустки за фактично відпрацьований час у 2021 році.

15.01.2022 позивач звернувся до відповідача з заявою, у якій просив забезпечити надання відомостей щодо нарахування та виплату грошового забезпечення у вигляді доплати у підвищеному розмірі відповідно чинного законодавства чи відповідної компенсації за службу у святкові, вихідні, неробочі дні, а також службу в нічний час в період з 29.03.2010 до 06.11.2015.

Листом УМВС України в Полтавській області від 09.02.2022 № 4/Н-3897 л.к.;Н-82 повідомлено, що порядок та умови нарахування компенсації за службу в нічний час, вихідні та святкові дні було передбачено Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України від 31.12.2007 № 499 (втрата чинності на підставі наказу МВС України від 31.10.2016 № 1131), відповідно до якої облік робочого часу здійснювався шляхом ведення щомісячного табеля з обов`язковою відміткою в ньому кількості відпрацьованих годин в нічний час; служба осіб рядового і начальницького складу у дні щотижневого відпочинку та святкові дні могла компенсувати відміткою з їхньої згодою шляхом надання їм іншого дня відпочинку або грошовій формі. Оскільки в особових картках грошового забезпечення нарахування вищезазначеної компенсації не значиться, а табелі обліку роботи в нічний час за період з 29.03.2010 по 06.11.2015 не збереглися, інформацію про вказані доплати надати УМВС України в Полтавській області не має можливості.

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо ненарахування та невиплати з 29.03.2010 по 06.11.2015 компенсації грошового забезпечення у вигляді доплати за службу з нічний час з проведенням індексації такого виду грошового забезпечення, позивач звернувся до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов до висновку про відсутність в матеріалах справи документів, передбачених пунктом 3.7 Інструкції № 499, які б свідчили про залучення позивача до понаднормової служби, таких як: наказів, табелів обліку понаднормового виходу, табелів обліку використання робочого часу щодо підтвердження виконання роботи, книги нарядів щодо залучення до служби в нічний час.

В доводах апеляційної скарги позивач по справі послався на те, що відповідно до тексту Наказу УМВС України в Полтавській області по особовому складу № 625 о/с від 06.11.2015. у ньому відсутні будь-які відомості, які б вказували на здійснення з боку мого колишнього роботодавця станом на 06.11.2015 належних мені виплат за роботу в нічний час, зокрема у період з 29.03.2010 по 06.11.2015 включно, а зворотного відповідачем будь-якими доказами у судовому порядку не спростовано. Зазначає, що відповідачем не заперечується факт наявності таких документів, про те ним вказується, що такі документи не збереглися. Вказує, що обов`язок Формування документів, передбачених пунктом 3.7 Інструкції № 499, які б свідчили про залучення працівника до понаднормової служби, таких як: наказів, табелів обліку понаднормового виходу, табелів обліку використання робочого часу щодо підтвердження виконання роботи, книг нарядів щодо залучення до служби в нічний час, покладалося на роботодавця, а їх же належне зберігання законодавством покладалося на уповноважених осіб роботодавця. Також посилається на те, що відповідачем не надано жодного належного та обґрунтованого доказу про те, що у нього, як розпорядника всіх документів щодо службової діяльності позивача, відсутні документи щодо обліку несення ним, як колишнім працівником ОВС, служби в нічний час за встановленою формою, із включенням до таких документів відомостей про службову діяльність за вказаний період, які мають підтверджувати або спростовувати факт несення позивачем служби в нічний час та які можуть бути підставою для виплати доплати за службу в нічний час. Факт неформування керівництвом структурних підрозділів УМВС в Полтавській області відповідних документів беззаперечно свідчить про допущення роботодавцем неналежного виконання своїх службових обов`язків та протиправної бездіяльності, що призвело до порушення права позивача. При цьому, будь-які належні законні заходи (у тому числі службові перевірки чи розслідування, які передбачені окремими нормативно-правовими актами (у тому числі вищевказаними), які регламентують роботу ОВС) з даного приводу, з метою поновлення порушених прав позивача, як працівника ОВС, на той час і наданий час, в передбачені законодавством України строки, роботодавцем чи його уповноваженими контролюючими структурними підрозділами - не проводилися.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами ст. 19 Закону України "Про міліцію" (який був чинний у період проходження служби позивача в ОВС), форми і розміри грошового забезпечення працівників міліції встановлюються Кабінетом Міністрів України і повинні забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування якісного особового складу міліції, диференційовано враховувати характер і умови роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності і компенсувати їх фізичні та інтелектуальні затрати.

Наказом МВС України "Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ" від 31.12.2007 № 499, який був прийнятий на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу" (далі - постанова) та з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, зареєстрована у Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 року за№205/14896 (зі змінами) (була чинною у період проходження служби позивача в ОВС).

Так, пунктом 3.7 Наказу МВС України "Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ" від 31.12.2007 № 499 було визначено порядок компенсації за службу в понаднормовий час, у дні щотижневого відпочинку та святкові дні.

При залученні осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ до несення служби понад установлений законодавством робочий час виплата грошового забезпечення проводиться з розрахунку посадового окладу й окладу за спеціальним званням.

Годинна ставка обчислюється шляхом поділу місячного посадового окладу та окладу за спеціальним званням на кількість годин робочого часу в поточному місяці. При цьому, понаднормові роботи не повинні перевищувати для кожного працівника чотирьох годин протягом двох днів поспіль і 120 годин на рік.

Служба осіб рядового і начальницького складу у дні щотижневого відпочинку та святкові дні може компенсуватися за їхньою згодою шляхом надання їм іншого дня відпочинку або в грошовій формі. Компенсація понаднормових робіт шляхом надання відгулів не допускається.

Підставою для залучення працівників органів внутрішніх справ до понаднормової служби чи в дні щотижневого відпочинку та святкові дні є: а) письмові накази керівників органів внутрішніх справ; б) графіки нарядів чергувань, затверджені керівниками органів внутрішніх справ.

Облік робочого часу здійснюється шляхом ведення щомісячного табеля з обов`язковою відміткою в ньому кількості відпрацьованих годин.

Службою в нічний час вважається виконання особами рядового і начальницького складу органів, підрозділів установ і навчальних закладів внутрішніх справ службових обов`язків у період з 22.00 до 06.00.

Особам, які несуть службу в нічний час, надається перерва для відпочинку та харчування тривалістю не більше двох годин. Перерва для відпочинку і харчування не включається в робочий час.

Особам добового наряду під час чергування почергово надаються перерви для вживання їжі та короткочасного відпочинку. Загальна тривалість такої перерви становить 4 години (2 години вдень і 2 години вночі), яка не враховується в робочий час.

Колегія суддів звертає увагу, що обов`язковою умовою для виплати доплати за службу в нічний час є відповідний облік (письмові накази керівників, графіки нарядів чергувань) та видана на підставі цього довідка обліку несення поліцейськими служби в нічний час як первинного документу обліку фактичного часу служби в нічний час.

Разом з тим, до суду не надано довідок обліку несення працівниками міліції служби в нічний час за формою, визначеною в додатку 1 до цього Порядку та умов, із включенням до таких документів ОСОБА_1 за період з 29.03.2010 по 06.11.2015 (включно), які в силу приписів законодавства мають підтверджувати факт несення працівниками ОВС служби в нічний час та які були б підставою для виплати доплати за службу в нічний час.

Як вказувалося вище, для об`єктивного, повного і всебічного з`ясування обставин у вказаній адміністративній справі, ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 14.04.2023 року витребувано у відповідача наступні письмові докази, а саме:

- належним чином оформлені та завірені копії графіків нарядів та чергувань ОСОБА_1 за період з 29.03.2010 р. по 06.11.2015 р.;

- належним чином оформлені та завірені копії добових зведень про події та звернення на території Полтавської області, спецповідомлень до ГСУ, витягів з журналів щодо проведення інструктажів та отримання табельної вогнепальної зброї, витягів з журналів щодо обліку виїздів, які здійснювалися під час добового чергування, витягів з журналів ЄО щодо обліку заяв та повідомлень, які позивачем опрацьовувалися, витягів зошиту, в яких містилися відомості про дату чергування та осіб, які зі здійснювали чергування, які стосуються ОСОБА_1 за період з 29.03.2010 р. по 06.11.2015 р., у випадку їх наявності.

11.05.2023 р. від відповідача до суду надійшов лист від 05.05.2023 р. вих. № 36/1466, в якому відповідач, на виконання вимог ухвали суду від 14.04.2023 р., повідомив суд, що Полтавським РВ УМВС України в Полтавській області у зв`язку із ліквідацією відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» на архівне зберігання були передані Книги видачі й приймання озброєння та спеціальних засобів за 2010-2014 роки (фонд 43, опис 3-т, справи 812, 813, 814, 815), які знищені за актами від 24.02.2022 № 5-ВС (689л.к), від 14.04.2022 № 8-ВС (754 л.к.) у зв`язку із закінченням строків зберігання.

За результатами перегляду наявної на зберіганні Книги обліку і закріплення зброї Полтавського РВ (фонд 43, опис 2-тр, справа 87) за 2006-2013 роки відомостей про закріплення за ОСОБА_1 зброї не виявлено. Вказана книга за 2014 рік на архівне зберігання не надходила.

Інших запитуваних документів, які були створені у Полтавському РВ протягом 2010-2014 років, на архівному зберіганні не виявлено.

Слідчим управлінням УМВС України в Полтавській області, де проходив службу ОСОБА_1 у 2014-2015 роках, на архівне зберігання документи згідно наведеного переліку не передавалися.

Також відповідач зазначив, що відповідно до Переліку документів, що створюються під час діяльності органів внутрішніх справ, навчальних закладів, підприємств та закладів охорони здоров`я, що належать до сфери управління Міністерства внутрішніх справ України, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом МВС України від 10.01.2014 № 5дск, встановлені такі строки зберігання для документів: добові оперативні зведення про кримінальні правопорушення та інші події - 5 років (ст. 86 а); журнали єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події - 5 років (ст. 90); книга нарядів - 5 років (ст. 97); журнали виїзду мобільних груп - 3 роки (ст. 103); зошити для записів чергових - 1 рік (ст. 106); документи (скарги, пояснення очевидців, довідки, висновки, рапорти тощо) з розгляду заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, які розглянуто відповідно до Закону України «Про звернення громадян» - 5 років (ст. 121).

Відтак, з урахуванням того, що довідки про несення служби в нічний час та письмові накази про залучення колишнього працівника ОВС ОСОБА_1 за період з 29.03.2010 р. по 06.11.2015 р. до служби в понаднормовий час, інші документи (графіки нарядів, графіки чергувань та інша документація, в якій містяться відомості, що стосуються чергувань позивача) не збереглися, колегія суддів дійшла до висновку, що відсутні правові підстави для нарахування та виплати доплати за службу в нічний час за цей період.

З приводу посилання позивача на те, що несення служби апелянтом у нічний час, у дні щотижневого відпочинку, святкові дні та за несення служби понад установлений законодавством робочий час в період з 29.03.2010 р. по 06.11.2015 р. підтверджується, зокрема, книгою видачі й приймання озброєння та спеціальних засобів в черговій частині, в якій відображена достовірна інформація про час та дату отримання та здавання зброї, то колегія суддів вважає такі посилання необґрунтованими, оскільки як вказав відповідач, за результатами перегляду наявної на зберіганні Книги обліку і закріплення зброї Полтавського РВ (фонд 43, опис 2-тр, справа 87) за 2006-2013 роки відомостей про закріплення за ОСОБА_1 зброї не виявлено. Вказана книга за 2014 рік на архівне зберігання не надходила.

Крім того, суд зазначає, що облік фактичного часу служби позивача в нічний час, у дні щотижневого відпочинку, святкові дні та за несення служби понад установлений законодавством робочий час для нарахування доплати здійснюється на підставі відповідного обліку (письмові накази керівників; графіки нарядів чергувань; щомісячний табель обліку робочого часу (в період чинності Наказу МВС України від 31.12.2007 № 499) та довідки (довідок) обліку несення поліцейськими служби в нічний час за відповідною формою. Відповідно наявність вказаного обліку і цієї довідки (довідок) є обов`язковою умовою для виплати доплати за службу в нічний час.

При цьому, колегія суддів зауважує, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, проте наведене вище не звільняє від обов`язку позивача, визначеного ч. 1 ст. 77 КАС України щодо доведення порушення його прав, свобод та інтересів з боку суб`єкта владних повноважень та необхідність їх судового захисту у зв`язку з настанням певних наслідків протиправної поведінки відповідача.

Колегія суддів наголошує, що з матеріалів справи не вбачається, що позивач протягом проходження служби в ОВС чи відразу після звільнення зі служби вчиняв будь-які дії направлені на облік його робочого часу, зокрема, шляхом звернення до УМВС в Полтавській області (ліквідаційної комісії) та його підрозділів з метою отримання відповідних документів (довідок про несення служби в нічний час, інших документів, що підтверджують службу у дні щотижневого відпочинку, святкові дні, за несення служби понад установлений законодавством робочий час, тощо), звернувшись лише в січні 2022 року до відповідача за отриманням доплат.

За відсутності ж вказаних довідок у відповідача не було правових підстав для здійснення нарахування доплати за службу в нічний час за період з 29.03.2010 р. по 06.11.2015 р.

Також, приписами п.п. 3.7.3 п. 3.7 Наказу МВС України № 499 було передбачено, що служба осіб рядового і начальницького складу у дні щотижневого відпочинку та святкові дні може компенсуватися за їхньою згодою шляхом надання їм іншого дня відпочинку або в грошовій формі, а тому в даному випадку компенсації понаднормової роботи мала передувати відповідна домовленість позивача та його роботодавця.

Відтак, з урахуванням наведеного вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні вказаної частини позовних вимог.

З приводу вимог про нарахування індексації відповідного виду грошового забезпечення, колегія суддів зазначає наступне.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 № 1282-ХІІ (зі змінами та доповненнями).

За змістом ст. 1 цього Закону індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Положеннями ч. 1 ст. 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" встановлено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

В обґрунтування позовних вимог в частині нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 29.03.2010 р. по 06.11.2015 р. (включно) позивачем зазначено, що доплата за службу в нічний час (тобто в надурочний час) є складовою оплати праці (грошового забезпечення), а тому її сума підлягає індексації відповідно до вимог Закону України Про індексацію грошових доходів населення, Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13.01.2004 № 5.

Тобто, вимоги в частині нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 29.03.2010 р. по 06.11.2015 р. є похідними від інших (основних) вимог, що стосуються нарахування та виплати позивачу доплати за службу в нічний час за період з 29.03.2010 р. по 06.11.2015 р., а тому також не підлягають задоволенню.

В частині позовних вимог зобов`язати відповідача здійснити виплату на його особистий банківський рахунок заборгованості по доплаті за службу в нічний час за період з 29.03.2010 р. по 06.11.2015 р. (із умовою перерахунку 25 відсотків від загальної суми такого грошового забезпечення на офіційний спеціальний рахунок для збору коштів на підтримку Збройних Сил України за наведеними реквізитами), колегія суддів зазначає, що ця вимога також є похідною від інших (основних) вимог, що стосуються нарахування та виплати позивачу доплати за службу в нічний час за період з 29.03.2010 р. по 06.11.2015 р., а тому також не підлягають задоволенню.

В зв`язку з цим, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про необґрунтованість вказаної частини позовних вимог.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують з наведених вище підстав.

Колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (№ 65518/01; пункт 89), Проніна проти України (№ 63566/00; пункт 23) та Серявін та інші проти України (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню: 1) рішення, ухвали суду першої інстанції та постанови, ухвали суду апеляційної інстанції у справах, рішення у яких підлягають перегляду в апеляційному порядку Верховним Судом; 2) судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.11.2022 року по справі № 440/5963/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст. 327, ч. 1 ст. 329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) О.В. Присяжнюк З.Г. Подобайло