Справа № 420/18523/22
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2023-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/18523/22

Головуючий в І інстанції: Білостоцький О.В.

Дата та місце ухвалення рішення: 24.04.2023 р. м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

суддя-доповідач Шеметенко Л.П.

судді Турецької І.О.

судді Шевчук О.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі Відповідач -1), в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 04.05.1995 року по 28.02.1996 року у Орендному малому підприємстві «Нікон» та періоду роботи з 17.08.1996 року по 21.02.2000 року у Науково-виробничому підприємстві «Символ»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 04.05.1995 року по 28.02.1996 року у орендному малому підприємстві «Нікон» та період роботи з 17.08.1996 року по 21.02.2000 року у Науково-виробничому підприємстві «Символ» та призначити пенсію згідно зі ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV з 09.05.2022 року, з урахуванням періодів роботи з 04.05.1995 року по 28.02.1996 року у Орендному малому підприємстві «Нікон» та з 17.08.1996 року по 21.02.2000 року у Науково-виробничому підприємстві «Символ».

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 13.03.2023 року залучено до участі у даній справі в якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі Відповідач -2).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2023 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 18.08.2022 року №16.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.08.2022 року про призначення йому дострокової пенсії за віком з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, у відповідності із процедурою, передбаченою чинним законодавством, та зарахувати до загального стажу роботи ОСОБА_1 періоди його роботи з 04.05.1995 року по 28.02.1996 року в Орендному малому підприємстві «Нікон» та з 17.08.1996 року по 21.02.2000 року в Науково-виробничому підприємстві «Символ», зазначені у трудовій книжці.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму сплаченого позивачем судового збору у розмірі 992,40 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт зазначив, що позивачу не зараховано період роботи згідно записів трудової книжки з 04.05.1995 року по 28.02.1996 року, оскільки відсутні відомості про реорганізацію підприємства та період роботи.

Також, апелянт вказує що не було зараховано період роботи позивача з 17.08.1996 року по 21.02.2000 року, оскільки в трудовій книжці наявне виправлення в даті наказу про прийняття на роботу.

Крім того, апелянт наголосив, що відповідно до ч.3 ст. 44 Закону №1058-IV визначено право, а не обов`язок органів Пенсійного Фонду вимагати документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Разом з тим, скаржник звертає увагу на те, що судом першої інстанції не враховано, що позивачем не надано будь-яких уточнюючих довідок щодо спірного періоду роботи.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 11.08.2022 року ОСОБА_1 звернувся ГУ ПФУ в Одеській області з заявою про призначення йому дострокової пенсії за віком відповідно до п.3 ч.1 ст. 115 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Після реєстрації, заява позивача, відповідно до принципу екстериторіальності, була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області.

Так, рішенням ГУ ПФУ в Чернігівській області від 18.08.2022 року №16 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії.

У вказаному рішенні пенсійний орган зазначив, що відповідно до п.3 ч.1 ст.115 Закону №1058 за вибором матері або у разі її відсутності, якщо виховання дитини здійснювалось батьком, йому призначається довгострокова пенсія за віком після досягнення 55 років та за наявності страхового стажу не менше 20 років.

Відповідач-2 зазначає, що на час звернення позивач досяг віку 55 років 3 місяці та йому зараховано до страхового стажу 18 років 2 місяці 20 днів.

Підставою для відмови у призначенні дострокової пенсії за віком стало відсутність необхідного стажу 20 років.

Також, ГУ ПФУ в Чернігівській області вказало, що до страхового стажу позивача не зараховано період його роботи з 04.05.1995 року по 28.02.1996 року в ОМП «Нікон», оскільки відсутні відомості про реорганізацію підприємства, та період роботи з 17.08.1996 року по 21.02.2000 року в НВП «Символ», оскільки виправлено дату наказу про прийняття на роботу.

Крім того, пенсійний орган у рішенні пояснив, що для зарахування до страхового стажу вищевказаних періодів, позивачу необхідно надати уточнюючі довідки з посиланням на первинні документи.

Не погоджуючись із зазначеними діями відповідача-2 та вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до адміністративного суду.

Суд першої інстанції, вирішуючи справу та частково задовольняючи позовні вимоги, зазначив, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. У зв`язку з цим, враховуючи, що відповідачем не надано доказів щодо недостовірності записів у трудовій книжці щодо періоду роботи позивача з 04.05.1995 року по 28.02.1996 року в Орендному малому підприємстві «Нікон», та не зазначено, яким чином відсутність відомостей про реорганізацію підприємства впливає на право позивача на призначення пенсії та врахування відповідного періоду роботи до його страхового стажу, дійшов висновку, що відповідачем протиправно не враховано зазначений період роботи позивача до його страхового стажу.

Щодо не зарахування пенсійним органом періоду роботи ОСОБА_1 з 17.08.1996 року по 21.02.2000 року в Науково-виробничому підприємстві «Символ», суд першої інстанції зазначив, що на особу не може перекладатись обов`язок доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Також суд першої інстанції вказав, що посилання на неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Також, стосовно вимоги щодо зобов`язання пенсійного органу призначити пенсію згідно зі ст. 115 Закону України №1058-IV з урахуванням спірного періоду, суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку, ефективним способом захисту порушеного права буде зобов`язання ГУ ПФУ в Чернігівській області вчинити певні дії шляхом зобов`язання повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком з урахуванням правової оцінки, наданої в судовому рішенні.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, вважає їх правомірними та такими, що відповідають вимогам норм процесуального та матеріального права, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV).

Закон №1058-IV розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування та визначає, зокрема, принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

Так, згідно з ч.1 ст. 9 Закону №1058-ІV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати, зокрема, пенсія за віком.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з ч.2 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч.4 ст. 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частина 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачає, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу, визначеного даною статтею.

Разом з тим, ст. 115 Закону №1058-IV визначає пенсійне забезпечення окремих категорій громадян, зокрема, п.3 ч.1 вказаної статті визначає, що жінки, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства та тяжко хворих дітей, яким не встановлено інвалідність, які виховали їх до досягнення зазначеного віку, - після досягнення віку 50 років та за наявності не менше ніж 15 років страхового стажу. При цьому особами з інвалідністю з дитинства вважаються також діти з інвалідністю віком до 18 років.

За вибором матері або в разі її відсутності, якщо виховання п`ятьох або більше дітей, дитини з інвалідністю чи тяжко хворої дитини, якій не встановлено інвалідність, до шестирічного віку здійснювалося батьком, батьку призначається дострокова пенсія за віком після досягнення віку 55 років та за наявності страхового стажу не менше ніж 20 років.

Відповідно до ч.1 ст.44 Закону №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Відповідно до вимог ст. 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів в України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 11.08.2022 року звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області з заявою про призначення йому дострокової пенсії за віком відповідно до п.3 ч.1 статті 115 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у віці 55 років.

При цьому, до заяви позивач додав трудову книжку серії НОМЕР_1 , яка за правилами ст. 62 Закону № 1788-ХІІ є основним документом, що підтверджує стаж роботи.

Однак, як встановлено судом першої інстанції, ГУ ПФУ в Чернігівській області відмовило позивачу у призначенні дострокової пенсії за віком, посилаючись на відсутність необхідного страхового стажу.

Так, пенсійний орган не зарахував до страхового стажу позивача період його роботи з 04.05.1995 року по 28.02.1996 року в ОМП «Нікон» з підстав відсутності відомостей про реорганізацію підприємства, та період роботи з 17.08.1996 року по 21.02.2000 року в НВП «Символ», оскільки в трудовій книжці виправлено дату наказу про прийняття на роботу.

Дослідивши копію трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , колегія суддів встановила, що вона містить записи №18, №19, відповідно до яких 04.05.1995 року позивач прийнятий на роботу на посаду водія в Орендне мале підприємство «Нікон» та звільнений із займаної посади 28.02.1996 року.

Колегія суддів зазначає, що записи про спірний період роботи позивача здійснені в трудовій книжці з дотриманням правил її заповнення та містять всі необхідні відомості, зокрема, дати початку та закінчення періоду роботи, реквізити наказів, які слугували підставою для внесення відповідних записів.

На підставі наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про зарахування спірного періоду роботи позивача до його страхового стажу, оскільки Законом № 1788-ХІІ чітко визначено, що трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи.

Що стосується не зарахування відповідачем-2 періоду роботи позивача з 17.08.1996 року по 21.02.2000 року в НВП «Символ», з підстав виправлення дати наказу про прийняття на роботу, колегія суддів зазначає наступне.

Так, із записів трудової книжки позивача № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 вбачається, що 17.08.1996 року він був прийнятий на роботу на посаду водія Науково-виробничого підприємства «Символ» відповідно до наказу №115-к від 17.08.1996 року та звільнений з вказаної посади 21.02.2000 року відповідно до наказу №12-к від 21.02.2000 року.

Колегія суддів зазначає, що вказаний період позивача неправомірно не зараховано до страхового стажу ОСОБА_1 , оскільки, при дослідженні запису дати наказу про прийняття на роботу вбачається, що він зроблений стисло та не містить виправлень.

На думку колегії суддів, стислий запис в даті прийняття на посаду не впливає на дотримання порядку заповнення трудової книжки та не може нести негативних наслідків для позивача шляхом відмови у призначенні дострокової пенсії за віком.

Крім того, із записів трудової книжки чітко вбачається, що на посаду водія НВП «Символ» позивач був прийнятий 17.08.1996 року, та звільнений з неї 21.02.2000 року, що дає підстави для підтвердження стажу роботи позивача на підприємстві.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що відповідачем не надано доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці позивача щодо даного періоду роботи, а тому його безпідставно не взято до уваги при розрахунку стажу.

Враховуючи встановлені обставини та наявні у справі докази, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що записи у трудовій книжці належним чином підтверджують стаж роботи позивача за періоди з 04.05.1995 року по 28.02.1996 року в ОМП «Нікон», з 17.08.1996 року по 21.02.2000 року в НВП «Символ», що дає позивачу право на включення спірних періодів до його загального стажу роботи.

Колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги не спростовують встановлених обставин та висновків суду першої інстанції.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно встановлено обставини у справі, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

За таких обставин підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Судове рішення складено у повному обсязі 30.06.2023 р.

Суддя доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: І.О. Турецька

Суддя: О.А. Шевчук