Справа № 240/33151/21
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2023-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2023 року м. Житомир справа № 240/33151/21

категорія 112010203

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Токаревої М.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить:

-визнати дії Головного управління пенсійного фонду України в Житомирській області про відмову у призначенні пільгової пенсії відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи» - протиправними;

- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Житомирської області призначити пенсію відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи» з 11 січня 2021 року.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що є особою, яка постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю 4 категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 . У зв`язку із чим, звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст.55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Проте, відповідач відмовив у призначенні пенсії виходячи з того, що документально не підтвердила період постійного проживання на території, яка віднесена до зони посиленого радіоекологічного контролю не менше 4 років, тому права на пенсію відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у мене немає. Вважає такі дії відповідача необґрунтованим та безпідставними.

Справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідачем було подано відзив на позовну заяву за змістом якого він просив відмовити у задоволенні позову. В обгрунтування відзиву вказано, що відповідно до п. 2 ст. 55 Закону №796, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу: особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років мають право на зниження пенсійного віку на 2 роки (початкова величина зниження пенсійного віку) що згідно довідки про навчання № 164 у період з 15.09.1987 по 28.04.1989 позивач навчався в Калязінському машинобудівному технікумі ім.. Н.П. Полежаєва, який знаходиться за адресою м. Калязін Тверської області. Отже довідка про постійне місце проживання з 13.05.1987 по 15.07.1989 у зоні посиленого радіологічного контролю, видана Ушомирською селищною радою за № 4 від 05.01.2021, містить недостовірні відомості, оскільки згідно довідки про навчання спростовується інформація про постійне місце проживання в зазначений період, а тому є непідтвердженим наявність обов`язкової умови (проживання у зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4 років станом на 1 січня 1993 року) для призначення пенсії відповідно до ст. 55 Закону №796.

Дослідивши подані сторонами письмові докази суд дійшов наступного висновку.

Встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирські області із заявою про призначення пенсії за віком.

Листом №0600-0303-8/32587 від 27.04.2021 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило ОСОБА_1 про відсутність підстав для призначення пенсії, оскільки згідно довідки про навчання № 164 у період з 15.09.1987 по 28.04.1989 позивач навчався в Калязінському машинобудівному технікумі ім.. Н.П. Полежаєва, який знаходиться за адресою м. Калязін Тверської області. Отже довідка про постійне місце проживання з 13.05.1987 по 15.07.1989 у зоні посиленого радіологічного контролю, видана Ушомирською селищною радою за № 4 від 05.01.2021, містить недостовірні відомості, оскільки згідно довідки про навчання спростовується інформація про постійне місце проживання в зазначений період. Вказано, що оскільки документально не підтверджено період постійного проживання та території, яка віднесена до зони посиленого радіологічного контролю, не менше 4 років, тому у призначенні пенсії за віком, відповідно до ст. 55 Закону №796 відмовлено.

Вважаючи таку відмову протиправною, а свої права та інтереси порушеними, позивач звернувся до суду.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України від 28.02.1991 №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон №796-ХІІ).

Згідно з частиною 1 статті 55 Закону №796-ХІІ, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Пунктом 5 частини 2 статті 55 Закону №796-ХІІ передбачено, зокрема, що потерпілі від Чорнобильської катастрофи - особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, мають право на зниження пенсійного віку 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

При цьому, початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Отже, з аналізу наведеного слідує, що основною умовою для призначення пенсії за віком згідно статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є наявність підтвердженого факту проживання або роботи особи у зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4 років.

Окрім того, Верховний Суд у постанові 17 червня 2020 року по справі №572/456/17 вказав на те, що під час розгляду справи щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" потрібно перевірити, чи постійно проживав або постійно працював позивач у зоні посиленого радіологічного контролю.

Матеріалами адміністративної справи підтверджується, що позивачем до заяви було додано копію посвідчення громадянки, яка постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіологічного контролю, трудову книжку, документ про місце проживання (довідку №970 від 21.04.2021).

Згідно з п.6 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 року №51 (чинного на час видачі позивачу посвідчення, далі - Порядок №51), особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видаються посвідчення коричневого кольору, серія В.

У відповідності до п.10 Порядку №51 посвідчення видаються, зокрема, особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - на підставі довідки встановленого зразка (додаток N 7).

Системний аналіз вказаних законодавчих норм дає підстави для висновку, що єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи".

Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

З аналізу наведених норм права слідує, що єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, статус особи, яка постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю 4 категорії та надає право користування пільгами, встановленими Законом № 796, є відповідне посвідчення.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 21.11.2006 у справі №21-1048во06 та від 04.09.2015 у справі №690/23/15 та підтверджена Верховним Судом у постанові від 28.03.2018 у справі №333/2072/17, від 27.02.2018 у справі № 344/9789/17 та від 20.02.2018 у справі №599/564/17, від 21 листопада 2019 р. у справі № 572/47/17, від 15 січня 2021 р. у справі № 520/7846/17.

Відповідно до вимог частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Наявність у позивача статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи відповідачем не оспорюється, зазначене посвідчення є чинним і вказує на те, що останній згідно положень Закону №796-XII та Порядку №51, є особою, яка станом на 01.01.1993 прожила або відпрацювала чи постійно навчалася у зоні посиленого радіоекологічного контролю не менше 4 років.

При цьому, суд зазначає, що в силу вимог пп. 5 п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постанова правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (за наявності)) та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи");

У довідці Ушомирської сільської ради Поліського старостинського округу Коростенського району від 05.01.2021 №4 "Про період проживання на території, яка згідно Постанови КМУ №106 від 23.07.1991 віднесена до зони посиленого радіологічного контролю (4 зона)", яку відповідач не взяв до уваги, як належний доказ проживання позивача на території зони посиленого радіоекологічного контролю, вказано, що позивач постійно проживав та був зареєстований в с.Поліське Коростенського району з 13.05.1987 по 15.07.1989.

Суд зауважує, що відповідно до ч.3 та ч.4 ст.15 Закону №796-ХІІ, підставами для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Тобто, факт проживання особи на території зони гарантованого добровільного відселення засвідчує довідка органу державної влади чи органу місцевого самоврядування.

Така позиція суду узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 27.03.2019 у справі №569/7589/17 (№14-560цс18), від 10.04.2019 у справі №162/760/17 (№14-550цс18) та постанові Верховного Суду від 06.05.2020 у справі №381/3359/17 (№61-16015св18).

Разом з тим, відмовляючи у задоволенні заяви позивача про призначенні пенсії, відповідач вказав, що відповідно до даних трудової книжки та довідки про навчання № 164 у період з 15.09.1987 по 28.04.1989 позивач навчався в Калязінському машинобудівному технікумі ім.. Н.П. Полежаєва, який знаходиться за адресою м. Калязін Тверської області, що суперечить відомостям про період проживання на території, яка віднесена до зони посиленого радіологічного контролю, зазначеним у довідці від 05.01.2021 №4.

Однак, відповідно до приписів п. 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. N637, трудова книжка основним документом, що підтверджує стаж роботи.

Отже, є хибним висновок відповідача, що трудова книжка та довідка про навчання є документом, який підтверджує або спростовує факт проживання особи на певній території.

Враховуючи наявність у позивача посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи та довідку органу місцевого самоврядування, що підтверджує факт проживання позивача у період з 13.05.1987 по 15.07.1989 на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4), суд дійшов висновку про протиправність відмови відповідача у зарахуванні до періоду постійного проживання на території, яка віднесена до зони посиленого радіоекологічного контролю.

Необхідно також вказати, що в період з 05 червня 1988 року по вересень 05 вересня 1988 року позивач проходив виробничу практику на безоплатній основі на посаді формувальника ливарного цеху та з 10 січня 1989 року по 23 лютого 1989 року проходив переддипломну практику на безоплатній основі на посаді формувальника ливарного цеху на підприємстві Коростенська виправна колонія Управління державного департаменту України з питань виконання покарань у Житомирській області (№ 71), яке знаходиться за адресою вул. Б. Шосе, 4 в місті Коростені, яке віднесено до зони посиленого радіологічного контролю, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями відповідних наказів.

Також, суд вважає за необхідне відмітити, що в матеріалах справи відсутня інформація про те, що довідка № 4 від 05.01.2021 органом яким складена була відкликана, будь-якими суб`єктами оскаржена та відповідним органом скасована, а тому слугує належним доказом у справі та підтверджує факт проживання позивача на території зони посиленого радіоекологічного контролю у вищевказаний період.

Крім того, належність позивача до кола осіб, які потерпіли від Чорнобильської катастрофи ніким не оспорювалась, посвідчення є чинним не визнано недійсним та не скасовано у встановленому Законом порядку, а тому його наявність вказує на те, що позивач є дійсно потерпілою від Чорнобильської катастрофи.

Отже, подані позивачем документи є достатніми та належними доказами, які підтверджують факт проживання на території зони посиленого радіоекологічного контролю, а тому суд дійшов висновку, що відповідач безпідставно відмовив у призначенні пенсії, відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у зв`язку із відсутністю підтвердження такого факту.

З матеріалів пенсійної справи вбачається, що позивач, станом на дату звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії має страховий стаж 36 років 06 місяців 23 днів; вік - 55 років.

Відповідач у відмові не вказує на наявність інших, окрім спірних, підстав для відмови у призначенні позивачу пенсії.

Враховуючи викладене, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позовних вимог.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У зв`язку із задоволенням позову, згідност.139 КАС України, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 255, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7, Житомир,10003, ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправною відмову Головного управління пенсійного фонду України в Житомирській області у призначенні ОСОБА_1 пільгової пенсії відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи».

Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Житомирської області призначити ОСОБА_1 пенсію відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи» з 11 січня 2021 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 908 грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.С. Токарева