Справа № 240/6286/23
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2023-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/6286/23

Головуючий у 1-й інстанції: Токарева Марія Сергіївна

Суддя-доповідач: Боровицький О. А.

29 червня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Курка О. П. Шидловського В.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління національної поліції у Житомирській області на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2023 року у справі за адміністративним позовом Головного управління національної поліції у Житомирській області до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

Головне управління національної поліції у Житомирській області звернулося з позовом до Житомирського окружного адміністративного суду до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача 353269,01 грн. у рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2023 року визнано неповажними причини пропуску позивачем строку звернення до суду. Позовну заяву Головного управління Національної поліції в Житомирській області до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди повернуто позивачу.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 20.03.2023 позовну заяву було залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення її недоліків, серед іншого, зокрема шляхом подання до суду - обґрунтованої заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з наведеними причинами пропуску такого строку та наданням доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду.

30 березня 2023 року позивач звернувся з заявою про поновлення строку в якій зазначив, що відповідно до ч. 3 ст. 233 КЗпП України в редакції, яка набула чинності з 19 липня 2022 встановлено, що звернення роботодавця до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Наголошує, що відповідно до пункту першого глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2022 року № 1423 «Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 р. № 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236» дію карантину через СОVID-19 продовжено до 30 квітня 2023 року.

Такого ж правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19.01.2023 у справі № 460/17052/21.

Крім того, вказано, що згідно правової позиції роз`ясненій у п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 29.12.92 року N 14 "Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками" судам необхідно перевіряти, чи до держаний власником або уповноваженим ним органом встановлений ст. 233 КЗпП річний строк з дня виявлення заподіяної працівником шкоди для звернення в суд з позовом про її відшкодування. Днем виявлення шкоди слід вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, заподіяної працівником, тобто на спірні правовідносини поширюються положення частини третьої статті 233 КЗпП України, а не норми ст. 122 КАС України.

Також зазначає, що із долучених до позову матеріалів, позивачеві про розмір заподіяної йому шкоди у сумі 353269,01 грн. стало відомо лише з висновку експертного дослідження про оцінку майна від 05.10.2022 року № ЕД-19/106-22/9523-АВ, тобто, річний строк звернення позивача до суду повинен обчислюватися з 05.10.2022 р. При цьому, хочемо зауважити, що від моменту винесення постанови яка набрала законної сили 22.05.2022 по справі №295/3801/22, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, річний строк звернення до суду закінчується 22.05.2023.

Серед іншого, позивач посилається на те, що у зв`язку із запровадженням в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року весь особовий склад позивача ГУНП в Житомирській області був задіяний для забезпечення публічної безпеки на території Житомирської області. Крім того, перебої зі світлом та постійні повітряні тривоги які за весь період тривали 747 разів. Вказані обставини можуть свідчити про пропуск строку звернення позивача до суду за захистом його прав з поважних причин та є підставою для поновлення судом строків, установлених ч. 2 ст. 122 КАС України.

Повертаючи позовну заяву позивачеві, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не наведено поважних причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом. Подана заява про поновлення строку звернення до суду є безпідставною та необґрунтованою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Колегія суддів зазначає, що матеріальна відповідальність поліцейських та відшкодування матеріальної шкоди заподіяної поліцейським не врегульовані положеннями спеціального законодавства як на момент виникнення спірних правовідносин, так і на момент звернення з позовом до суду першої інстанції, а тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню Кодекс законів про працю України, зокрема частина третя статті 233 КЗпП.

Так, згідно приписів частини третьої статті 233 КЗпП (в редакції на час виникнення спірних відносин) для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.

Однак, суд наголошує, що відповідно до пункту першого глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2022 року № 1423 «Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 р. № 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236» дію карантину через COVID-19 продовжено до 30 квітня 2023 року.

З огляду на вказане, доводи суду першої інстанції щодо пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду є помилковими, оскільки його право на звернення до суду із цим позовом відповідно до положень частини третьої статті 233 КЗпП України не обмежене будь-яким строком.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19 січня 2023 року у справі №460/17052/21.

З огляду на викладені вище обставини, суд першої інстанції безпідставно залишив позовну заяву без руху, а згодом дійшов висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

Також колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу на те, що судом першої інстанції не встановлено початок перебігу строку, з якого необхідно обраховувати позивачеві строк звернення до суду.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження.

Так, у справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Відтак, оскаржувана ухвала про залишення позовної заяви без розгляду підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління національної поліції у Житомирській області задовольнити.

Ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2023 року у справі за адміністративним позовом Головного управління національної поліції у Житомирській області до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди скасувати.

Справу направити до Житомирського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Курко О. П. Шидловський В.Б.