Справа № 200/2074/23
Суддя: Чучко В.М.
Дата ухвалення: 2023-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2023 року Справа№200/2074/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чучка В.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (надалі ГУ ПФУ, відповідач), про:

- визнання протиправними дії щодо відмови в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII згідно заяви від 28.04.2023;

- зобов`язання перерахувати пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII, як посадової особи місцевого самоврядування, яка працювала на виборних посадах в органах місцевого самоврядування 8 років і більше, або протягом повних двох і більше скликань, починаючи зі скликання 1990 року, нарахувавши пенсію у розмірі 85 відсотків посадового окладу з урахуванням надбавок та інших виплат, передбачених законом України «Про державну службу» на підставі довідок, виданих Новодонецькою селищною радою від 13.04.2023 №№793/1/02-27 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш, як 20 років стажу роботи на посадах віднесених до категорій посад державної служби і які на момент виходу на пенсію не займали посади державної служби, перерахувати пенсію з дня звернення 28.04.2023 і виплатити без обмеження граничного розміру пенсії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з 06.02.2013 року позивачу призначена пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". 28 квітня 2023 року позивач звернувся до Пенсійного фонду із заявою про перерахунок пенсії за віком згідно з Законом України «Про державну службу» на підставі ч.10 ст.21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» №2493-III від 07.06.2001 в редакції чинній до 01.10.2017. Однак, отримав рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про відмову в перерахунку пенсії від 03.05.2023, яка обґрунтована тим, що відповідно до ст.21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 № 2493-III пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування здійснюється відповідно до Закону №1058-IV та станом на 01.05.2016 позивач не працював на посадах державної служби та не набув 20 років стажу державної служби, достатнього для призначення пенсії за віком згідно з Законом «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII. Так, позивач зазначає, що відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством. А тому, оскільки на момент його звільнення та до 01.10.2017 була чинною ч.10 ст.21 Закону №2493-III, то він має необхідний стаж державної служби, та, відповідно має право на пенсію згідно Закону України «Про державну службу» як посадова особа місцевого самоврядування, яка працювала на виборній посаді в органі місцевого самоврядування 8 років і більше, або протягом повних двох і більше скликань, починаючи зі скликання 1990 року, що передбачено ч.10 ст. 21 закону України №2493-III.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 29.05.2023 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. В ухвалі було запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву зі всіма доказами на його підтвердження, які наявні у відповідача.

Відзив з боку відповідача до суду не надходив.

Ухвалою суду від 14.06.2023 року відмовлено у задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про залучення в якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 06.02.2013 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримує за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

28 квітня 2023 року позивач звернувся до Пенсійного фонду із заявою про перерахунок пенсії за віком згідно з Законом України «Про державну службу» на підставі ч.10 ст.21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» №2493-III від 07.06.2001 в редакції чинній до 01.10.2017.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про відмову в перерахунку пенсії від 03.05.2023 позивачу відмовлено в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII згідно заяви від 28.04.2023 року, оскільки станом на 01.05.2016 рік позивач не працював на посадах державної служби та не набув 20 років стажу державної служби, достатнього для призначення пенсії за віком згідно Закону № 889-VIII.

Разом з цим, як вбачається з трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 :

- 03.05.1990 року позивач обраний головою виконкому Новодонецької селищної ради народних депутатів м. Добропілля;

- 01.08.1994 року обрано головою виконкому Новодонецької селищної ради народних депутатів м. Добропілля;

- 11.05.1994 року прийнята присяга державного службовця;

- 13.05.1994 року присвоєно ранг 9, категорія 5;

- 19.08.1997 року згідно з Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» визнати повноваження селищного голови ОСОБА_1 ;

- 08.04.1998 року обрано Новодонецьким селищним головою, 29.03.1998 року згідно ст. 46 і 48 Закону України «Про вибори депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів», та ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»;

- 27.09.2001 року згідно з Законом України «Про державну службу в органах місцевого самоврядування» присвоїти 9 ранг посадовій особі місцевого самоврядування ОСОБА_1 ;

- 27.09.2001 року прийнято присягу особи місцевого самоврядування;

- 12.04.2002 року обрано Новодонецьким селищним головою, 31.03.2002 року згідно ст. 46, 48 Закону України «Про вибори депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів», та ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», та присвоєно категорію 5, ранг 9;

- 12.04.2002 року прийнято присягу особи місцевого самоврядування;

- 12.04.2002 року присвоєно категорію 5, ранг 9;

- 23.05.2005 року присвоєно категорію 4, ранг 8;

- 17.04.2006 року звільнений у зв`язку із закінченням строку повноважень, частина 1 статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування».

Також, зазначені періоди роботи позивача на державній службі підтверджені довідкою Виконкому Новодонецької селищної ради Краматорського району Донецької області №769/02-27 від 11.04.2023 року, згідно якої стаж державної служби за ці періоди складає 15 років 11 місяців 15 днів.

Встановлені обставини підтверджені матеріалами справи і не є спірними.

Спірним є право позивача на переведення з пенсії за віком, яка призначена відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII, як посадової особи місцевого самоврядування, яка працювала на виборних посадах в органах місцевого самоврядування 8 років і більше, або протягом повних двох і більше скликань, починаючи зі скликання 1990 року.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з такого.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними (частини перша і друга даної статті).

Приписами ч.3 ст.46 Конституції України передбачено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За нормами ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст.1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07 червня 2001 року №2493-III (далі - Закон №2493-III) служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

В ст.2 Закону № 2493-III визначено поняття посадової особи місцевого самоврядування, зокрема, посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України (ст.3 Закону № 2493-III).

Відповідно до ч.7 ст.21 Закону № 2493-III пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу.

Згідно із ч.10 ст.21 Закону № 2493-III посадовим особам місцевого самоврядування, які працювали на виборних посадах в органах місцевого самоврядування 8 років і більше, або протягом повних двох і більше скликань, починаючи зі скликання 1990 року, за винятком припинення повноважень з причин, визначених статтею 78, пунктами 2, 3, 4 частини першої, частиною другою статті 79 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", пунктами 1, 2, 6 частини першої і пунктом 1 частини другої статті 5 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад", за наявності страхового стажу необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", призначається пенсія відповідно до цього Закону незалежно від того, де вони працювали перед призначенням пенсії. У цих випадках пенсія обчислюється у порядку, передбаченому для державних службовців, із сум заробітної плати, на які нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, за останньою займаною виборною посадою на день призначення пенсії.

Частину десяту статті 21 Закону № 2493-III виключено на підставі Закону № 2148-VIII від 03.10.2017 - застосовується з 01.10.2017.

Пенсійне забезпечення державних службовців регулюється Законом України «Про державну службу» в редакції Закону від 16 грудня 1993 року №3723-XII (далі - Закон № 3723 - ХІІ).

Водночас, з 01 травня 2016 року набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII.

Пенсійне забезпечення державних службовців регулюється статтею 90 та пунктом 10-12 Прикінцевих положень цього Закону.

Відповідно до п.10-12 Прикінцевих положень Закон України «Про державну службу» в редакції від 10 грудня 2015 року № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України Про державну службу (в редакції від 16 грудня 1993 року № 3723-XII) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Перелік посад державної служби, які займали особи з числа колишніх державних службовців, що належать до певної категорії посад, передбачених цим Законом, визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 19 грудня 1993 року № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

В п.4 ч.2 ст.46 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі Закон № 889-VIII) визначено, що до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Отже, відповідно п.4 ч.2 ст.46 Закону № 889-VIII час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування», входить до стажу державної служби.

Відповідно до п.6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 229 від 25 березня 2016 року, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу».

На підставі пункту 8 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10 грудня 2015 року стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

В даному випадку слід керуватися Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою КМ України від 03 травня 1994 року № 283 (далі - Порядок №283).

Згідно п. 2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується (служба), зокрема, робота на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених ст.14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування, - сільським головою.

Судом встановлено, що у період з 03.05.1990 по 17.04.2006 позивач працював на виборних посадах Новодонецьким селищним головою, що становить 15 років 11 місяців 15 днів стажу позивача, тобто менше 20 років.

Також суд враховує, що станом на 01.05.2016 (до набрання чинності Закону № 889) позивач вже не працював, оскільки був звільнений 17.04.2006 року. Отже позивачу необхідно мати не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеною особою віку відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу». Втім, позивач був звільнений 17.04.2006 і станом на 01.05.2016 має лише 15 років 11 місяців 15 днів стажу в органах місцевого самоврядування, що є недостатнім для призначення пенсії відповідно до положень Закону України «Про державну службу».

Щодо посилань позивача на ч.10 ст. 21 закону України №2493-III, що він як посадова особа місцевого самоврядування, яка працювала на виборній посаді в органі місцевого самоврядування 8 років і більше, або протягом повних двох і більше скликань, починаючи зі скликання 1990 року, має право на пенсію згідно Закону України «Про державну службу», суд зазначає, що частину десяту статті 21 Закону № 2493-III виключено на підставі Закону № 2148-VIII від 03.10.2017 - застосовується з 01.10.2017.

Також, позивач посилається на пункт 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, згідно якому стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством, а отже на момент його звільнення та до 01.10.2017 була чинною ч.10 ст.21 Закону №2493-III, суд зазначає, що ця норма регулює порядок і умови обрахунку стажу для призначення пенсії за Законом України «Про державну службу», але не умови її призначення.

Отже, на думку суду, у спірних правовідносинах відповідач діяв у межах вимог ст. 18 Конституції України та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, за якими органи державної влади та органи місцевого самоврядування, в тому числі, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а отже у суду відсутні правові підстави для задоволення позову.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказів, які б доводили обґрунтованість заявленого позову, позивач суду не надав, а отже позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Розподіл судових витрат у порядку статті 139 КАС України, судом не здійснюється.

На підставі викладеного, керуючись ст. 32, 139, 243 246 Кодексу адміністративного судочинства, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Судове рішення складено та підписано 29 червня 2023 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.М. Чучко