Справа № 120/620/23
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2023-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Вінниця

29 червня 2023 р. Справа № 120/620/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Крапівницької Н.Л.,

розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області,

Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, в якому просив:

-визнати протиправним та скасувати рішення Головного Управління пенсійного фонду України у Хмельницькій області № 18 від 22.11.2022 щодо відмови ОСОБА_1 у призначення пільгової пенсії та підтвердження стажу роботи в шкідливих умовах праці відповідно ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення.

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пільгову пенсію згідно ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення з 15.11.2022.

В обґрунтування позовних вимог, представник позивача зазначив, що відповідачем протиправно не враховано довідку за період роботи в спеццеху з 01.03.1969 по 26.03.1992, а тому, рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах №18 від 22.11.2022 на його думку, є протиправним.

Ухвалою суду від 30.01.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. Даною хвалою також встановлено відповідачу строк на подачу відзиву.

Ухвалою суду від 27.02.2023 залучено до участі у справі в якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Згідно довідки складеної секретарем с/з, документ в електронному вигляді ухвали від 27.02.2023 по справі 120/620/23 було надіслано відповідачу Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області в його електронний кабінет. Документ доставлено до електронного кабінету 27.02.2023, о 17:44 годині. Але відповідач правом на подання відзиву не скористався.

У встановлений судом строк від Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області надійшов відзив на позов, в якому останній заперечив щодо задоволення позову. Зазначив, що позивач 15.11.2022, 27.08.1967 р.н., звернувся до територіальних органів пенсійного фонду із завою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2. За наслідком розгляду його заяви, за принципом екстериторіальності, Головним управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області прийнято рішення №18 від 22.11.2022 про відмову в призначенні пенсії, оскільки період роботи позивача з 01.03.1969 по 26.03.1992 на ліквідованому підприємстві Вінницький міський молокозавод, згідно наданої довідки, не можливо підтвердити так як у даній довідці відсутні дані про роботу позивача за вказаний період.

Також вказав, що відповідно до записів трудової книжки прослідковується трудова діяльність позивача з 25.08.1986 по 04.07.1997 на підприємстві Вінницький міський молокозавод.

Додатково вказано, що пільговий стаж позивача можливо буде зарахувати у випадку надання уточнюючої довідки відповідно до додатку № 5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 637 та наказу про проведення атестації робочих місць. Також вказав, що до страхового стажу зараховано всі періоди роботи позивача, страховий стаж становить 39 років 06 місяців 13 днів.

Інших заяв по суті справи не надходило.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

15.11.2022 позивач звернувся до Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». На момент звернення позивач досяг 55-річного віку.

За принципом екстериторіальності розгляд заяви здійснило Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №18 від 22.11.2022 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. В обґрунтування відмови в призначенні пенсії, відповідач у своєму рішенні вказав, що за результатом розгляду документів доданих до заяви, необхідний пільговий стаж на роботах зі шкідливими умовами праці за списком № 2, визначений п.2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 12 років 6 місяців, а пільговий стаж роботи позивача становить 7 років 9 місяців 19 днів.

Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зазначило, період роботи позивача з 01.03.1969 по 26.03.1992 на ліквідованому підприємстві Вінницький міський молокозавод, згідно наданої довідки, не можливо підтвердити, так як у даній довідці відсутні дані про роботу позивача за вказаний період.

Не погоджуючись із рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Суд зазначає, позовні вимоги обґрунтовані тим що відповідачем не враховано до шкідкиливих умов праці період роботи позивача з 01.03.1969 по 26.03.1992 на ліквідованому підприємстві Вінницький міський молокозавод згідно довідки, якій, на думку представника позивача, відповідачем не надано правову оцінку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з Європейською соціальною хартією (переглянута) від 03 травня 1996 року, що ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V та набрала чинності для України з 01 лютого 2007 року (далі Хартія), кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Відповідно до пункту 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

У вказаній редакції пункт 2 розділу XV Закону № 1058-IV був викладений на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 3 жовтня 2017 року № 2148-VIII (далі Закон № 2148-VIII), який набрав чинності 11.10.2017, є чинним на сьогодні та неконституційним не визнавався.

Окрім внесенням змін до Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, Законом № 2148-VIII також внесено низку інших істотних змін до Закону № 1058-IV, зокрема доповнено його окремим розділом XIV-1 під назвою "Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян" (статті 114-115).

Отже, з набранням чинності Закону № 2148-VIII питання, пов`язані з призначенням пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників, в тому числі по Списках № 1 та № 2, регулюються положеннями Закону № 1058-IV.

Це підтверджується й тим, що до прийняття Закону № 2148-VIII пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV мав іншу редакцію, а саме такого змісту:

"Пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Таким чином, у попередній редакції пункт 2 Прикінцевих положень допускав можливість призначення пільгових пенсій по Списках № 1 та № 2 за нормами Закону №1058-IV, але при цьому діяли вимоги щодо віку та стажу, передбачені Законом України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі Закон № 1788-XII).

З прийняттям Закону № 2148-VIII відповідне питання врегульовано інакше, а саме призначення пільгових пенсій здійснюється виключно за нормами Закону № 1058-IV.

Тобто при вирішенні питання про наявність у позивача відповідного права на пільгову пенсію підлягають застосуванню положення статті 114 Закону № 1058-IV.

Так, згідно з ч. 1 ст. 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до ст.62 Закону України Про пенсійне забезпечення та п.п.1, 2, 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій (їх правонаступників). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу, професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18 листопада 2005 року № 383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі Порядок № 383).

Пунктом 1 цього Порядку визначено, що він регулює застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників (далі Списки) при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до підпунктів "а", "б" статті 13 та статті 100 Закону № 1788-XII.

Відповідно до пунктів 2, 3 Порядку № 383 під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

При визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1, 2).

Зміст наведених норм права свідчить про те, що право на пільгову пенсію мають особи, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за списками виробництв, робіт, професій, посад і показників, чинними у період такої роботи. При цьому для зарахування періоду роботи на посадах, віднесених до Списку № 2 у період до 21 серпня 1992 року необхідне підтвердження документами відповідних умов праці, а за період після 21 серпня 1992 року підтвердження результатів проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Отже, системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Тобто надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої, або ж необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі № 234/13910/17, від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17, від 04.03.2020 у справі № 367/945/17 та від 27.04.2020 у справі № 367/4230/17.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV).

Надаючи оцінку спірному рішенню, щодо не зарахування позивачу до пільгового стажу періоду роботи з 01.03.1969 по 26.03.1992, суд виходить з наступного.

Як слідує із копії трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , остання містить такі записи:

Запис №1 з 01.09.1982 по 17.07.1985 навчання в СПТУ- 2 м. Вінниці

Запис №2.30.07.1985 прийнятий на роботу слюсарем ремонтником 4 розряду по направленню

Запис №3 18.08.1986 звільнений з роботи за власним бажанням.

Запис №4 25.08.1986 прийняти на роботу слюсарем ремонтником в спеццех по 4 розряду у Вінницький міськмолокозавод.

Запис №5 01.10.1987 у зв`язку із введенням нових тарифних умов праці встановлено 4 розряд слюсара ремонтника.

Запис №6 01.02.1992 присвоєно 5 розряд слюсара ремонтника.

Запис №7 04.07.1997 звільнений за власним бажанням.

Щодо списків, які були чинні в періоди до 21.08.1992, то такі передбачають професії слюсарів-ремонтників, але у визначених сферах виробництва та цехах.

Ключовим у цьому спорі є питання про те, що відповідачем не надано оцінку відомостям відображених в довідці за період роботи з 01.03.1969 по 26.03.1992 до пільгового стажу, який надає право на вихід на пенсію на пільгових умовах.

Так, згідно довідки б/н відкритого акціонерного товариства «Вінницький міський молочний завод», яка видана про те, що на Вінницькому міськмолокозаводі в спеццеху/цеху№5/ з березня 1969 по 26.03.1992 вироблявся гідролізат казеіну, який являє собою розчин амінокислот та пептидів, що одержуються способом гідролізу повноцінного білку казеіну з збереженням в ньому незамінних амінокислот/амінопродуктів/. Також вказано, що згідно списку №1 підрозділу 1180100а та списку №2 підрозділу 2250600а, 2250600б гідролізат казеіну відноситься до групи хіміко-фармацевтичне та фармацевтичне виробництво, робота з приміненням або здобуванням амінопродуктів.

Разом з тим, як у трудовій книжці позивача, так із долученої до матеріалів справи вищевказаної довідки не зазначено у якій сфері та цеху виконувалися роботи слюсаря-ремонтника.

У матеріалах справи відсутні відомості, що позивачем було надано уточнюю довідку, за встановленою формою (додаток 5) відповідно до Порядку №637, а надана позивачем довідка б/н містить лише відомості про те, що в період з березня 1969 по 26.03.1992 в спеццеху/цеху№5/ на Вінницького міськмолокозаводу вироблявся гідролізат казеіну який являє собою розчин амінокислот та пептидів, що одержуються способом гідролізу повноцінного білку казеіну з збереженням в ньому незамінних амінокислот/амінопродуктів/.

Дані відомості вказують на виконувані види роботи даного підприємства в певний період в спеццеху/цеху№5/, однак такі дані не відображають і не підтверджують, що позивач в цей період працював на відповідних процесах, в цеху№5 і виконував роботу зі шкідливими умовами праці, які дають право для врахування його періоду роботи до пільгових умов.

За таких обставин позивач для призначення пенсії за віком на пільгових умовах повинен був надати відповідачу уточнюючі довідки про пільговий характер роботи позивача із відомостями про період його роботи, виду виконуваної роботи, за якою професією та посадою, що передбачена Списками, оскільки записи в трудовій книжці не містять відомості про те, у якій сфері та цеху виконувалися роботи слюсаря-ремонтника.

Разом з тим, з повідомлених позивачем та представниками відповідачів обставин, а також наявних в матеріалах справи доказів, судом встановлено, що такі докази відсутні.

Тому, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази надані суб`єктом владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та аргументи висловлені позивачем, суд доходить висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до частин першої та другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог, на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи положення статті 139 КАС України, позивач немає права на відшкодування понесених у цій справі судових витрат.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Г. Чекірди, 10, м. Хмельницький, )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, )

Суддя підпис Крапівницька Н. Л.

Згідно з оригіналом Суддя:

Секретар: