Справа № 200/3330/22
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2023-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2023 року справа №200/3330/22

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., Сіваченка І.В., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2022 року (головуючий суддя І інстанції Дмитрієв В.С.), складеного в повному обсязі 21 листопада 2022 року, у справі № 200/3330/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання незаконним рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про:

- визнання незаконним Рішення від 31 січня 2022 року №26 та дії щодо неврахування страхового та пільгового стажу роботи за Списком №1 з повним робочим днем під землею період роботи з 28 лютого 2021 року по 13 січня 2022 року та розрахунку розміру пенсії без врахування вимог ст. 8 Закону України Про престижність шахтарської праці та абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та скасувати Рішення від 31 січня 2022 року №26, зобов`язавши Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового та пільгового стажу роботи за Списком №1 з повним робочим днем під землею ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 період роботи з 28 лютого 2021 року по 13 січня 2022 року та здійснити перерахунок розміру пенсії відповідно до ст. 8 Закону України Про престижність шахтарської праці та абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з 13 січня 2022 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2022 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 31 січня 2021 року про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 27 січня 2022 року, зарахувавши до страхового та пільгового стажу роботи за Списком №1 період роботи з 1 липня 2021 року по 31 грудня 2021 року на підприємстві ДП Шахтоуправління «Південнодонбаське №1 та здійснити перерахунок розміру пенсії відповідно до ст. 8 Закону України Про престижність шахтарської праці та абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 27 січня 2022 року. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2022 року у справі № 200/3330/22 та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянтом зазначено, що позивачу відмовлено в перерахунку пенсії у зв`язку з тим, що у позивача відсутній необхідний стаж через несплату страхових внесків підприємством.

Сторони в судове засідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, з огляду на наступне.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 22 жовтня 2016 року є пенсіонером за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, що вбачається з матеріалів справи та не є спірним між сторонами.

Після призначення пенсії позивач продовжував працювати. Згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_1 , позивач, зокрема 19 січня 2015 року прийнятий електрослюсарем підземним з повним робочим днем під землею у ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» (запис №17), 27 червня 2017 року переведений машиністом підземних установок з повним робочим днем в шахті (запис №18).

Довідкою від 12 січня 2022 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №21 підтверджується, що ОСОБА_1 працював повний робочий день у ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» з 19 січня 2015 року по 26 червня 2017 року зі шкідливими та важкими умовами праці з повним підземним робочим днем в шахті за професією електрослюсар підземний, що передбачено Списком 1, розділ 1 підрозділ 1.1.а Постанови КМУ від 16 січня 2003 року №36; з 27 червня 2017 року по теперішній час виконував роботи зі шкідливими та важкими умовами праці з повним підземним робочим днем в шахті за професією машиніст підземних установок, що передбачена Списком №1 розділ 1 підрозділ 1.1 Постанови КМУ від 24 червня 2016 року №461.

27 січня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою щодо зміни надбавки згідно із Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві для розгляду заяви позивача про перерахунок пенсії.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 31 січня 2022 року відмовлено ОСОБА_1 в перерахунку пенсії, оскільки згідно з наданими документами та даними персоніфікованого обліку про застраховану особу (сплата пройшла по 30 червня 2021 року) стаж на підземних роботах складає 14 років 8 місяців 4 дні, що недостатньо для перерахунку пенсії згідно із Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Згідно з розрахунком стажу страховий стаж позивача становить 37 років 3 місяці 16 днів, в тому числі робота за Списком №1 14 років 8 місяців 4 дні, при цьому стаж ураховано по 30 червня 2021 року.

На звернення представника позивача, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області листом від 11 лютого 2022 року повідомило, що оскільки з 1 квітня 2021 року автоматично проведено перерахунок пенсії відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто ОСОБА_1 відпрацював менше як 24 місяці страхового стажу, тому право на проведення перерахунку відсутнє. Крім того зазначено, що до пільгового стажу роботи за Списком№1 враховано період роботи з 1 листопада 2016 року по 28 лютого 2021 року.

Не погоджуючись з рішенням відповідача про відмову у перерахунку пенсії, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Приймаючи спірне рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відмова відповідача у перерахунку пенсії є протиправною, а рішення пенсійного органу таким, що підлягає скасуванню з зобов`язанням повторно розглянути заяву позивача.

Суд апеляційної інстанції погоджує висновки суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 5 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

16 вересня 2008 року набув чинності Закон України "Про підвищення престижності шахтарської праці". Цей Закон спрямований на підвищення престижності-шахтарської праці, надання додаткових гарантій у виплаті та підвищенні заробітної плати і розв`язанні соціально - побутових проблем шахтарів.

Дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Однією з умов особливостей застосування Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" є наявність 15 років роботи на роботах за списком №1.

Крім того, відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем не заперечується віднесення робіт. Які виконував позивач, до пільгової роботи за Списком №1, згідно рішення відповідача, підставою відмови у здійснення перерахунку пенсії слугувало відсутність 15 років роботи позивача на роботах за списком №1, оскільки за певний період роботи відсутні відомості про сплату страхових внесків підприємством.

Згідно з частиною першою статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону (частини друга, п`ята статті 45 Закону № 1058-IV).

Відповідно до статті 62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до трудової книжки, позивач працював на підприємстві ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» з 27 червня 2017 року по 12 січня 2022 року (дата видачі довідки) машиністом підземних установок з повним робочим днем в шахті, яка віднесена до Списку №1 розділ 1 підрозділ 1.1 Постанови КМУ від 24 червня 2016 року №461

Проте період роботи з 1 липня 2021 року не зарахований ані до страхового стажу позивача, ані до пільгового, у зв`язку з не сплатою страхових внесків.

Відповідно до частини шостої статті 20 Закону № 1058-IV, страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Згідно із частиною дванадцятою статті 20 Закону № 1058-IV страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Згідно із частиною третьою статті 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного Пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

У відповідності до статті 4 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-VI) платниками єдиного внеску є, зокрема, підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством.

Згідно із частиною одинадцятою та дванадцятою статті 9 Закону № 2464-VI у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Як вказано у частині другій статті 24 Закону № 1058-IV, даними, за якими територіальними органами Пенсійного фонду України обчислюється страховий внесок, зокрема й щодо сплати страхових внесків, є дані, що містяться в системі персоніфікованого обліку в системі загальнообов`язкового державного Пенсійного страхування.

Разом з тим, за загальним правилом, несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, не повинна порушувати законні права та інтереси позивача, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки, обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до Пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі.

З огляду на наведене, доводи відповідача про відсутність індивідуальних відомостей у Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування щодо сплати страхувальником за позивача соціальних внесків за спірні періоди є необґрунтованими.

Так, з відомостей Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (ОК-5) про застраховану особу ОСОБА_1 убачається, що страхувальником ДП Шахтоуправління «Південнодонбаське №1 за період з липня 2021 року по вересень 2021 року страхові внески сплачено, у період з жовтня 2021 року по грудень 2021 року заробітна плата нараховувалася, проте страхові внески не сплачено, з січня 2022 року відсутня інформація про нарахування заробітної плати та сплати страхових внесків.

Суд зазначає, що працівник не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періоду роботи до страхового стажу за порушення, яке вчинене роботодавцем - платником страхових внесків (єдиного внеску).

Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку (в індивідуальних відомостях про застраховану особу - позивача (форма Ок-5)) відомостей про сплату підприємством-роботодавцем страхових внесків (єдиного внеску) для нарахування пенсії за спірний період не є підставою для позбавлення особи права на пенсію.

При цьому, оскільки підставою для перерахунку пенсії відповідно до вимог статті 8 Закону України «Про престижність шахтарської праці» є наявність стажу роботи за Списком №1 15 років для чоловіків, ураховуючи, що період роботи позивача з липня 2021 року по грудень 2021 року (що становить 6 місяців) протиправно не зараховано до пільгового та страхового стажу, при цьому з урахуванням спірного періоду у позивача наявний стаж за Списком №1 більш ніж 15 років (14 років 8 місяців 4 дні + 6 місяців), суд першої інстанції дійшов правильного висновку, про необхідність визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 із зобов`язанням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, як орган що розглядав заяву позивача про перерахунок пенсії, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії, зарахувавши до страхового та пільгового стажу за Списком №1 період роботи з 1 липня 2021 року по 31 грудня 2021 року на підприємстві ДП Шахтоуправління «Південнодонбаське №1 та здійснити перерахунок розміру пенсії позивача відповідно до ст. 8 Закону України Про престижність шахтарської праці та абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з 27 січня 2022 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2022 року у справі № 200/3330/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29 червня 2023 року.

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв

І.В.Сіваченко