Справа № 320/5112/22
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2023-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/5112/22 Суддя (судді) першої інстанції: Лисенко В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.,

Ключковича В.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 16 січня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (надалі - відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (надалі - відповідач 2), у якому просить суд:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області протиправними, що полягають у відмові ОСОБА_1 призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2;

- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №85 від 24.03.2022 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 у справі №1-р/2020, статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-ХІІ у редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-УІІІ, починаючи з 09.11.2022, та з урахуванням періоду її роботи: з 01.08.1991 по теперішній час у комунальному некомерційному підприємстві "Київська міська психоневрологічна лікарня №3" на посаді сестри медичної палати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що позивачка досягла 50-тирічного віку, має достатній загальний стаж, необхідний стаж роботи у шкідливих умовах, який дає право на пільгову пенсію за Списком №2, що є достатніми для призначення їй пенсії за віком на підставі пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". На цій підставі, вона звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії, при цьому нею були надані всі необхідні документи, які підтверджують наявність стажу для призначення пенсії на пільгових умовах, проте відповідач необґрунтовано відмовив у призначенні пенсії на пільгових умовах. Позивачка, вважаючи такі дії та рішення відповідачів протиправними, звернулась до суду з цим позовом.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 16 січня 2023 року, позовні вимоги частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №85 від 24.03.2022 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (код ЄДРПОУ - 22933548, вул. Саєнка Андрія, 10, м. Фастів, Київська область) призначити ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 у справі №1-р/2020, статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-ХІІ у редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-УІІІ, починаючи з 21.02.2022;

- відмовлено у задоволенні решти позовних вимог;

- стягнуто на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (код ЄДРПОУ - 13486010, пл. Соборності, 3, м. Слов`янськ, Донецька область).

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, відповідач 2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що відповідно частини 2 статті 114 Закону №1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу у жінок не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Оскільки позивачка не досягла встановленого пенсійного віку у призначенні пенсії на пільгових умовах було правомірно відмовлено.

Сторони відзиву на апеляційну скаргу не подано до суду апеляційної інстанції.

Так, положеннями ч. 1 ст. 309 КАС України передбачено, що апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, а апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 309 КАС України у виняткових випадках апеляційний суд за клопотанням сторони та з урахуванням особливостей розгляду справи може продовжити строк розгляду справи, але не більш як на п`ятнадцять днів, про що постановляє ухвалу.

У зв`язку з перебування члена колегії у відпустці продовжено строк розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції на розумний термін.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_2 , виданим 11.07.1997 Харківським РУ ГУ МВС України в м. Києві.

Згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 від 06.08.1991, позивачка: 01.08.1991 - прийнята на посаду медсестри у Київську міську психоневрологічну лікарню №18; 01.11.2010 - переведена на посаду сестри медичної палатної у психіатричне відділення №1 примусового лікування посиленого нагляду (чоловіче); 01.09.2012 - переміщена сестрою медичною палатною у психіатричне відділення примусового лікування №1.

Згідно записів №2, 6, 7 трудової книжки позивачки згідно наказу ГУОЗ №268 від 05.09.1997 Київська міська психоневрологічна лікарня №18 перейменована в Київську психоневрологічну лікарню №3; Київську міську психоневрологічну лікарню №3 з 01.02.2020 реорганізовано шляхом перетворення у комунальне некомерційне підприємство "Київська міська психоневрологічна лікарня №3" виконавчого округу Київської міської ради Київської міської державної адміністрації.

21.02.2022 позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

До своєї заяви позивачка додала наступні копії документів: довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру, паспорту, диплому про навчання; довідки, про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії від 21.01.2022 №70, довідки, що визначають право на пільги відповідно до ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 21.01.2022 №71, свідоцтва про шлюб, подання, трудової книжки, наказів Київської міської психоневрологічної лікарні №18 від 12.07.1994 №134, Київської міської психоневрологічної лікарні №3 від 08.09.1999 №216к, від 31.07.2003 №101а, від 12.12.2013 №110, від 28.09.2017 №130/од.

За результатами розгляду цієї заяви позивачки, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 24.03.2022 №85 відмовлено у призначенні пенсії, оскільки пенсійний вік відповідно до п.2 ч.2 ст. 114 Закону №1058 становить 55 років, вік заявниці 50 років 03 місяці. Особа матиме право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно ч.2 ст. 114 Закону №1058 за досягненням 55-річного віку, а саме з 09.11.2026.

Також, у рішенні зазначено про те, що страховий стаж позивачки становить 32 роки 03 місяці 04 дні, пільговий стаж за Списком №2 становить 25 років 07 місяців 1 днів.

Не погодившись з такою відмовою у призначенні пенсії на пільгових умовах, позивачка звернулась до суду за захистом своїх прав.

Приймаючи рішення в частині задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що правила призначення пенсій за Списком №2 регламентуються одночасно двома правовими нормами, а саме: пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції Закону №213-VIII та статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Конституційним Судом України 23 січня 2020 р. прийнято рішення №1-р/2020 щодо неконституційності, зокрема, положень статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції Закону №213-VIII, водночас приписи статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» даним рішенням не охоплювалися та залишилися в силі. Враховуючи, що національне законодавство допустило неоднозначне, множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, які звертаються за призначенням пенсії на пільгових умовах за Списком №2, наявні підстави для застосування норми найбільш сприятливої для позивача, а саме пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції до внесення змін Законом №213-VIII. Станом на дату звернення до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії (21 лютого 2022 р.), позивачка досягла встановленого віку 50 років, її страховий та пільговий стаж роботи підтверджується усіма визначеними законодавством документами та відповідає усім встановленим пунктом «б» частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" критеріям.

Надаючи правову оцінку правомірності прийнятого судом першої інстанції рішення з урахуванням доводів апеляційної скарги та встановлених обставин справи, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до положень частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції до 01 квітня 2015 р. визначено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону - за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Законом України №213-VIII, що набрав чинності 01 квітня 2015 р. внесено зміни до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та викладено його в наступній редакції: "На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи - працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші.

Частиною 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в редакції Закону №2148-VIII (набрав чинності 11 жовтня 2017 р.) визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші.

Рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 р. №1-р/2020, визнані неконституційними, зокрема, приписи статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" зі змінами, внесеними Законом №213-VIII. Стаття 13 в редакції Закону №213-VIII втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Застосуванню підлягає стаття 13, в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 р. на посадах, визначених у вказаних нормах.

Отже, наявна колізія між нормою пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", з урахуванням рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23 січня 2020 р. та нормою статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в редакції Закону №2148-VIII, що порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 р., та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 р. у справі «Щокін проти України»).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 р. у справі №520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Тобто застосуванню в даному випадку підлягає норма пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції, що діяла до 01 квітня 2015 р., як така, що найбільш сприяє захисту права позивача на призначення пільгової пенсії за Списком №2.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03 листопада 2021 р. у справі №360/3611/20(№ 11-209заі21).

Основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України (стаття 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення»).

Кабінетом Міністрів України Постановою №637 від 12 серпня 1993 р. затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, приписи якого передбачають, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Порядком застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 р. №383 визначено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 р. та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 р. Результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Судом першої інстанції встановлено, а скаржником не спростовано, що Стаж роботи позивача підтверджений належним чином оформленими: трудовою книжкою від 01.08.1991 серії НОМЕР_4 , довідками Київської міської психоневрологічної лікарні №3 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 21.01.2022 №70 та про підтвердження права на пільги відповідно до ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 21.01.2022 №71.

Отже, як загального (32 років 03 місяці 4 дні), так і спеціального стажу роботи (25 років 07 місяців 11 днів) ОСОБА_1 достатньо для призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах.

Списком №2, затвердженим Постановою КМУ №162 від 11 березня 1994 р., розділом XXIV "Установи охорони здоров`я і соціального забезпечення" визначено - робітники, які безпосередньо обслуговують хворих, у туберкульозних та інфекційних установах, відділеннях, кабінетах, середній медичний персонал, молодший медичний персонал.

Списком №2, затвердженим Постановою КМУ №36 від 16 січня 2003 р., розділом "Охорона здоров`я та соціальна допомога" визначено - працівники, які безпосередньо обслуговують хворих у туберкульозних та інфекційних закладах, відділеннях, кабінетах, молодші медичні сестри, молодші медичні сестри з догляду за хворими, сестри-господині, молодші спеціалісти з медичною освітою.

Згідно наказів: від 12.07.1994 Київської міської психоневрологічної лікарні №18; від 08.09.1999 №216/к, від 18.07.2008 №77/А, від 12.12.2013 №110, від 28.09.2017 №130/од Київської міської психоневрологічної лікарні №3, була проведена атестація даної посади та підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення.

Згідно статті 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пункту 4.2 Порядку № 22-1 органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Будь які зауваження щодо повноти або правильності оформлення поданих позивачкою для призначення пенсії документів пенсійний орган під час їх прийняття не заявляв, правом перевірки правомірності їх видачі не скористався, запит додаткових документів в установах, організаціях самостійно не здійснив.

Станом на час звернення до відповідача з заявою про призначення пільгової пенсії за Списком №2 (20 лютого 2022 року) позивачка досягла віку 50 років, її загальний страховий стаж становив більше 20 років, пільговий більше 10 років, а отже вона мала право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 на підставі пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 р. № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення».

Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необхідності задоволення позову в цій справі.

Колегія суддів при розгляді апеляційної скарги вказує на імперативні приписи ч. 3 ст. 291 КАС України, якими передбачено, що при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки їх суть зводиться до констатації норм законодавства, а не помилок чи то порушень судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення, за таких обставин доводи апеляційної скарги не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному судовому рішенні.

Судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції доходить до висновку, що інші доводи апелянтів не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 16 січня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді: О.О. Беспалов

В.Ю. Ключкович