Справа № 300/6113/21
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2023-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2023 рокуЛьвівСправа № 300/6113/21 пров. № А/857/7213/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шевчук С. М.
суддів -Кухтея Р. В.
за участю секретаря судового засідання Шинкар Т.І. Улицької С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Івано-Франківської митниці на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 березня 2023 року у справі № 300/6113/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

місце ухвалення судового рішення м.Івано-Франківськ
Розгляд справи здійснено за правиламиспрощеного позовного провадження
суддя у І інстанціїБіньковська Н.В.
дата складання повного тексту рішення29.03.2023

ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Івано-Франківської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 08.04.2021 №UA209250/2021/000251/1.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 березня 2023 року у справі № 300/6113/21 позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів № UA209250/2021/000251/1 від 08.04.2021.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківської митниці на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок).

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На підтвердження доводів апеляційної скарги вказує, що одночасно із митною декларацію декларантом подано відповідачу для митного оформлення ряд документів для підтвердження митної вартості товару, серед яких, рахунок-фактура від 06.01.2021 б/н, в якій вказана ціна товару 1130 USD. Спосіб оплати чи це готівка чи безготівковий переказ не зазначено, не вказано чи отримано продавцем готівку у розмірі саме 1130 USD. У кінці фактури зазначено суму до оплати 1130 USD, а не вказано, що сплачено саме цих 1130 USD. Також відсутні відомості хто сплатив. Декларантом не надано платіжного документа, який би підтвердив оплату за придбаний транспортний засіб. Фактично відсутня інформація по отримання від покупця саме тієї суми, яка вказана у поданій декларації. Також декларантом надано довідку про понесені транспортні витрати, однак жодного платіжного документа, який підтверджує заявлену суму у розмірі 1050 USD не надано. Поданий висновок експерта не було взято до уваги оскільки відповідно до поданої фактури від 06.01.2021 б/н «Postal kod» - Ontario, N2LC5, а у висновку експерта від 07.04.2021 зазначений «Postal kod» - M6N3N4. Також зазначає, що у висновку експерта для визначення вартості товару взято 2011 календарний рік, а декларований 2010 календарний рік. Цей факт не дає можливості ідентифікувати товар та перевірити цінову інформацію. Стверджує, що джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала інформація з ЦБД, а саме UA 209210/2020/26013 від 08.12.2020. В результаті коригування митна вартість транспортного засобу визначена в сумі 4294 CAD про що зазначено у графі 30 рішення про коригування митної вартості. Відповідач зазначає, що після прийняття рішення про коригування митної вартості декларантом було подано нову митну декларацію, за якою транспортний засіб був оформлений за резервним методом. Вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлений законом, добросовісно та розсудливо, з урахуванням всіх обставин справи, а тому відсутні підстави для визнання його протиправним та скасування.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Про розгляд апеляційної скарги відповідач повідомлений шляхом надіслання повістки, ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду. Про розгляд апеляційної скарги позивач повідомлений шляхом надіслання повістки, ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги на електронну адресу позивача, а також телефонограмою, що підтверджується матеріалами справи. Позивач подав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

В судове засідання сторони не прибули, про причини неприбуття не повідомили. Клопотань про відкладення слухання справи не направляли. Позивачем подано клопотання про розгляд справи без його участі.

В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалюючи судове рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави ставити під сумнів заявлену декларантом за першим методом митну вартість спірного товару, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості товару чи ознаки підробки, вони містять достатньо відомостей щодо ціни товару.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 06.04.2021 декларантом ФОП ОСОБА_2 , в інтересах позивача, як одержувача товару, подано до митного органу митну декларацію №UA209250/2021/006378, якою задекларовано для митного оформлення товар, який ввозиться на територію України, автомобіль легковий, який був у використанні, марки NISSAN, модель JUKE, з бензиновим типом двигуна, номер кузова НОМЕР_1 , календарний рік виготовлення - 2010, кількість місць - 5, робочий об`єм циліндрів двигуна 1618 см3, потужність двигуна 190 квт, номер двигуна немає даних, колісна формула 4х2, модельний рік виготовлення 2011, призначений для перевезення пасажирів по дорогах загального користування, країна виробник.

У вказаній митній декларації декларантом у графі 42 зазначено ціну товару 1130,00 CAD, у графі 43 митної декларації визначено 1 метод, в графі 45 митної декларації наведено суму коригування 54504,21.

Одночасно із митною декларацією декларантом надано ряд документів для підтвердження митної вартості товару і обраного методу її визначення. Зокрема, додано акт купівлі-продажу б/н від 06.01.2021, декларацію про походження товару звіт для ВІН - JN8AF5MR5BT004155 від 06.01.2021, акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA500030/2021/1049 від 25.03.2021, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 04.01.2021, калькуляцію транспортних витрат №73968 від 09.03.2021, паспорт громадянина України, сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу №UA/005/25272-21 від 01.04.2021.

Також встановлено, що посадовою особою направлено декларанту електронне повідомлення з вимогою про надання додаткових документів, які підтверджують митну вартість: відповідно до частини 2 статті 53 МК України подати документи: якщо рахунок сплачено банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; копію митної декларації країни відправлення; каталоги, специфікації. прейскуранти (прас-листи); висновки про якісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. У відповідь декларантом надано висновок експерта від 07.04.2021 №07042021_IF22. Зазначено, що надати інші документи немає можливості, просив винести рішення про коригування митної вартості достроково.

08.04.2021 за результатами розгляду поданої митної декларації №UA209250/2021/006378 від 06.04.2021 Івано-Франківською митницею винесено оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів №UA209250/2021/000251/1.

В обґрунтування вказаного рішення (графа 33) зазначено, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2, 3 статті 53 МК України (електронна відповідь декларанта про відсутність можливості надання запитуваних документів). Відповідно до п.1 ч.4 ст.54 МК України здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості заявлена митна вартість даних товарів нижча від подібних і аналогічних товарів. Відповідно до ч.2 ст.53 МК України декларанту виставлена вимога про надання документів, на підставі яких митна вартість буде визнана: банківські платіжні документи про оплату товару, висновки про вартісні характеристики підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. Відповідно до вимог ч.6 ст.54 МК України неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 МК України, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що фактично була сплачена або підлягає сплаті за ці товари, є підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю. Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МК України. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст.59 МК України) та методу 2б (ст.60 МК України) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні і подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МК України) та методу 2г (ст.63 МК України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу. Висновок експерта від 07.04.2021 №07.042021_IF2 не взято до уваги, оскільки неможливо ідентифікувати товар. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД від 08.12.2020 №UA209210/2020/26013.

При цьому, у графі 30 коригування зазначено вартість 4294,00 CAD, а у графі 31 наявна інформація про коригування за шостим методом.

Також Івано-Франківською митницею винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за №UA209250/2021/00419 від 09.04.2021.

08.04.2021 декларантом в інтересах позивача, як одержувача товару, подано до митного органу митну декларацію №UA209250/2021/006543, якою задекларовано для митного оформлення товар, який ввозиться на територію України, автомобіль легковий, який був у використанні, марки NISSAN, модель JUKE, з бензиновим типом двигуна, номер кузова НОМЕР_1 , календарний рік виготовлення - 2010, кількість місць - 5, робочий об`єм циліндрів двигуна 1618 см3, потужність двигуна 190 квт, номер двигуна немає даних, колісна формула 4х2, модельний рік виготовлення 2011, призначений для перевезення пасажирів по дорогах загального користування, країна виробник JP. У вказаній митній декларації декларантом у графі 42 зазначено ціну товару 1130,00 CAD, в графі 43 митної декларації проставлено 6 метод, в графі 45 митної декларації наведено суму коригування 94927,03 грн. (а.с.58).

Не погоджуючись із рішенням відповідача коригування митної вартості, позивач звернувся до суду з цим позовом за захистом своїх прав.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 2 статті 52 МК України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як визначено у частині 3статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з пунктом 2 частини 6статті 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Положеннями частин 2 та 3статті 57 МК України визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Системний аналіз наведених правових норм свідчить, що основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод (за ціною договору), але обов`язок доведення митної вартості товару лежить на позивачу. При цьому, митний орган, у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Разом з тим, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У зв`язку з вказаним, саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Під час проведення консультацій з декларантом, митний орган зазначив, що для підтвердження заявленої митної вартості товару, декларант має подати такі документи:

банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією.

Витребування відповідачем вказаних вище документів було зумовлено тим, що митна вартість товару нижча від аналогічних або подібних товарів.

Апеляційний суд зауважує, що витребування митним органом документів, на підтвердження митної вартості товару, МК України пов`язує із наявністю обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Однак, відповідач, як у ході митних консультацій із декларантом, так і в рішенні про коригування митної вартості, не вказав на присутні розбіжності в документах поданих до митного оформлення товару, ознаки підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Отже, на думку апеляційного суду, сумніви митного органу щодо митної вартості товарів є необґрунтованими, що позбавляє митний орган права витребовувати додаткові документи для підтвердження митної вартості товару та самостійно коригувати митну вартість.

Водночас, твердження апелянта, про те що у рахунку-фактурі від 06.01.2021 б/н не зазначено способу оплати, відсутні відомості хто сплатив, декларантом не надано платіжного документа, який би підтвердив оплату за придбаний транспортний засіб, не надано платіжного документа щодо транспортних витрат, апеляційний суд до уваги не бере, оскільки такі не були мотивами для прийняття оскарженого рішення чи підставою для витребування додаткових документів. Про вказані обставини відповідачем в оскарженому рішенні не зазначено.

При цьому, як вбачається із матеріалів справи, позивачем додано договір купівлі-продажу б/н від 06.01.2021, укладений між продавцем KRAEMER AUTOMOTIVE та покупцем ОСОБА_3 , предметом якого є автомобіль марки NISSAN, модель JUKE, колір сріблястий, з передніми керівними колесами, 2011 року, пробіг 282827, номер кузова НОМЕР_1 . У графі «умови розрахунку» зазначено, що проміжний підсумок ціни автомобіля становить 1000 $ (ціна продажу 958 $, адміністративні видатки 32 $, рада міста Онтаріо з питань автомобілебудування 10 $), проміжний підсумок за ОПП 130 $, проміжний підсумок 1130 $. Вказано, що заставу в розмірі 1130 $ сплачено за допомогою безготівкового переказу. У рядку «загальна сума до сплати» зазначено «$ оплачено». Також, у цьому документі зазначено, що автомобіль містить дефект коробки передач, відсутня четверта передача, а також про те, що авто доправлено з Канади. У графі «примітки» (будь-які технічні засоби, тюнінг чи певні ремонтні роботи, які включено до ціни продажу, роздрібна вартість технічних засобів або тюнінгу) зазначено про те, що враховано податок на авто, аварія 23.07.2014, 18.12.2014, а також те, що залишок суми сплачено за допомогою безготівкового переказу.

Відтак, з аналізу тексту перекладеного вище документа свідчить, що позивач при укладенні договору продажу автомобіля від 06.01.2021 щодо купівлі автомобіля марки NISSAN, модель JUKE, 2011 року, пробіг 282827, номер кузова НОМЕР_1 сплатив нерезиденту вартість товару.

Крім того, які вірно враховано судом першої інстанції, відповідач не надав жодного доказу, який би спростував зміст договору продажу автомобіля від 06.01.2021, в тому числі будь-які відомості про отримання від компетентних органів Канади інформації щодо підтвердження чи не підтвердження обставини відчуження позивачу продавцем KRAEMER AUTOMOTIVE вживаного автомобіля марки NISSAN, модель JUKE, 2011 року, пробіг 282827, номер кузова НОМЕР_1 , та отримання або не отримання від позивача коштів в сумі 1130 CAD та/або іншої суми за відчужений вказаний транспортний засіб.

Щодо транспортних витрат, то при поданні 06.04.2021 митної декларації позивачем було долучено калькуляцію транспортних витрат, а саме рахунок-інвойс від 09.03.2021 №73968 на суму 800 USD (а.с.60), а також повідомлення від 06.04.2021 зі змісту якого слідує, що доставка автомобіля марки NISSAN, модель JUKE, 2011 року, номер кузова НОМЕР_1 від фірми продавця до порту в Торонто склала 250 доларів, а з Торонто до порту в Одесу ще 800 доларів (USD).

Відтак, позивач повідомив митний орган про загальну суму транспортних витрат у розмірі 1050 USD, що є більшим, ніж вказано у рахунку-інвойсі від 09.03.2021.

Верховний Суд в постанові від 31.05.2019 у справі №804/16553/14 дійшов правового висновку про те, що, оскільки МК України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), повідомлення про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Така позиція підтримана Верховним Судом і в постанові від 07.05.2020 у справі №400/2922/18.

Крім цього, апеляційний суд зазначає, що, як слідує із матеріалів справи, відповідач обрав резервний метод визначення митної вартості товару.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 93 МК України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Відповідач у рішенні про коригування митної вартості ввезеного позивачкою товару зазначив, що визначив митну вартість товару, зважаючи на раніше визнану (визначену) митним органом митну вартість та послався на митну декларацію від 08.12.2020 №UA209210/2020/26013.

Разом з тим, відповідно до частини 1 та 2 статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Однак, апеляційний суд встановив, що рішення про коригування митної вартості товарів не містить обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Крім того, у рішенні про коригування митної вартості відсутні порівняльні характеристики товару, який ввозив позивач та того, який за основу коригування обрала митниця.

Так, із змісту митної декларації від 08.12.2020 №UA209210/2020/26013 слідує, що брокером ОСОБА_4 , в інтересах ПП «Кайрос-Авто», задекларовано для митного оформлення товар, який ввозиться на територію України, автомобіль легковий, який був у використанні, марки NISSAN, модель JUKE, з бензиновим типом двигуна, номер кузова НОМЕР_3 , календарний рік виготовлення - 2010, модельний рік виготовлення 2011, кількість місць - 5, робочий об`єм циліндрів двигуна 1598 см3, номер двигуна не визначено, колісна формула 4х4, країна виробник JP.

Як вірно враховано судом першої інстанції, відомості вказаній у цій декларації та у поданій позивачем митному органу 06.04.2021 різняться. Так, у декларації від 06.04.2021 №UA209250/2021/006378, зазначено, що автомобіль марки NISSAN, модель JUKE, 2011 року, номер кузова НОМЕР_1 має колісну формулу 4х2 та об`єм двигуна 1618 см3, а не 4х4 і 1598 см3 як у декларації від 08.12.2020 №UA209210/2020/26013.

Крім того, вірно враховано, що у автомобілів одного і того ж року випуску, зі схожими технічними характеристиками технічний стан, рівень експлуатації не є однаковим. Разом з цим, відповідачем не надано доказів з`ясування технічного стану автомобіля, зазначеного в декларації від 08.12.2020 №UA209210/2020/26013, показників одометра.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем не доведено обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості транспортного засобу за ціною договору від 06.01.2021, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару не встановлено, тобто основні документи містили всі числові дані, необхідні для визначення вартості, зазначеної в митній декларації.

Тому, враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення відповідача про коригування митної вартості товару є необґрунтованим та прийнятим з порушенням статей 53-55 МК України, а тому його необхідно скасувати.

З урахуванням викладеного суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскаржене рішення про коригування митної вартості товарів є необґрунтованим, а відповідач не довів правомірності свого рішення з питань визначення митної вартості імпортованого позивачем товару.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

Тому за наведених вище підстав, якими суд обґрунтував своє рішення, суд не бачив необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Досліджуючи питання, яке стосуються розподілу судових витрат понесених у даній справі, колегією суддів установлено, що позивачем не понесено витрат по сплаті судового збору у суді апеляційної інстанції, а відтак підстави для їх розподілу відсутні.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Івано-Франківської митниці залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 березня 2023 року у справі № 300/6113/21 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 29 червня 2023 року