Справа № 640/31006/20
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2023-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Губської Л.В., Файдюка В.В., розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 квітня 2022 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просить визнати протиправною відмову відповідача у перерахунку пенсії та зобов`язати відповідача провести з 01.09.2020 перерахунок призначеної пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" (1991р.) у розмірі 90% місячної заробітної плати згідно з довідкою Офісу Генерального прокурора від 27.08.2020 №1595зп без обмеження її максимального розміру з виплатою різниці за минулий час.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішення відповідача щодо відмови їй у перерахунку пенсії є незаконним та таким, що грубо порушує конституційні права на соціальний захист і пенсійне забезпечення, гарантовані Конституцією України, Законами України.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 квітня 2022 р. у задоволенні позову відмовлено.

Приймаючи таке рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем доведено правомірність спірного рішення.

Позивач не погодилася з таким рішенням суду, подала апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційну скаргу обґрунтовано доводами аналогічними позовній заяві.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому наголошено на правильності висновків суду першої інстанції та залишення апеляційної скарги без задоволення.

Справу розглянуто у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Обставини справи.

ОСОБА_1 перебуває на пенсійному обліку в ГУ ПФУ в м. Києві та з 1998р. отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України "Про прокуратуру" (1991р.).

Офісом Генерального прокурора видано позивачу довідку від 27.08.2020 №21-1535зп про те, що відповідно до рішень Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7(ІІ)/2019 та від 26.03.2020 №6-р/2020 розмір заробітної плати за відповідною (прирівняною) посадою доцента кафедри - заступника начальника відділу станом на 26.03.2020 становить 73643,74 грн.

Позивач звернулась до відповідача про перерахунок пенсії на підставі вказаної довідки.

Листом від 11.11.2020 №2600-0305-8/160591 відповідач відмовив у перерахунку пенсії на підставі того, що у разі його проведення відповідно до ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" (2014р.) розмір пенсії зменшиться з 21472,04 грн. до 16380 грн. (максимальний розмір).

Вказані обставини підтверджені належним, достатніми та допустимими доказами, і не є спірними.

Нормативно-правове обґрунтування.

ідповідно до ч.2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Базовим (рамковим) нормативно-правовим актом, який визначає права, принципи, підстави, механізм та умови призначення, перерахунку і виплати пенсії за вислугу років працівникам органів прокуратури був і є Закон України «Про прокуратуру»: до 15 липня 2015 року - Закон № 1789-ХІІ, з цієї дати - Закон України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ (далі - Закон № 1697-VІІ).

Відповідно до діючої на момент виникнення спірних правовідносин редакції статті 86 Закону №1697-VII, за правилами частин першої, другої якої прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років. Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

За приписами абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 Закону №1697-VII максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Висновки суду.

Позивач наполягає, що її набуте право на отримання пенсії у розмірі 90% від суми місячної заробітної плати згідно зі ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ не може бути звужене, а обмеження пенсії максимальним розміром на нього не розповсюджуються з огляду на принцип дії закону в часі.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що в цій справі право позивача на перерахунок пенсії сторонами не заперечується. Ключовими правовими питання є те, в якому відсотковому розмірі та відповідно до вимог якого закону слід було перерахувати пенсію позивача, та чи розповсюджуються на позивача встановлені Законом №3668-VI обмеження розміру пенсії.

Так, частиною 2 статті 86 Закону №1697-VII чітко передбачено, що розмір пенсії бувших прокурорських працівників складає 60% заробітної плати; обмеження пенсії максимальним розміром запроваджено Законом №3668-VI, є чинним, не скасованим, а тому на позивача теж розповсюджується. Також норма щодо обмеження пенсій бувших працівників прокуратури міститься в частині 15 статті 86 Закону №1697-VII.

З огляду на ці положення Листом від 11.11.2020 за № 2600-0305-8/160591 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві відмовило позивачу у здійсненні перерахунку пенсії з тих підстав, що при проведенні перерахунку розмір пенсії зменшується з 21472,04 грн до 16 380 грн.

Подібні правовідносини вже були предметом розгляду у Верховному Суді.

У постанові Верховного Суду від 21.12.2021 (справа №580/5962/20), яка прийнята у складі палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, Суд дійшов таких правових висновків:

«….колегія суддів вважає за необхідне відступити від висновку, викладеного, зокрема у постанові Верховного Суду від 10.09.2021 у справі № 580/5238/20 у подібних правовідносинах, та сформувати правовий висновок, відповідно до якого до правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набранням чинності Законом №1697-VII, повинні застосовуватись виключно норми цього Закону, зокрема частини другої статті 86, якими встановлено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати працівників прокуратури, а не норма, що визначає розмір місячного (чинного) заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.»

«…колегія суддів вважає за необхідне відступити від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 04.03.2021 у справі №589/3997/16-а у подібних правовідносинах та сформувати правовий висновок, відповідно до якого пункт 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3668-VI не скасовує обмеження максимального розміру пенсії, призначеної працівнику прокуратури до набрання чинності цим Законом, а встановлює особливе регулювання щодо застосування такого обмеження до осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом №3668-VI, і в яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір. Зокрема, шляхом надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту відповідності розміру пенсії максимальному розміру пенсії, - поширення на її розмір загальних правил щодо обмежень, установлених статтею 50-1 Закону №1789-ХІІ, а з 14.10.2014 - абзацом шостим частини п`ятнадцятої статті 86 Закону №1697-VII.»

«…внаслідок перерахунку пенсії позивача її розмір перевищив максимальний… на спірні правовідносини поширюються положення абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 Закону №1697-VII, які встановлюють обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність. Отже, позовні вимоги Особа-1 у частині здійснення перерахунку пенсії без обмеження її максимальним розміром також є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.»

Колегія суддів звертає увагу, що правовідносини у цій справі цілком тотожні справі №640/31006/20 і колегія суддів не вбачає підстав для відступу від зазначених правових висновків.

На час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії стаття 50-1 Закону №1789-ХІІ відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень Закону №1697-VII в частині перерахунку пенсії втратила чинність.

З огляду на наведене, на спірні правовідносини поширюються положення частини другої статті 86 Закону №1697-VII, в силу вимог яких пенсія працівникам прокуратури призначається (перераховується) в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати, що було враховано відповідачем у цій справі.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині здійснення перерахунку пенсії у розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Також, як вірно зазначив суд першої інстанції, на спірні правовідносини поширюються положення абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 Закону №1697-VII, які встановлюють обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

Отже, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині здійснення перерахунку пенсії без обмеження її максимальним розміром також є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Проте, з огляду на відсутність підстав для перерахунку пенсії у розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати, пенсійний фонд у листі вірно зауважив, що у разі перерахунку пенсії з 01.09.2020 згідно довідки від 27.08.2020 за №21-1595зп про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), розмір пенсії позивача із обмеженням з 01.09.2020 становитиме 16380,00 грн., а оскільки ОСОБА_1 на час звернення до відповідача отримувала пенсію у розмірі 21472,04 грн проводити такий перерахунок недоцільно.

Так, колегія суддів не вбачає порушення прав позивача з боку пенсійного органу за встановлених обставин.

Відповідачем доведено належними та допустимими доказами дотримання вищевказаного законодавства та правомірність спірного рішення.

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необгрунтованість позовних вимог, оскільки відповідач надав необхідних та достатніх доказів на спростування позиції позивача.

Відповідно до ч.1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Колегія суддів вважає, що всі доводи апелянта не заслуговують уваги, оскільки не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Надаючи оцінку всім іншим доводам сторін, судова колегія наголошує що приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Отже, судом першої інстанції повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 139, 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 квітня 2022 р. - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 квітня 2022 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та подальшому оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.1 ст.263, п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

Л.В. Губська

В.В. Файдюк