Справа № 440/4690/22
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2023-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2023 р. Справа № 440/4690/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.11.2022, (головуючий суддя І інстанції: Л.М. Петрова) по справі № 440/4690/22

за позовом ОСОБА_1

до Управління патрульної поліції Полтавської області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України

про визнання протиправним та скасування наказу в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ №26 від 05.05.2022 Управління патрульної поліції в Полтавської області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності інспектора-чергового відділення чергової служби батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавської області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_1 .

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що факт вчинення ним дисциплінарного проступку відповідачем не доведений, отже останнім необґрунтовано та без достатніх підстав притягнуто позивача до дисциплінарної відповідальності. Вважає, що наказ не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки не містить відомостей щодо дати, часу та обставин вчинення ним порушення службової дисципліни.

Просив врахувати порушення відповідачем процедури проведення службового розслідування та накладення дисциплінарного стягнення, а саме: не повідомлення ОСОБА_1 про його призначення, чим порушено його право на захист, подання клопотань, документів та матеріалів, скарг на дії осіб, які його проводять, ознайомлення з матеріалами службового розслідування, накладення дисциплінарного стягнення поза межами строку, встановленого ч. 3 ст. 26 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Враховуючи наведене, вважав спірний наказ протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 22.11.2022 у задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, що призвело до неправомірного висновку, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої судом не вірно надано оцінку доказам по справі та доводам позивача, не враховано, що в матеріалах судової справи відсутні докази в підтвердження вчинення ним дисциплінарного проступку, а саме відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, яким суд надав оцінку при вирішенні справи.

Вважає, що суд першої інстанції, вказуючи, що в діях позивача наявний склад дисциплінарного правопорушення, не досліджував безпосередньо при розгляді справи відеозапис, наявний в матеріалах службового розслідування, а фактично скопіював зміст висновку за результатами службового розслідування.

Звертає увагу, що надані відповідачем суду відеозаписи не є належними та допустимими доказами, оскільки не засвідчені електронним цифровим підписом. На думку апелянта, відсутність такого реквізиту в електронному документі не дає підстави вважати його оригінальним, а отже належним доказом у справі, в підтвердження чого посилається на постанови Верховного Суду від 04.12.2018 у справі № 2340/3060/18, від 23.11.2018 у справі № 813/1368/18, від 14.12.2018 у справі № 804/3580/18.

Також, вказує, що суд першої інстанції, роблячи висновок про не складення позивачем адміністративних матеріалів за наслідками виклику при цьому не зазначив на кого саме він мав їх скласти та за якою кваліфікацією, а також не врахував, що позивач , як посадова особа має сам вирішувати чи міститься в діях особи склад адміністративного правопорушення. Зауважує, що на виклику було троє поліцейських, проте до дисциплінарної відповідальності притягли лише двох.

Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі - відповідач) не надало відзив на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що ОСОБА_1 проходить службу в Національній поліції України, зокрема, з 14.02.2022 на посаді інспектора чергового відділення чергової служби БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП (а.с. 98).

13.04.2022 до командира БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області О. Борзенка надійшов рапорт від заступника командира БПП в м. Кременчук М. Журби про те, що 13.04.2022 в ході вибіркового перегляду відео з нагрудних камер особового складу виявлено порушення наказу № 1179 «Про затвердження Правил етичної поведінки поліцейських», зокрема, інспектором чергової служби ОСОБА_1 . Подія відбулась 12.04.2022 о 18:32-18:35, зафіксована на нагрудну камеру № 006115 (Домащенко) (а.с. 31).

У зв`язку з цим, 13.04.2022 командиром БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП направлено начальнику УПП в Полтавській області ДПП В. Мельничуку доповідну записку з проханням призначити службове розслідування з огляду на можливе порушення службової дисципліни, зокрема, з боку капітана поліції ОСОБА_1 (а.с. 29-30).

Наказом УПП в Полтавській області ДПП від 15.04.2022 № 65 «Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії» призначено службове розслідування з метою з`ясування обставин, викладених у рапорті від 13.04.2022 (а.с. 27-28).

Під час службового розслідування відповідачем опитано позивача, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , капітана поліції ОСОБА_3 , майора поліції ОСОБА_4 , майора поліції ОСОБА_5 , старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , досліджено відеозаписи з портативного реєстратора капітана поліції ОСОБА_1 , за наслідком якого складено висновок службового розслідування від 26.04.2022 (а.с. 58-74).

Висновком службового розслідування встановлено порушення, зокрема, ОСОБА_1 пунктів 1, 2, 3, 6, 7, 9, 11, 13 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту, ч. 1 ст. 3, пунктів 1, 2, 3 ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 30 Закону України «Про Національну поліцію», п. 1 розділу ІІ, пунктів 3,4 розділу IV, Правил етичної поведінки, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, підпунктів 8,9 п. 2 розділу ІХ Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої наказом МВС України від 27.04.2020 №357 та визнано за необхідне застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Пунктом 2 наказу УПП в Полтавській області ДПП від 05.05.2022 № 26 «Про застосування до працівника БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП дисциплінарного стягнення» наказано за вчинення дисциплінарного проступку застосувати до інспектора -чергового відділення чергової служби БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП капітана поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді догани (а.с. 13-15).

В наказі зазначено про вчинення дисциплінарного проступку капітаном поліції ОСОБА_1 , а саме: 12.04.2022 під час реагування на повідомлення, зареєстроване до єдиного обліку Кременчуцького районного управління поліції ГУНП в Полтавській області за № 6287 ОСОБА_1 не вжив заходів реагування на правопорушення, що визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення, допустив порушення норм професійної етики, а саме погрожував, іронізував, використовував ненормативну лексику.

Не погодившись з наказом відповідача, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що факт вчинення дисциплінарного проступку є доведеним, службове розслідування проведено з дотриманням процедури, встановленої Дисциплінарним статутом Національної поліції України, наказ відповідачем прийнятий у порядку та спосіб, встановлені чинним законодавством.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України "Про Національну поліцію" від 2 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII).

Частиною 1 ст.8 Закону №580-VIII визначено, що поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону №580-VIII поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Частинами 1,2 ст. 19 Закону №580-VIII передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону №580-VIІІ поліція для виконання покладених на неї завдань вживає заходів реагування на правопорушення, визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення та Кримінальним процесуальним кодексом України, на підставі та в порядку, визначених законом.

Дисциплінарний статут Національної поліції України, затверджений Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" від 15 березня 2018 року № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут) визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження. Дія цього Статуту поширюється на поліцейських, осіб, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, співробітників Служби судової охорони та осіб рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3, 6, 7, 9, 11, 13 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції.

Згідно з п. 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179 (далі Правила етичної поведінки) під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України; у кожному окремому випадку обирати той захід з-поміж заходів, передбачених законодавством України, застосування якого призведе до настання найменш негативних наслідків; неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України; виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, незважаючи на расову чи національну приналежність, мову, стать, вік, віросповідання, політичні чи інші переконання, майновий стан, соціальне походження чи статус, освіту, місце проживання, сексуальну орієнтацію або іншу ознаку; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку; мати охайний зовнішній вигляд, бути у встановленій формі одягу; дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики; зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Згідно з пунктами 3 та 4 розділу IV Правил етичної поведінки за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики. При зверненні до особи поліцейському заборонено бути зверхнім, погрожувати, іронізувати, використовувати ненормативну лексику. Поліцейський повинен бути коректним та не повинен допускати застосування насильства чи інших негативних дій щодо членів суспільства, а також, незважаючи на провокації, повинен залишатися об`єктивним.

Відповідно до ч.1 ст.11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За приписами ст.12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до ст.13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Згідно із ст.14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Судом встановлено, що позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за вчинення дисциплінарного проступку, а саме: 12.04.2022 під час реагування на повідомлення, зареєстроване до єдиного обліку Кременчуцького районного управління поліції ГУНП в Полтавській області за № 6287 ОСОБА_1 не вжив заходів реагування на правопорушення, що визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення, допустив порушення норм професійної етики, а саме погрожував, іронізував, використовував ненормативну лексику.

Водночас, позивач заперечує факт порушення ним Правил етичної поведінки поліцейських та скоєння дисциплінарного проступку.

Так, висновком службового розслідування встановлено, що 12.04.2022 о 18:24 на скорочений номер екстреного виклику поліції « 102» надійшло повідомлення, зареєстроване до Єдиного обліку Кременчуцького районного управління поліції ГУНП в Полтавській області за №6287, щодо конфлікту за адресою АДРЕСА_1 . Для реагування на подію о 18:25 диспетчером був призначений екіпаж «Залік 110».

Відповідно до розстановки сил та засобів особового складу роти №1 БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП на денну зміну 12.04.2022 в складі «Залік-110» заступили на патрулювання старший інспектор - черговий відділення чергової служби БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП старший лейтенант поліції ОСОБА_2 , старший інспектор-черговий відділення чергової служби БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП капітан поліції ОСОБА_3 , інспектор-черговий відділення чергової служби БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП майор поліції ОСОБА_4 та інспектор -черговий відділення чергової служби в місті Кременчук УПП в Полтавській області капітан поліції ОСОБА_1 .

В електронному рапорті до події старшого інспектора-чергового відділення чергової служби БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП старшого лейтенанта поліції Петренка С.Л., складеного о 18.50, вказано: «По прибуттю на місце виклику двері кв. АДРЕСА_2 відчинила громадянка, яка мала ознаки алкогольного сп`яніння та повідомила, що працівників поліції вона не викликала. Свої дані дана громадянка повідомити категорично відмовилася, висловила припущення, що з її номеру телефону могла подзвонити її подруга (особисті дані повідомити відмовилася), яка до приїзду працівників поліції пішла у невідомому напрямку. Допомоги працівників поліції у вказаному помешканні ніхто не потребував. Заяв не надходило».

Опитаний в ході службового розслідування ОСОБА_1 повідомив, що під час відпрацювання виклику користувався портативним відеореєстратором, на якому зафіксовані всі події. Тілесних ушкоджень нікому не наносив. Більше інформації не повідомив.

Крім того, в ході службового розслідування досліджено відеозаписи з портативного відеореєстратора капітана поліції ОСОБА_1 , що відповідають даті і часу події, які надані відповідачем і суду першої інстанції, диск з якими міститься у матеріалах справи (а.с. 78).

З вказаних вище відеозаписів вбачається, що о 18:32:14 працівники БПП в місті Кременчук знаходяться біля квартири та спілкуються з заявницею. Під час спілкування, зокрема, ОСОБА_1 використовує ненормативну лексику по відношенню до заявниці, ображає її, погрожує їй та співмешканцю (о 18:35:04 говорить «Ще раз будете на 102 дзвонити в нетверезому стані! Ми вже приїжджали до вас та ввічливо спілкувалися!»), штовхає заявницю.

Оцінюючи встановлені службовим розслідуванням обставини та відеофайли, наявні в матеріалах справи, суд першої інстанції вірно погодився з висновками дисциплінарної комісії, що позивач будучи поліцейським, ігноруючи основні принципи та вимоги, які закладено в основі діяльності поліцейського, допустив порушення норм професійної етики, а саме погрожував, іронізував, використовував ненормативну лексику по відношенню до заявників.

Відповідно до пунктів 3,4 розділу IV Правил етичної поведінки, за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики. При зверненні до особи поліцейському заборонено бути зверхнім, погрожувати, іронізувати, використовувати ненормативну лексику.

Вказане свідчить про те, що служба в поліції покладає на поліцейського обов`язки дотримання стриманої поведінки. Поліцейський повинен уникати дій, що підривають рівень довіри до поліції, який є основним критерієм ефективності діяльності органів і підрозділів поліції відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону №580-VIII.

Чинне законодавство покладає на поліцейського обов`язок бути прикладом у дотриманні законності, службової дисципліни, бездоганному виконанні вимог норм моралі, етичної поведінки поліцейських.

Поліцейський зобов`язаний не допускати вчинків, що ганьблять звання працівника поліції, або підривають авторитет поліції.

Колегія суддів зазначає, що вчинення таких дій призводить до встановлення негативної суспільної думки населення щодо органів правопорядку, які відповідно до своїх службових обов`язків повинні неупереджено дотримуватись законодавства України, в тому числі щодо морально-етичних принципів.

Щодо не вжиття позивачем заходів реагування на правопорушення, що визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення

Так, відповідно до підпунктів 8,9 п. 2 розділу ІХ Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої наказом МВС України від 27.04.2020 №357 працівникам, що перебувають у складі наряду патрульної поліції, ГРПП, УПО, іншого наряду поліції, залученого до системи оперативного реагування, у разі отримання від диспетчера (оперативного чергового) завдання про здійснення реагування на правопорушення або подію, які віднесені до категорії «Гама», необхідно: у разі реагування на правопорушення або подію, які не містять ознак кримінального правопорушення, невідкладно забезпечити збирання необхідних матеріалів перевірки; якщо заяви і повідомлення про правопорушення або події не потребують додаткової перевірки, за наявності планшетного пристрою поліцейський повинен увести до системи ІПНП відомості про обставини події, ужиті заходи та зазначити, що звернення розглянуто на місці або відомості про подію не підтвердилися.

Положеннями п. 1 розділу ХІІ Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України передбачено, що якщо заява чи повідомлення про адміністративне правопорушення або подію не потребує додаткової перевірки, поліцейський за допомогою планшетного пристрою доповнює первинну інформацію в системі ІПНП відомостями про обставини події, ужиті заходи та зазначає, що звернення розглянуто на місці або відомості про подію не підтвердилися.

У разі наявності заявника або свідків адміністративного правопорушення чи події поліцейські здійснюють їх опитування, уносять відомості про абонентський номер заявника та адресу електронної пошти, а також зручний для нього спосіб отримання відповіді про результати розгляду заяви чи повідомлення (поштою, електронною поштою).

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону №580-VIII передбачено, що поліція для виконання покладених на неї завдань вживає заходів реагування на правопорушення, визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення та Кримінальним процесуальним кодексом України, на підставі та в порядку, визначених законом.

Статтею 183 КУпАП передбачено, що завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань - тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 254, ч. 1 ст. 255 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення за статтею 173 КУпАП складається протокол уповноваженими на те посадовими особами органів внутрішніх справ (Національної поліції).

Під час службового розслідування опитано капітана поліції ОСОБА_3 , який пояснив, що 10.02.2022 близько 18.30 під час патрулювання в складі наряду «Залік-110» отримав виклик «Конфлікт» за адресою АДРЕСА_1 у заявниці під час вживання спиртних напоїв. Прибувши на місце виклику, працівники БПП в місті Кременчук виявили заявницю зі співмешканцем в стані алкогольного сп`яніння. Жінка факт виклику нею працівників поліції заперечувала, хоча номер телефону був безперечно її. Під час спілкування заявниця почала ображати та штовхати працівників БПП в місті Кременчук. Враховуючи воєнний стан в країні та щільний робочий графік, перенервувавши, капітан поліції ОСОБА_3 голосно зробив заявниці зауваження щодо недопущення подібних випадків у майбутньому.

Також, відеозаписом зафіксовано заперечення заявниці факту здійснення нею виклику працівників поліції, в той час як капітан поліції ОСОБА_3 набирає номер телефону, з якого поступив виклик і в квартирі починає дзвонити мобільний телефон. Тоді капітан поліції ОСОБА_1 попереджує, що в такому випадку на заявницю будуть складені матеріали про адміністративне правопорушення (завідомо неправдивий виклик спецслужб).

Разом з тим, позивачем не вжито заходів реагування на правопорушення, що визначені КУпАП, вчинені заявницею, що свідчить про порушення ОСОБА_1 вимог ч. 1 ст. 30 Закону №580-VIII та Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України.

Позивач ні в суді першої, ні апеляційної інстанції не спростовує висновків службового розслідування, а лише висловлює незгоду з ними.

Доводи апелянта щодо врахування судом першої інстанції відеозаписів з нагрудної камери, які відсутні в матеріалах судової справи та фактичне їх не дослідження, що дає підстави вважати про цитування судом висновків службового розслідування без встановлення дійсних обставин є такими, що спростовуються матеріалами справи, в яких наявних відеодиск.

Щодо доводів апелянта про недопустимість відеозаписів як доказів, оскільки такі не містять електронного цифрового підпису колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Згідно з ч. 2 ст. 99 КАС України електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис. Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Відповідно до ст. 7 Закону України Про електронні документи та електронний документообіг оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". У випадку зберігання інформації на кількох електронних носіях кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа.

Колегія суддів зазначає, що матеріальний носій це лише спосіб збереження інформації, який має значення тільки тоді, коли електронний документ виступає речовим доказом. Головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. Один і той же електронний документ (відеозапис) може існувати на різних носіях. Усі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом та датою створення.

Верховний Суд у постанові від 22 жовтня 2021 року у справі № 487/5684/19 зазначив, що оригіналом електронного документу в правовому значенні визнається будь-який примірник електронного документу незалежно від електронного носія інформації, якщо немає обґрунтованих сумнівів в достовірності (незмінності) змісту первинно створеного електронного документу. Необхідність встановлення первинного електронного документу («оригіналу цифрового файлу») може виникнути у разі наявності сумнівів в достовірності електронного документу (зокрема, ознак зміни чи втручання до змісту файлу).

Долучений до матеріалів справи диск з відеозаписом був виготовлений у зв`язку з необхідністю надання інформації, яка має значення у справі, та є самостійним джерелом доказу, похідним від інформації, що зберігається на нагрудній камері поліцейського в електронному вигляді у виді файлів.

Таким чином, записаний на оптичний диск носій інформації, електронний файл у вигляді відеозапису є оригіналом (відображенням) електронного документа.

При цьому, Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1026 від 18.12.2018 також не передбачено накладення електронного цифрового підпису на відеофайли.

Посилання апелянта на правові позиції Верховного Суду, викладені у судових рішеннях від 04.12.2018 у справі № 2340/3060/18, від 23.11.2018 у справі № 813/1368/18, від 14.12.2018 у справі № 804/3580/18 колегія суддів відхиляє, оскільки у цих справах Верховним Судом прийняті ухвали, а не постанови, як помилково вважає позивач, натомість, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, колегія суддів зауважує, що вказані ухвали Верховного Суду стосуються інших правовідносин, зокрема, способу направлення касаційних скарг до суду.

Доводи апеляційної скарги про неврахування судом першої інстанції, що за наслідками спірних обставин відповідачем було притягнуто до дисциплінарної відповідальності лише двох осіб, з трьох присутніх не спростовує наявності саме в діях позивача складу дисциплінарного правопорушення.

З урахуванням наведених обставин колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про підтвердження належними та допустимими доказами, в установленому законодавством порядку вчинення позивачем порушень, за які до нього спірним наказом застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Згідно із ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем у справі, як суб`єктом владних повноважень доведено правомірність його рішень, які є предметом оскарження у даній справі.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.11.2022 по справі № 440/4690/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді С.П. Жигилій Т.С. Перцова