Справа № 280/3370/21(СН/280/38/22)
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2023-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 червня 2023 року м. Дніпросправа № 280/3370/21(СН/280/38/22)

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Чабаненко С.В.,

суддів: Білак С.В., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Запорізької обласної прокуратури на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17 січня 2023 року у справі №280/3370/21(СН/280/38/22) за позовом ОСОБА_1 до Запорізької обласної прокуратури про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Запорізької обласної прокуратури, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати на користь позивача вихідної допомоги при звільненні в розмірі середнього місячного заробітку;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача вихідну допомогу при звільненні в розмірі 23 38,12 грн;

- стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 19.03.2021 по день винесення судом рішення з урахуванням середньоденного розміру заробітної плати 1186,57 грн.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 25.06.2021 позовні вимоги задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність Запорізької обласної прокуратури щодо ненарахування та невиплати на користь ОСОБА_1 вихідної допомоги при звільненні в розмірі середнього місячного заробітку; зобов`язано Запорізьку обласну прокуратуру нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу при звільненні в розмірі 23138,12 грн; стягнуто з Запорізької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 20.03.2021 по 25.06.2021 у сумі 78313 грн. 62 коп.

В іншій частині позовної заяви відмовлено.

Крім того, стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Запорізької обласної прокуратури судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 1816 грн. 00 коп.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 21.12.2021 апеляційну скаргу відповідача залишено без задоволення, рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 червня 2021 року у справі №280/3370/21 залишене без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20.10.2022 касаційну скаргу відповідача задоволено частково: рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25.06.2021 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 21.12.2021 у справі №280/3370/21 скасовано в частині визначення розміру середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, а справу у цій частині направлено на новий розгляд до Запорізького окружного адміністративного суду.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 17 січня 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто із Запорізької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 20.03.2021 по 25.06.2021 у сумі 28 404,35 грн з відрахуванням з зазначеної суми загальнообов`язкових податків та зборів. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

Дана справа розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджено письмовими доказами наявними в матеріалах справи, позивач проходив службу в органах прокуратури Запорізької області.

Наказом відповідача від 18.03.2021 №414к позивача було звільнено з посади прокурора Запорізької місцевої прокуратури №3 Запорізької області та з органів Запорізької обласної прокуратури з 19.03.2021.

В день звільнення з позивачем не був проведений остаточний розрахунок, зокрема, не виплачена вихідна допомога.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 25.06.2021 у справі №280/3370/21, з відповідача на користь позивача стягнуто вихідну допомогу в сумі 23 138,12 грн (в цій частині рішення набрало законної сили), а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 20.03.2021 по 25.06.2021 в сумі 78 313,62 грн (в цій частині рішення суду скасоване Верховним Судом).

Судом встановлено, що на виконання рішення суду у справі №280/3370/21 органом казначейської служби 25.02.2022 року позивачу перераховано середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 20.03.2021 по 25.06.2021 у сумі 78 313,62 грн (а.с. 166).

Сторонами визнається факт виплати позивачу 22.06.2022 вихідної допомоги за зазначеним судовим рішенням в сумі 23 138,12 грн.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 06.09.2022 у справі №280/4100/22 позовні вимоги ОСОБА_1 до Запорізької обласної прокуратури про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задоволено частково: стягнуто з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 26.05.2021 по 22.06.2022 у сумі 15 609,21 грн, з відрахуванням з зазначеної суми загальнообов`язкових податків та зборів.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06.09.2022 у справі №280/4100/22 станом на дату ухвалення цього рішення переглядається в порядку апеляційного оскарження Третім апеляційним адміністративним судом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.116 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України, в редакції, яка була чинною до 18.07.2022) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

За приписами ст.117 КЗпП України (в редакції, яка була чинною до 18.07.2022) в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Отже, нормами КЗпП України передбачено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

В той же час, Законом України Про прокуратуру від 14.10.2014 № 1697-VII (далі - Закон № 1697-VII; не регламентовано питання виплати працівникові середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

З урахуванням приписів ч.6 ст. 7 КАС України, оскільки, питання виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку не врегульовано спеціальним законом, тому застосуванню підлягають норми КЗпП підлягають.

Як встановлено судом, на момент звільнення з органів прокуратури із позивачем не проведено остаточного розрахунку, а саме не виплачено вихідну допомогу у розмірі 23 138,12 грн. При цьому період затримки з 20.03.2021 по 25.06.2021 в даному випадку складає 66 робочих днів.

З даного питання Верховним Судом висловлено правову позицію щодо протиправності відповідних дій суб`єкта владних повноважень у відповідній частині рішення суду у цій справі набрало законної сили. Отже, спірним є лише питання обчислення середнього заробітку за період затримки розрахунку.

Вирішення питання про обчислення середнього заробітку проводиться відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 Про затвердження порядку обчислення середнього заробітної плати (далі за текстом - Порядок № 100).

Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку № 100 у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно з п. 8 Порядку №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Отже, виходячи з розрахунку 1186,77 грн*66 робочих днів, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні має складати 78 313,62 грн.

Водночас, Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц викладені висновки, відповідно до яких з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, враховуючи: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором, період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника, інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Крім того в указаній постанові зазначено, що Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновком Верховного Суду України у постанові від 27 квітня 2016 року у справі № 6-113цс16 у тому, що суд може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, і що таке зменшення має залежати від розміру недоплаченої суми.

Аналогічні висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду і у постанові від 26 лютого 2020 року у справі № 821/1083/17.

За таких обставин, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, та враховуючи те, що правове регулювання відшкодування працівнику середнього заробітку за порушення строків розрахунку при звільненні є способом досягти балансу між захистом прав працівника та додержанням принципів справедливості і співмірності у трудових відносинах, з огляду на фактичні обставини, за яких стався несвоєчасний розрахунок середній заробіток, який підлягає стягненню на користь позивача станоить 23102, 52 грн.

При обрахунку враховується те, що 23138,12 грн несвоєчасно виплачена сума вихідної допомоги; істотність частки складає 29,5% ((23138,12 грн/78313,62грн)*100%). Таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 20.03.2021 по 25.06.2021 включно 78313,62*29,5% = 23102,52 грн.

В той же час, суд першої інстанції при обрахунку суми середнього заробітку за час розрахунку за період затримки розрахунку безпідставно врахував до загальної суми заборгованності суму за оплату періоду тимчасової непрацездатності позивача у розмірі 5267,20 грн не звернувши увагу на те, що така виплата не була предметом та підставою позову у справі № 280/3370/21 до прийняття оскаржуваного рішення (в тому числі і під час касаційного перегляду) та суд першої інстанції не навів підстав виходу за межі позовних вимог в даному випадку.

Крім цього, судом першої інстанції не враховано те, що відповідачем на користь позивача вже виплачено середній заробіток за період затримки виплати вихідної допомоги (20.03.2021-25.06.2021) у сумі 78313,62 грн, а тому колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що оскільки фактично проведено розрахунок, на виконання рішення суду, тому відстуні підстави для повторного стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку (а.с. 165-168).

Тобто, колегією суддв визнається, що у позивача наявне право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 23102,52 грн, однак, у зв`язку з виплатою відповідачем за виконавчим листом № 280/3370/21 від 15.02.2022 року в тому числі і зазначеної суми, відсутні підстави для її подвійного стягнення.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Таким чином, проаналізувавши апеляційну скаргу відповідача, судова колегія вважає, що вона знайшла своє підтвердження під час апеляційного перегляду та спростовує висновки суду першої інстанції по суті справи, а тому приймається судом як належна.

Отже при винесенні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було допущено неповне з`ясування обставин, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до невірного по суті вирішення справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17 січня 2023 року підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно п. 2 ч. 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до статті 317 КАС України підставами для, зокрема, зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Запорізької обласної прокуратури задовольнити.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17 січня 2023 року у справі №280/3370/21(СН/280/38/22) скасувати.

Прийняти нове судове рішення.

В адміністративному позові ОСОБА_1 до Запорізької обласної прокуратури про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.В. Білак

суддя І.В. Юрко