Справа № 480/6400/20
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2023-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 р. Справа № 480/6400/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Катунова В.В.

суддів: Чалого І.С. , Ральченка І.М.

за участю секретаря судового засідання Яковини В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20.12.2022 (суддя А.Б. Діска, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021 , повний текст складено 21.12.22) по справі № 480/6400/20

за позовом Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області

до Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання"

про стягнення боргу з відшкодування пільгових пенсій,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області, звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання", в якому просив:

-стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за списком №1 за лютий 2016 року - січень 2017 року в сумі 10171871,45 грн. та за списком №2 за лютий 2016 року - січень 2017 року в сумі 15295485,61 грн.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 20.12.2022 позов задоволено.

Стягнуто з Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" (вул. Горького, буд. 58, м. Суми, Сумська область, 40004, ) на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Пушкіна, буд. 1, м. Суми, Сумська область, 40009, ) заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за списком №1 за лютий 2016 року - січень 2017 року в сумі 10171871,45 грн. та за списком №2 за лютий 2016 року - січень 2017 року в сумі 15295485,61 грн.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржуване рішення суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а саме, судом першої інстанції неповно з`ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, в зв`язку з чим просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволені позову в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив. Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області було сформовано та направлено на адресу відповідача відповідні Розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, складаються згідно відомостей та формуються автоматично щомісяця централізованою підсистемою призначення та виплати пенсій (ППВП) на підставі пенсійної справи, в якій містяться документи, необхідні для призначення пенсії на пільгових умовах, та фактичний розмір пенсії.

На час звернення до суду відповідач має заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за списком № 1 за лютий 2016 року - січень 2017 року в сумі 10171871,45 грн. та за списком №2 за лютий 2016 року - січень 2017 року в сумі 15295485,61 грн. Загальна сума заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій по двом спискам становить 25467357,06 грн.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачу були направлені та вручені повідомлення про розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, однак заборгованість з відшкодування таких витрат у встановлені законом строки не сплачено.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що позивачем не надано доказів на підтвердження оплати фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій фізичним особам, що вказані в Розрахунках за період з лютого 2016 по січень 2017 року у загальному розмірі 25467357,06 грн (відомості на виплату та доставку пенсій, платіжні доручення, списки до них, тощо), а також доказів нарахування витрат у загальному розмірі 244263,99 грн.

Також зазначає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки Висновку експертів за результатами проведення судової економічної експертизи № 11309 від 05.10.2022.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Пунктом 1 статті 1 Закону України Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування встановлено, що платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є суб`єктами підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об`єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об`єднання громадян та інші юридичні особи.

Згідно пункту 1 статті 2 Закону України Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування одним з об`єктів оподаткування для платників збору, визначених пунктом 1 статті 1 вказаного Закону, є фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів а, б-з статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення до досягнення працівником пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Відповідно до п.п. "а", "б-з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 та списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць.

Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом (до набрання чинності Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» діяв Закон України «Про збір на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Таким чином, витрати на виплату та доставку пенсій, призначених особам, відповідно до пунктів "а", "б" - "з" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за списком №1 та списком №2, покриваються підприємствами та організаціями. При цьому обов`язок підприємств та організацій з відшкодування цих витрат, понесених Пенсійним фондом України після 01.01.2004, не пов`язаний з датою призначення такої пенсії чи часом набуття необхідного для цього пільгового стажу.

За наведеного правового регулювання, необхідність відшкодування відповідачем позивачу фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за списками №1 та №2, передбачена діючим законодавством.

Порядок та розмір відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій призначених на пільгових умовах визначений Розділом 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України №21-1 від 19.12.2003 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16.01.2004р. за №64/8663 (далі Інструкція №21-1).

Відповідно до абзаців першого та другого підпункту 2.1.1 пункту 2.1 Інструкції №21-1 платниками страхових внесків є страхувальники - роботодавці: підприємства, установи й організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування - фіксований податок, єдиний податок та фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру.

Згідно з пунктом 6.4 Інструкції №21-1 розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України, які подаються згідно з додатком 8 та додатком 8а до 1 січня поточного року та протягом місяця з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії (пукт 6.5 Інструкції №21-1).

Згідно з пунктом 6.7 Інструкції №21-1 підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання тощо), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства у розрахунку, який направляється підприємству в місячний строк з дня прийняття рішення про зміну розміру пенсії або про припинення виплати пенсії.

Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.

Зазначені норми чинного законодавства передбачають наявність у підприємств обов`язку відшкодовувати Пенсійному органу витрати на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених бувших працівникам таких підприємств. При цьому, підставою для відшкодування підприємством органам Пенсійного фонду витрат на виплату та доставку пільгових пенсій є розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за відповідний період.

У постанові від 07.09.2022 у справі № 818/450/17 Верховним Судом зазначено, що розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій є підставою для стягнення заборгованості.

Водночас це стягнення не є безумовним, якщо органом пенсійного фонду допущено помилки при проведенні обрахунку або включено будь-які додаткові суми до стягнення.

Згідно наявних в матеріалах справи розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів "а", "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", відповідач повинен був сплатити суму фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за списком № 1 за лютий 2016 січень 2017 року, в сумі 10171871,45 грн, за списком № 2 за лютий 2016 січень 2017 року, в сумі 15295485,61 грн, у загальній сумі 25467357,06 грн.

При цьому, на виконання вимог Інструкції №21-1, зазначені розрахунки направлялись позивачем та вручені відповідачу, що підтверджується відмітками про отримання з підписом уповноваженої особи підприємства та не заперечується відповідачем.

Колегія суддів зазначає, що отримавши вищевказані розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, не надавши на них до Пенсійного органу заперечень та не оскарживши ці розрахунки в суді, відповідач фактично узгодив їх, а отже ці розрахунки підлягали сплаті.

Аналогічний висновок вказано Верховним Судом у постановах від 28.05.2020 у справі № 826/7913/17, від 14.05.2021 у справі № 812/1125/17, від 28.07.2022 у справі № 812/630/17.

Відтак, колегія суддів зауважує, що розмір витрат, наведений у розрахунках та правомірність призначення пенсії працівникам відповідача не є предметом спору.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, судом першої інстанції також була надана оцінка висновку експерта Національного наукового центру "Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса" №11309 від 05.10.2022, та зазначено наступне.

За змістом вказаного висновку встановлено, що в межах компетенції судового експерта економіста, в обсязі наданих для дослідження документів підтвердити виплату пільгових пенсій за списками №1, 2 за період з лютого 2016 по січень 2017 року не надається за можливе.

У той же час, відповідно до вимог ч.1 ст.108 КАС України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 90 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивованим у судовому рішенні.

Як вірно зауважив суд першої інстанції, висновок експерта у даній справі як не підтверджує, так і не спростовує понесення позивачем фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій фізичним особам за списками №1, 2 за період з лютого 2016 по січень 2017 року у загальній сумі 25467357,06 грн, а тому оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 90 КАС України.

Щодо доводів представника відповідача, що позивачем не надано будь-яких платіжних документів на підтвердження оплати фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, а вказані розрахунки підтверджують лише нарахування таких витрат та не підтверджують самого факту сплати пільгових пенсій, колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до п. 6.4 Інструкції розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Отже, з огляду на викладене, розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, оформлений належним чином у відповідності до Інструкції 21-1 (додаток 8-а), є єдиним документом, який підтверджує фактичні витрати на виплату та доставку пенсій за списком № 1 та № 2.

Дана позиція суду узгоджується з постановою Верховного Суду від 10.09.2020 року по справі № 820/6674/15, від 05.01.2021 справа № 640/18421/19 та, відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає застосуванню при розгляді цієї справі.

Таким чином, оскільки за відповідачем обліковується заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списком № 1 за лютий 2016 січень 2017 року, в сумі 10171871,45 грн, за списком № 2 за лютий 2016 січень 2017 року, в сумі 15295485,61 грн, у загальній сумі 25467357,06 грн, щодо якої відповідачем не надано доказів її погашення, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги про стягнення зазначеної заборгованості належить задовольнити.

Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно дост. 316 КАС Українисуд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерне товариство "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20.12.2022 по справі № 480/6400/20 залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.В. Катунов
Судді І.С. Чалий І.М. Ральченко
Постанова складена в повному обсязі 30.06.23.