Справа № 520/1920/22
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2023-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 р.Справа № 520/1920/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С. ,

за участю секретаря судового засідання Юрченко Д.С.,

представника позивача - Боженка А.А.,

представника відповідача - Лисенка В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.03.2023, (головуючий суддя І інстанції: Рубан В.В.) по справі № 520/1920/22

за позовом Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків

до Комунального підприємства "Харківводоканал" третя особа: Харківська міська рада

про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Північне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі - позивач) звернулось до суду з позовом, в якому просило:

- стягнути кошти з КП «Харківводоканал» у рахунок погашення податкового боргу за період з 29.10.2019 по 14.06.2020 в сумі 82 111 112,73 грн, що складається з податкового боргу з податку на додану вартість у розмірі 59 727 592,89 грн. та з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 22 383 519,84 грн., за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.

В обґрунтування позову зазначило, що станом на 01.01.2022 за КП «Харківводоканал» рахується податковий борг з податку на додану вартість у розмірі 59 727 592,89 грн. та з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 22 383 519,84 грн, який виник у зв`язку з несплатою грошових зобов`язань самостійно задекларованих платником податків та донарахованих податковим органом. 07.06.2016 податковим органом направлено відповідачу податкову вимогу, яку ним отримано 09.06.2016 та з цього моменту податковий борг не переривався.

Враховуючи, що вказаний податковий борг відповідачем не сплачено в повному обсязі, позивач вважає, що у нього виникло право на стягнення податкового боргу за рахунок готівки, що належить КП «Харківводоканал».

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.03.2023 в задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне та неповне дослідження судом першої інстанції доказів, встановлення обставин у справі та застосування норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції помилково зазначено про порушення Північним міжрегіональним управлінням ДПС порядку звернення до суду з позовом про стягнення податкового боргу з комунального підприємства, оскільки не враховано, що ст. 96 ПК України застосовується лише тоді, коли заходи стягнення боргу за рахунок коштів, які знаходяться у власності платника, що передбачена ст. 95 ПК України не призвели до його повного погашення.

Натомість, у випадку наявності у комунального підприємства податкового боргу, контролюючи орган має право звернутись до суду в порядку ст. 95 ПК України за примусовим його стягненням та обирати спосіб, в який буде здійснено таке стягнення.

Посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 28.02.2018 у справі № 813/2851/17, від 26.06.2018 у справі № 826/24815/15, від 21.08.2018 у справі № 815/3834/17, від 11.09.2019 у справі № 826/8951/15, від 09.03.2021 у справі № 160/2598/20.

КП «Харківводоканал» (далі - відповідач) надав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Вказує, що податковим органом вже вчиняються дії щодо стягнення податкового боргу КП «Харківводоканал» на підставі прийнятого ним рішення від 05.12.2018 шляхом вилучення готівки з кас підприємства. Отже заявлена до стягнення сума не відповідає дійсності внаслідок систематичного її погашення стягнутими з кас КП «Харківводоканал» грошовими коштами.

Крім того, погоджується з висновками суду першої інстанції про порушення позивачем встановленого ст. 96 ПК України порядку погашення податкового боргу комунального підприємства як передумову звернення з цим позовом.

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що КП "Харківводоканал" перебуває на обліку в Північному міжрегіональному управлінні ДПС по роботі з великими платниками податків як платник податків. Засновником підприємства є Харківська міська рада, а власником - територіальна громада м. Харкова в особі Харківської міської ради.

За КП «Харківводоканал» рахувався податковий борг в сумі 82 111 112,73 грн що складався з податку на додану вартість у сумі 59 727 592,89 грн. та податку на доходи фізичних осіб у сумі 22 383 519,84 грн, що виник по не сплаченим сумам узгоджених грошових зобов`язань (з урахуванням штрафних санкцій), а саме:

з податку на додану вартість:

- декларації з ПДВ від 20.11.2019 № , основний платіж 6 478 469,00 грн, граничний термін сплати 30.11.2019;

- декларації з ПДВ від 20.12.2019 № , основний платіж 9 405 273,00 грн, граничний термін сплати 30.12.2019;

- декларації з ПДВ від 20.01.2020 № , основний платіж 7 063 538,00 грн, граничний термін сплати 30.01.2020;

- декларації з ПДВ від 20.02.2020 № , основний платіж 9 250 703,00 грн, граничний термін сплати 01.03.2020;

- уточнюючого розрахунку з ПДВ від 21.01.2020 № , основний платіж 27 402,00 грн, штрафні санкції 822,00 грн;

- ППР № від 24.07.2019, штрафні санкції 394 102,82 грн, граничний термін сплати 05.11.2019;

- ППР № від 23.08.2019, штрафні санкції 121 472,66 грн, граничний термін сплати 02.12.2019;

- ППР № від 25.10.2019, штрафні санкції 52875,42 грн, граничний термін сплати 27.01.2020;

- ППР № від 04.12.2019, штрафні санкції 171 666,99 грн, граничний термін сплати 21.02.2020;

- ППР № від 27.01.2020, штрафні санкції 144 281,40 грн, граничний термін сплати 04.05.2020;

- ППР № від 21.02.2020, штрафні санкції 112 877,00 грн, граничний термін сплати 28.05.2020;

- декларації з ПДВ від 19.03.2020 № , основний платіж 10 405 089,00 грн, граничний термін сплати 30.03.2020;

- декларації з ПДВ від 17.04.2020 № , основний платіж 7 043 908,00 грн, граничний термін сплати 30.04.2020;

- декларації з ПДВ від 20.05.2020 №, основний платіж 7 600 552,00 грн, граничний термін сплати 01.06.2020;

по податку на доходи фізичних осіб:

- ППР № від 17.09.2015, штрафні санкції 30 105 948,75 грн, граничний термін сплати 20.02.2020, сплачено 8 164 368,03 грн, сума боргу 21 941 580,72 грн;

- коригування пені за результатами КПР (збільшено) Рішення щодо перерахунку абсолютного значення пені нарахованої в ППР з 27.02.2020 на податкове повідомлення-рішення № від 17.09.2015, , штрафні санкції 441 939,12 грн, граничний термін сплати 27.02.2020.

На виконання вимог статті 59 ПК України в автоматичному режимі контролюючим органом сформовано податкову вимогу від 07.06.2016 № 7-17, яка отримана КП "Харківводоканал" 09.06.2016 (т. 1 а.с. 17).

З моменту виникнення податкового боргу по теперішній час борг не переривався, що підтверджується доданими до матеріалів справи копіями ІКП з податку на додану вартість підприємства (т. 1 а.с. 104-123).

У зв`язку з несплатою відповідачем у добровільному порядку узгоджених сум грошових зобов`язань в загальній сумі 82 111 112,73 грн, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що Північне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків обрало неналежний спосіб захисту щодо порядку погашення податкового боргу КП «Харківводоканал», передбаченого ст. 95 ПК України. Крім того, суд першої інстанції врахував, що контролюючим органом вже вчиняються дії щодо погашення суми податкового боргу відповідача на підставі рішення №1 від 05.12.2018, прийнятого контролюючим органом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 67 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов`язки платників податків, контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, відповідальність за порушення податкового законодавства, функції та правові основи діяльності контролюючих органів та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику врегульовані Податковим Кодексом України (далі ПК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 54.1. статті 54 ПК України встановлено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з п. 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 ПК України, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Згідно з пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

У разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган, у відповідності до вимог п. 59.1 ст. 59 ПК України надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п. 59.5 ст. 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Порядок стягнення податкового боргу платників податків, крім фізичних осіб, регулюється положеннями статей 95 - 99 ПК України.

Відповідно до п. 96.1 ст. 96 ПК України, у разі якщо сума коштів, отримана від продажу внесеного в податкову заставу майна комунального підприємства, не покриває суму його податкового боргу і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням публічних торгів, або у разі відсутності у такого боржника власного майна, що відповідно до законодавства України може бути внесено в податкову заставу та відчужено, орган державної податкової служби зобов`язаний звернутися до органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить майно такого платника податків, з поданням щодо прийняття рішення про: виділення коштів місцевого бюджету на сплату податкового боргу такого платника податків. Рішення про фінансування таких витрат розглядається на найближчій сесії відповідної ради; затвердження плану досудової санації такого платника податків, який передбачає погашення його податкового боргу; ліквідацію такого платника податків та призначення ліквідаційної комісії; прийняття сесією відповідної ради рішення щодо порушення справи про банкрутство платника податків.

Згідно з п. 96.3 ст. 96 ПК України відповідь щодо прийняття одного із зазначених у пункті 96.1 цієї статті рішень надсилається органу державної податкової служби протягом 30 календарних днів з дня направлення звернення.

У разі неотримання зазначеної відповіді у визначений цим пунктом строк або отримання відповіді про відмову у задоволенні його вимог орган державної податкової служби зобов`язаний звернутися до суду із позовною заявою про звернення стягнення податкового боргу на кошти державного органу чи органу місцевого самоврядування, в управлінні якого перебуває таке державне (комунальне) підприємство або його майно.

Пунктом 95.1 ст. 95 ПК України передбачено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Для цього контролюючий орган звертається в порядку пункту 95.3 статті 95 ПК України до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу.

Відповідно до п. 95.4. ст. 95 ПК України контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 95.5 ст. 95 ПК України вилучені відповідно до цієї статті готівкові кошти вносяться посадовою особою контролюючого органу до банку в день їх стягнення для перерахування до відповідного бюджету або до державного цільового фонду в рахунок погашення податкового боргу платника податків, а в разі використання платником податків єдиного рахунку - на такий рахунок, а у разі погашення податкового боргу з податку на додану вартість за задекларованими до сплати податковими зобов`язаннями за періоди, починаючи з 1 липня 2015 року, визначеними платником податків у податковій декларації з податку на додану вартість або уточнюючому розрахунку, такі кошти вносяться на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. У разі неможливості внесення зазначених коштів протягом того самого дня їх необхідно внести в банк наступного робочого дня. Забезпечення збереження зазначених коштів до моменту їх внесення в банк здійснюється відповідним контролюючим органом.

У разі якщо податковий борг виник у результаті несплати грошових зобов`язань та/або пені, визначених платником податків у податкових деклараціях або уточнюючих розрахунках, що подаються контролюючому органу в установлені цим Кодексом строки, стягнення коштів за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, та/або коштів з рахунків такого платника у банках здійснюється за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу без звернення до суду, за умови якщо такий податковий борг не сплачується протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати, та відсутності/наявності у меншій сумі непогашеного зобов`язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань, та/або бюджетного відшкодування податку на додану вартість. У разі наявності непогашеного зобов`язання держави перед платником податків у сумі, що є меншою за суму податкового боргу, ця норма застосовується в межах різниці між сумою податкового боргу та сумою зобов`язання держави.

У таких випадках: рішення про стягнення коштів з рахунків такого платника податків у банках є вимогою стягувача до боржника, що підлягає негайному та обов`язковому виконанню шляхом ініціювання переказу у платіжній системі за правилами відповідної платіжної системи; рішення про стягнення готівкових коштів вручається такому платнику податків і є підставою для стягнення.

Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Системний аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку, що податковим законодавством встановлено особливий порядок погашення заборгованості платників податків (у тому числі комунальних підприємств) перед бюджетами та визначено перелік заходів, які повинен здійснити контролюючий орган у певній послідовності для примусового стягнення податкового боргу, а саме: звернутись до суду з вимогою про стягнення коштів з рахунків у банку; отримати судовий дозвіл на погашення усієї суми боргу за рахунок майна; провести торги з продажу майна, внесеного в податкову заставу.

Якщо вказані заходи не мали результатом погашення податкового боргу комунального підприємства, то податковий орган вчиняє дії, передбачені статтею 96 ПК України, для залучення коштів (майна) органу місцевого самоврядування, в управлінні якого перебуває таке підприємство, для погашення податкового боргу останнього.

Саме такий правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 06.05.2020 у справі № 820/899/17, від 18.11.2022 у справі № 520/11571/19, від 14.02.2023 у справі № 640/22855/20, які, в силу ч. 5 ст. 242 КАС України, враховуються судом.

Судом встановлено, що податковий борг виник внаслідок несплати узгодженого податкового зобов`язання з податків на додану вартість та на доходи фізичних осіб на підставі декларацій з ПДВ, уточнюючих розрахунків та податкових повідомлень-рішень.

При цьому, сторонами визнається, що КП «Харківводоканал» належить до комунальної власності територіальної громади м. Харкова, засновником підприємства є Харківська міська рада, а власником - територіальна громада м. Харкова в особі Харківської міської ради.

Разом з тим, доказів звернення податкового органу до органу місцевого самоврядування, до сфери управління якого належить майно КП «Харківводоканал» з поданням щодо прийняття відповідного рішення, як це передбачено положеннями п.96.1ст. 96 ПК України позивачем не надано ні до суду першої, ні апеляційної інстанцій.

Таким чином, колегія суддів погоджується висновками суду першої інстанції, що оскільки відповідач є підприємством комунальної власності, яке має непогашений податковий борг, та в якого відсутнє власне майно, а позивачем не надано доказів звернення до органу місцевого самоврядування, до сфери управління якого належить майно позивача, з поданням щодо прийняття відповідного рішення, то контролюючим органом не дотримано встановленого положеннями ст. 96 ПК України обов`язкового порядку погашення податкового боргу комунального підприємства.

Посилання апелянта на постанови Верховного суду від 28.02.2018 у справі № 813/2851/17, від 26.06.2018 у справі № 826/24815/15, від 21.08.2018 у справі № 815/3834/17, від 11.09.2019 у справі № 826/8951/15, в обґрунтування правомірності застосування до спірних правовідносин ст. 95 ПК України колегія суддів відхиляє, оскільки відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду викладеної в постанові від 30.01.1019 по справі №755/10947/17, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду.

Щодо посилань апелянта на постанову Верховного Суду від 09.03.2021 у справі № 160/2598/20, слід зауважити, що предметом розгляду вказаної справи було стягнення податкового боргу з Кам`янської міської ради, а не з комунального підприємства, як в даній справі, а тому відсутні підстави для її врахування судом апеляційної інстанції.

Крім того, як вірно врахував суд першої інстанції, Офіс ВПП ДФС на підставі п.95.5. ст.95 ПК України прийняв рішення № 1 від 05.12.2018 про погашення усієї суми податкового боргу шляхом стягнення готівки КП «Харківводоканал» (т.2 а.с. 56), яке на сьогоднішній день є чинним, не скасованим.

На підставі вказаного рішення, зокрема, в період з грудня 2021 по лютий 2022 р. контролюючим органом вилучено готівку відповідача у рахунок погашення податкового боргу платника податку, що підтверджується відповідними актами (т. 2 а.с. 9-34).

Доказів перешкоджання позивачу здійснювати вилучення готівки з боку відповідача матеріали справи не місять і судом не встановлено.

Отже, позивачем у спірних відносинах з метою стягнення податкового боргу одночасно застосовано до вказаного боргу і процедуру стягнення на підставі рішення уповноваженої особи контролюючого органу і шляхом звернення до суду, що не узгоджується з приписами п.95.5 ст.95 ПК України.

Належних нормативно-правових обґрунтувань вказаних дій контролюючим органом не наведено, а судом апеляційної інстанції не встановлено. Здійснюючи заходи позасудового стягнення податкового боргу на підставі п.95.5. ПК України шляхом вилучення готівки у рахунок погашення податкового боргу, контролюючий орган фактично намагається стягнути вказаний борг і за рішенням суду.

З огляду на викладене, враховуючи помилковість обраного позивачем порядку стягнення з відповідача податкового боргу, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для примусового стягнення податкового боргу з КП «Харківводоканал» за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують.

Водночас, при вирішення справи судом першої інстанції не дотримано норми процесуального права, оскільки за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, розглянута справа , яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Клопотання позивача про розгляд справи № 520/1920/22 у порядку загального позовного провадження ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 16.03.2023 залишено без задоволення.

Так, згідно частин 2,3 ст. 12 КАС України спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

За приписами частин 2 та 3 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

При вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо: стягнення грошових сум, що ґрунтуються на рішеннях суб`єкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження та сума яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб .

Колегія суддів зазначає, що предметом позову є стягнення податкового боргу в сумі 82 111 112,73 грн, що перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (248 100 грн станом на момент подання позову), а тому дана справа має розглядатися в загальному порядку, а не в спрощеному провадженні без виклику сторін.

Отже, судом першої інстанції не було враховано вимоги ч.3 ст.12, п. 4 ч. 1 ст. 263 КАС України, що є порушенням норм процесуального права та обов`язковою підставою скасування рішення суду.

Відповідно до п.7 ч.3 ст.317 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо суд розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.03.2023 по справі № 520/1920/22 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді С.П. Жигилій Т.С. Перцова
Повний текст постанови складено 30.06.2023 року