Справа № 280/5003/22
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2023-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 червня 2023 року м. Дніпросправа № 280/5003/22
Суддя І інстанції Сацький Р.В.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Мельника В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20 березня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом в якому просив: визнати протиправною бездіяльність Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 24.01.2022 (вх. №Б-24 від 07.02.2022) про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 2 га, кадастровий номер :04:002:0179, що розташована на території Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області для ведення особистого селянського господарства; 2) зобов`язати Степненську сільську раду Запорізького району Запорізької області розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.01.2022 (вх. №Б-24 від 07.02.2022) про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 2 га, кадастровий номер :04:002:0179, що розташована на території Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області для ведення особистого селянського господарства; 3) зобов`язати Степненську сільську раду Запорізького району Запорізької області затвердити проект землеустрою та передати ОСОБА_1 у приватну власність земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер :04:002:0179, що розташована на території Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області для ведення особистого селянського господарства.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідачем не прийнято жодного рішення з приводу його заяви про затвердження проекту землеустрою.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 20 березня 2023 року позовні вимоги задоволено

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області подала апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що 24.02.2022 відбулося повномасштабне вторгнення російських військ на територію України та введено воєнний стан відповідно до Указу Президента України №64/2022 від. 24.02.2022. Запровадження воєнного стану та припинення доступу до Державного земельного кадастру унеможливлює здійснити перевірку заяви позивача та проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за кадастровим номером :04:002:0179 на предмет їх відповідності вимогам закону. Також відповідач стверджує, що згідно проекту землеустрою та інформації з Державного земельного кадастру, наданої позивачем, земельна ділянка за кадастровим номером :04:002:0179 перебуває у державній власності, тому і затверджувати проект землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки повинен відповідний державний орган, а відтак відповідач не здійснює повноваження власника цієї земельної ділянки, зокрема, щодо розпорядження майном та, відповідно, не може передавати її у приватну власність позивача в силу приписів закону. Також відповідач звертає увагу на те, що згідно пп.5 п.27 Перехідних положень Земельного кодексу України, в редакції Закону України від 24.03.2022 № 2145-ІХ, безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється. Отже, незалежно від правового статусу земельної ділянки за кадастровим номером :04:002:0179 (державної або комунальної власності), а ні відповідний орган виконавчої влади, а ні Степненська сільська рада не може передати її у приватну власність позивача в силу прямої заборони законом. Вказує що радою вчинялися дії щодо розгляду заяви позивача, зверталась 23 травня 2022 року з відповідним зверненням до Держгеокадастру, однак звернення не було задоволене через включення території Запорізького району Запорізької області до переліку адміністративно-територіальних одиниць, в межах яких припиняється доступ користувачів до Державного земельного кадастру.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що наказом ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області від 20.05.2019 №8-651/15-19-СГ «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» надано дозвіл гр. ОСОБА_1 (як учаснику бойових дій (посвідчення серія НОМЕР_1 ) на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, розташованої на території Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області (за межами населених пунктів), за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності. Орієнтовний розмір земельної ділянки 2,0000 га. Цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства (01.03).

На виконання вказаного наказу було розроблено Проект на відведення у власність земельної ділянки :04:002:0179, площею 2 га, цільове призначення: 01.03 для ведення особистого селянського господарства. Земельна ділянка була зареєстрована у Державному земельному кадастрі 20.05.2021, що підтверджується відповідним Витягом з ДЗК про земельну ділянку НВ-021 від 21.05.2022.

ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області у листі від 07.06.2021 №К - 2076-186/0/18-21 «Про розгляд заяви» повідомлено, що ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області розглянуто заяву від 24.05.2021 щодо затвердження документації із землеустрою гр. ОСОБА_1 (вх. реєстраційний номер К-2076/0/17-21 від 24.05.2021). У листі зазначено, що земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад, сіл, селищ, міст і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходить у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки. Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» від 28 квітня 2021 року №1423-ІХ. З огляду на зазначене та те, що земельна ділянка :04:002:0179, площею 2 га перейшла у відання Степненкської сільської ради Запорізького району Запорізької області, ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області було рекомендовано звернутись до органу місцевого самоврядування.

07 лютого 2022 року із відповідною заявою від 24.01.2022 (вх. №Б-24 від 07.02.2022) про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 2 га, кадастровий номер :04:002:0179, що розташована на території Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області для ведення особистого селянського господарства через представника, адвоката Яковлеву Т.В., Батрак В.В. звернувся до відповідача.

У встановлений законом строк відповідачем не було надано відповіді за результатом розгляду цієї заяви.

Позивач вважає, що відповідачем було допущено бездіяльність щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Стаття 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Законом, який регулює земельні правовідносини, є Земельний кодекс України (далі - ЗК України), а також прийняті відповідно до Конституції України та цього Кодексу нормативно-правові акти.

Відповідно до п. б ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону (абзац 1 частини 1).

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (частина 2).

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (частина 3).

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду цільового призначення (частина 4).

Пунктом б ч. 1 ст. 121 ЗК України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах, зокрема для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Частиною 7 ст. 118 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність особи, якій належить право власності на об`єкт нерухомості (жилий будинок, іншу будівлю, споруду), розташований на такій земельній ділянці, або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, які є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Відповідно до ч. 9, 10 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

За нормами ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до Закону України від 28.04.2021 № 1423-ІХ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин, який набрав чинності 27 травня 2021 року, ст. 186 ЗК України, яка передбачає порядок погодження і затвердження документації із землеустрою, викладено у новій редакції.

Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 186 ЗК України (далі - в редакції Закону №1423-ІХ) проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Згідно з ч. 7 ст. 186 ЗК України Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування, інші суб`єкти, визначені цією статтею, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання документації із землеустрою безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про її погодження або про відмову в погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері. Строк дії таких висновків є необмеженим.

Як передбачено ч. 8 ст. 186 ЗК України, підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

Отже, відповідно до ст. 186 ЗК України (в редакції Закону №1423-ІХ), зокрема органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки у власність, надано повноваження на погодження та затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок. При цьому, підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року №280/97-ВР (далі - Закон №280/97-ВР) сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Статтею 25 Закону №280/97-ВР визначено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Згідно із п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону №280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

За правилами ч. 1, 2 ст. 59 Закону №280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що саме на пленарних засіданнях органом місцевого самоврядування вирішуються питання щодо земельних відносин, зокрема й щодо безоплатної передачі земельної ділянки комунальної власності у приватну власність.

При цьому, за наслідком розгляду клопотання про затвердження розробленої документації із землеустрою обов`язковим є прийняття рішення про його затвердження або рішення про відмову у затвердженні такої документації. До того ж, у випадку відмови у затвердженні проекту землеустрою таке рішення має містити вичерпний перелік недоліків документації із землеустрою з описом змісту недоліку та посиланням на відповідні норми законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Як встановлено судом та не заперечується відповідачем, після виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність 07 лютого 2022 року позивач звернувся до Степненської сільради із заявою щодо затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Судом установлено також, що за результатами розгляду клопотання позивача про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідачем не прийнято жодного із передбачених Земельним кодексом України рішень, доказів протилежного відповідачем суду не надано.

Водночас, відсутність належним чином оформленого рішення (рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або рішення про відмову у передачі земельної ділянки у власність чи залишення клопотання без розгляду) після спливу встановленого законом двотижневого строку розгляду заяви (клопотання) особи (до 21 лютого 2022 року) свідчить про те, що даний орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом.

Оскільки події, що є предметом спору у даній адміністративній справі, відбулись до 24.02.2022 дня початку військової агресії Російської Федерації проти України, то колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги з приводу військової агресії Російської Федерації проти України (щодо форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), припинення доступу користувачів до Державного земельного кадастру на території Запорізької області тощо) та вважає їх безпідставними.

Колегія суддів також вважає безпідставними доводи апеляційної скарги з приводу того, що згідно з проектом землеустрою та інформації з Державного земельного кадастру, наданої позивачем, спірна земельна ділянка перебуває у державній власності, тому і затверджувати проект землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки повинен відповідний державний орган Головне управління Держгеокадастру у Запорозькій області, оскільки відповідно до п. 24 Перехідних положень Земельного кодексу України (доповнено згідно із Законом №1423-IX від 28.04.2021) з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель:

а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук);

б) оборони;

в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення;

г) зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

ґ) під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна державної власності;

д) під об`єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем державної власності;

е) визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті.

Таким чином, землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах територіальних громад, зокрема сільськогосподарського призначення, перейшли в комунальну власність, і статус їх розпорядників набули відповідні органи місцевого самоврядування. Отже, розпорядником земельної ділянки :04:002:0179 площею 2 га, яка відповідно до Витягу з ДЗК про земельну ділянку №НВ-021 від 21.05.2022 розташована на території Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області (за межами населених пунктів) є саме відповідач.

Доводами апеляційної скарги не спростовано неможливості розгляду поданої позивачем заяви та причин не можливості проведення у період з 07.02.2022 по 23.02.2022 засідання Постійної комісії з питань агропромислового комплексу, земельних відносин та екології Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області у строк, визначений у ч.9 ст.118 Земельного кодексу України.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що у даному випадку має місце протиправна бездіяльність Степненської сільської ради, яка наділена повноваженнями або затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надати її у власність або відмовити у передачі земельної ділянки у власність чи залишити клопотання без розгляду, однак жодного рішення не прийняла.

В той же час, надаючи оцінку вимогам позивача в частині зобов`язання відповідача розглянути заяву позивача про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та зобов`язання відповідача затвердити проект землеустрою та передати позивачу у приватну власність спірну земельну ділянку, колегія суддів виходить з наступного.

Критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.

На законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У даній справі повноваження щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки чи відмови у його затверджені, регламентовано статтею 186 ЗК України.

Умови, за яких орган відмовляє у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен проект затвердити. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу затвердити проект або не затвердити (відмовити). За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Така правова позиція узгоджується із позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 16 вересня 2015 року у справі №21-1465а15 та Верховним Судом у постанові від 22 грудня 2018 року у справі № 804/1469/17.

Отже, якщо особою, яка звернулася до відповідного суб`єкта владних повноважень виконані всі передумови для затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у користування, підстави для відмови у його затвердженні відсутні.

Якщо ж таким суб`єктом не прийнято жодного рішення або на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Подібні висновки вкладені Верховним Судом у постановах від 24.01.2019 у справі №806/2978/17, від 16.05.2019 у справі № 812/1312/18, від 14.08.2019 у справі №0640/4434/18 та від 23.01.2020 у справі №0840/2979/18 тощо.

Так, відповідачем за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою не прийнято жодного з передбачених Земельним кодексом України рішень.

Водночас, рішення про затвердження проекту землеустрою є адміністративним актом, прийняттю його повинна передувати визначена адміністративна процедура.

Зобов`язання відповідача затвердити проект землеустрою без необхідних дій суб`єкта владних повноважень в межах адміністративної процедури не гарантує забезпечення прав позивача у передбачений законом спосіб.

Отже, недотримання усіх необхідних передумов для затвердження проекту землеустрою унеможливлює прийняття судом рішення про зобов`язання відповідача затвердити такий проект. При цьому, затвердження в такому випадку проекту землеустрою призведе до вирішення судом питань, віднесених до виключної компетенції органу місцевого самоврядування.

Таким чином, встановивши протиправну бездіяльність відповідача щодо неприйняття жодного з передбачених Земельним кодексом України рішень за результатами розгляду поданої позивачем заяви, колегія суддів вважає, що належним способом захисту порушеного права у спірних правовідносинах є зобов`язання відповідача розглянути заяву позивача про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, таких висновків вірно дійшов і суд першої інстанції.

В той же час, позовні вимоги про зобов`язання відповідача затвердити проект землеустрою та передати позивачу у приватну власність спірну земельну ділянку не підлягають задоволенню оскільки, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» від 24 березня 2022 року № 2145-IX розділ Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України доповнено пунктом 27, яким, зокрема, передбачено, що під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей, а саме безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється (підпункт 5).

В подальшому в пункт 27 розділу Х Земельного кодексу вносились зміни.

На час апеляційного перегляду підпункт 5 пункту 27 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України має редакцію, відповідно до якої під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей: « 5) безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється. Положення цього підпункту не поширюються на безоплатну передачу земельних ділянок у приватну власність власникам розташованих на таких земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), а також на безоплатну передачу у приватну власність громадянам України земельних ділянок, переданих у користування до набрання чинності цим Кодексом».

В той же час суд першої інстанції не звернув уваги на вказані положення Земельного кодексу України і протиправно зобов`язав відповідача затвердити проект землеустрою та передати ОСОБА_1 у приватну власність земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер :04:002:0179, що розташована на території Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області для ведення особистого селянського господарства, а відтак рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову задоволенні цієї частини позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи не повно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, тому рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання відповідача затвердити проект землеустрою та передати ОСОБА_1 у приватну власність земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер :04:002:0179, що розташована на території Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області для ведення особистого селянського господарства підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні цієї частини позовних вимог.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 315, ст.ст. 317, 321, 322 КАС України, колегія суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області задовольнити частково.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20 березня 2023 року в частині зобов`язання відповідача затвердити проект землеустрою та передати ОСОБА_1 у приватну власність земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер :04:002:0179, що розташована на території Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області для ведення особистого селянського господарства скасувати та прийняти нову постанову в цій частині, якою відмовити у задоволенні цієї частини позовних вимог.

В іншій частині рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили.

В повному обсязі постанова складена 27 червня 2023 року.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова

суддя В.В. Мельник