Справа № 160/7383/23
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2023-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 червня 2023 року Справа № 160/7383/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Текман» до Дніпровської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,-
10 квітня 2023 року представник товариства з обмеженою відповідальністю «Текман» звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Дніпровської митниці, в якій просить:
визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів: №UA110140/2023/000087/1 від 22.02.2023, №UA110140/2023/000089/1 від 24.02.2023;
визнати протиправними та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110140/2023/000110 від 22.02.2023, №UA110140/2023/000114 від 27.02.2023.
В обґрунтування позовної заяви представником позивача зазначено, що товариством з обмеженою відповідальністю «Текман» з метою митного оформлення товарів подано до Дніпровської митниці електронну митну декларацію.
Під час декларування товару позивачем обрано основний метод визначення митної вартості товару за ціною контракту та подані документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару відповідно до вимог статті 53 Митного кодексу України.
За результатами розгляду митної декларації та доданих до них документів, відповідач відмовив позивачу у митному оформленні (випуску) товарів, про що склав картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення: №UA110140/2023/000110 від 22.02.2023 року, №UA110140/2023/000114 від 27.02.2023 року та прийняв рішення про коригування митної вартості товарів: №UA110140/2023/000087/1 від 22.02.2023 року, №UA110140/2023/000089/1 від 24.02.2023 року відповідно до яких митна вартість товару визначена за резервним та другорядним методами.
Представник товариства з обмеженою відповідальністю «Текман» вважає, що митний орган не навів доказів того, що документи, подані декларантом, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, невідповідності обраного позивачем методу визначення митної вартості товарів, що і стало підставою для звернення до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 квітня 2023 року для розгляду адміністративної справи №160/7383/23 визначено суддю Олійника В.М.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2023 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
02 травня 2023 року на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника Дніпровської митниці надійшов відзив на позовну заяву вх.№8497/23, в якому остання заперечує проти доводів, які викладені в позовній заяві, вважає позовну заяву необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на нижчевикладене.
Митна вартість товару заявлена позивачем за ціною договору (основний метод) відповідно до статті 58 Митного кодексу України.
Підпунктом 3 пункту 1 статті 266 Митного кодексу України, декларанта зобов`язано надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей.
Відповідно до Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року за митними органами зберігається право перевіряти інформацію імпортерів щодо визначення митної вартості, з точки зору її повноти і правильності (стаття 17 та додаток III, параграф 6 Угоди).
Керуючись положеннями частини 5 статті 54 Митного кодексу України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнитися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку поданих для цілей визначення митної вартості товару.
Відповідно до пункту 4.1 статті 54 Митного кодексу України, здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості.
Відповідно до пункту 2 та пункту 10 статті 58 Митного кодексу України та у відповідності з підпунктом 2 пункту 2 статті 52 Митного кодексу України, декларант зобов`язаний подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
За результатами перевірки документів та відомостей, доданих до митної декларації, з урахуванням положень статті 337 Митного кодексу України, встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності та не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості (пункт 3 статті 53 Митного кодексу України).
У зв`язку з неможливістю застосування митної вартості, заявленої декларантом, Дніпровською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості: від 22.02.2023 року №UA110140/2023/000087/1 та від 24.02.2023 року №UA110140/2023/000089/1.
У зв`язку з прийняттям митницею рішень про коригування митної вартості товару, позивачу було відмовлено в митному оформленні та видано картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 22.02.2023 №UA110140/2023/000110 та від 27.02.2023 №UA110140/2023/000114 відповідно.
Відповідно до статті 264 Митного кодексу України, у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу.
Таким чином, на думку представника відповідача, посадові особи митниці при прийнятті спірних рішень про коригування митної вартості та при оформленні та видані карток відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, які заявлені позивачем, діяли в межах наданих повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством.
03 травня 2023 року на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника товариства з обмеженою відповідальністю «Текман» надійшла відповідь на відзив вх.№8574/23, в якій остання вважає, що у відзиві на позовну заяву відповідачем не спростовано твердження та аргументи викладених по суті позовних вимог, виходячи з наступного.
У зв`язку з прийняттям відповідачем спірних рішень та карток відмови, товариством х обмеженою відповідальністю «Текман» з метою випуску задекларованих товарів у вільний обіг, керуючись частиною 7 статті 55 Митного кодексу України, сплачено митні платежі згідно з митною вартістю цих товарів та сплачено різницю між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом.
На підставі чого були складені митні декларації із зазначенням ціни товару, яка була задекларована позивачем та різницею, обчисленою Дніпровською митницею, а саме:
Всього з урахуванням різниць у сумах обчислених відповідачем - 203 867,14 грн.
Як визначено в частині третій статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.
Системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України.
Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 20 жовтня 2020 року (справа №820/232/17); від 21 квітня 2021 року (справа №815/3558/16), від 21 лютого 2020 року (справа №813/1229/16); від 25 березня 2020 року (справа №804/1439/14); від 7 травня 2020 року (справа №400/2922/18).
Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина 6 статті 54 Митного кодексу України).
Отже, вартість товару, зазначена відповідачем в оскаржуваних рішеннях щодо коригування зазначеної позивачем митної вартості товарів, є необґрунтованою.
04 травня 2023 року на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника товариства з обмеженою відповідальністю «Текман» надійшла заява про стягнення судових витрат з відповідача вх.№8638/23, в якому представник просить ухвалити рішення про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань із відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
04 листопада 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Текман» та Frankfurt Industrial Capital Group Limited було укладено контракт №FR04/11-2021, згідно з умовами якого продавець зобов`язується в порядку та строки, встановлені цим Контрактом, передати у власність покупцеві товар, в певній кількості, відповідної якості і за узгодженою ціною, вказаних в специфікаціях на поставку товару, які є невід`ємною частиною даного контракту, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його на умовах, визначених у цьому Контракті (пункту 1.1 контракту).
Згідно з пунктом 2.1 контракту, загальна сума цього контракту визначається як наростаюча сума за всіма поставками здійсненими за цим Контрактом.
Ціни встановлюються в доларах США, Євро, або в іншій валюті.
Ціна на товар включає в себе вартість товару, маркування, упаковку, транспортування (пункт 2.3 контракту).
Згідно з пунктом 2.4. контракту, кількість товару має відповідати зазначеному в Додатку на поставку товару до контракту та специфікації на поставку партії товару до даного контракту по кожному замовленню.
Відповідно до пункту 3.1 контракту, поставка товару за цим договором здійснюється на умовах визначених в додатках на поставку товару, відповідно до Міжнародних правил тлумачення торгових термінів «ІНКОТЕРМС 2010».
Датою поставки є дата, визначена в специфікації на кожну партію товару (пункт 3.2 контракту).
Якість товару, що поставляється за цим контрактом, повинно відповідати стандартам країни виробника (пункт 4.1 контракту).
Якщо інші умови оплати не вказані в специфікації на поставку товару покупець оплачує товар з відстрочкою платежу пізніше 200 (двісті) календарних днів із моменту поставки партії товару.
Датою (моментом) оплати вважається дата зарахування грошових коштів на банківський рахунок продавця.
Оплата за товар може здійснюватися іншими контрагентами за погодженням сторін (пункт 6.2 контракту).
Відповідно до умов контракту, сторонами було укладено:
- специфікацію №11.2 від 29 грудня 2022 року на поставку товару «газонокосарка електрична; ручний бензиновий тример для підстригання газонів; різні запчастини» різних моделей, умови поставки СРТ (Інкотермс 2010) Дніпро, умови оплати відстрочка платежу не пізніше 180 календарних днів з моменту поставки партії товару; датою поставки є дата видачі коносаменту, на суму 27 703,48 доларів США, ціна на товар включає в себе вартість товару, маркування, упаковку, вартість доставки товару (фрахт), навантаження, розвантаження, укладку і сепарацію товару в трюмах судна.
- специфікацію №10.6 від 28 грудня 2022 року на поставку товару «ручний бензиновий інструмент тример із вмонтованим бензиновим двигуном, запчастини до них» різних моделей, умови поставки СРТ (Інкотермс 2010) Дніпро, умови оплати відстрочка платежу не пізніше 180 календарних днів з моменту поставки партії товару; датою поставки є дата видачі коносаменту, на суму 12 534,80 доларів США, ціна на товар включає в себе вартість товару, маркування, упаковку, вартість доставки товару (фрахт), навантаження, розвантаження, укладку і сепарацію товару в трюмах судна.
Транспортування товару на умовах СРТ (Інкотермс 2010) Дніпро.
Таким чином, організація перевезення та оплата перевезення до Дніпра здійснювалась за рахунок продавця.
Транспортування товару від пункту прибуття (Дніпро) до пункту розмитнення здійснювалось згідно: договору від 11 січня 2020 року №746/20/А, щодо розміщення автотранспорту на території пункту.
- товар №1 «Косарки для газонів моторні з різальним пристроєм, що обертається у горизонтальній площині, електричні: газонокосарка електрична: модель ELM-1232 BL (потужність 1200 Вт) - 275 шт., модель ELM-1232 S2 BL (потужність 1200 Вт) - 100 шт. Торговельна марка "Gartner" модель TLM-1638 BL (потужність 1600 Вт) - 100 шт. Торговельна марка "Tekhmann". Країна виробництва CN», країна походження Китай;
- товар №2 «Ручний інструмент: тример для стрижки газонів з вмонтованим бензодвигуном (комплектація згідно інструкції): потужність 1400 Вт, модель BCG 1440 - 750 шт. Торговельна марка "Tekhmann". Країна виробництва - CN», країна походження Китай;
- товар №3 «Зубчастий механізм - конічно-циліндрична передача, призначена для регулювання швидкості обертання інструмента, запасні частини до бензотримерів: редуктор - 24,57 кг. Країна виробництва - CN», країна походження Китай;
товар №4 «Вали трансмісійні: запасні частини до ручного інструменту з бензиновим двигуном (бензотримеру): штанга до тримера - 12,2 кг. Штанга тримера являє собою міцну металеву трубку, всередині якої знаходиться вал, що зв`язує двигун з робочою частиною інструменту. Країна виробництва СN», країна походження - Китай;
- товар №5 «Вироби з пластмаси, запасні частини до ручного інструменту з бензиновим двигуном (бензотримеру): пластиковий перехідник карбюратора - 1,38 кг. Країна виробництва CN», країна походження - Китай;
- товар №6 «Запчастини призначені виключно або переважно для поршневих двигунів з іскровим запалюванням, запасні частини до ручного інструменту з бензиновим двигуном: запчастини до бензотримерів: карбюратори, поршні, частини картерів - 37,64 кг. Країна виробництва СN», країна походження - Китай;
- товар №7 «Вироби з вулканізованої непористої гуми: прокладки та аналогічні ущільнювачі, запасні частини до ручного інструменту з бензиновим двигуном: запчастини до бензотримерів: прокладки в асортименті - 2,78 кг. Країна виробництва СN», країна походження - Китай;
- товар №8 «Запасні частини до ручного інструменту з бензиновим двигуном: запчастини до бензотримерів: зчеплення у зборі - 2,50 кг., баки паливні - 5,40 кг. Країна виробництва СN», країна походження - Китай;
- товар №9 «Електроприлади для запалювання або пуску двигунів внутрішнього згоряння із запаленням від іскри або компресійним методом, запасні частини до ручного інструменту з бензиновим двигуном, запчастини до бензотримерів: стартери -13,25 кг. Країна виробництва СN», країна походження - Китай;
- товар №10 «Електроприлади для запалювання або пуску двигунів внутрішнього згоряння із запаленням від іскри або компресійним методом, запасні частини до ручного інструменту з бензиновим двигуном, запчастини до бензотримерів: котушка запалювання - 3,75 кг. Країна виробництва СN», країна походження - Китай;
- товар №11 «Запасні частини до тримеру з вмонтованим бензодвигуном: маховик бензинового двигуна (матеріал алюміній), в асортименті - 3,75 кг. Країна виробництва СN», країна походження - Китай;
- товар №12 «Вали трансмісійні: запасні частини до тримеру з вмонтованим бензодвигуном: колінчасті вали, зі сталі - 7,62 кг. Країна виробництва СN», країна походження - Китай;
- товар №13 «Вироби з паперу або картону: коробки складені, з гофрованого картону: картонна коробка для пакування - 26,4 кг. Країна виробництва - СN», країна походження - Китай.
- товар №1 «Ручний інструмент: тример для стрижки газонів з вмонтованим бензодвигуном (комплектація згідно інструкції): потужність 2300 Вт, модель BCG-2215 S - 615 шт. Торговельна марка "Tekhmann". Країна виробництва - CN», країна походження - Китай;
- товар №2 «Електроприлади для запалювання або пуску двигунів внутрішнього згоряння із запаленням від іскри або компресійним методом, запасні частини до ручного інструменту з бензиновим двигуном: стартери - 403,85 кг. Країна виробництва CN», країна походження - Китай;
- товар №3 «Запчастини призначені виключно або переважно для поршневих двигунів з іскровим запалюванням, запасні частини до ручного інструменту з бензиновим двигуном: карбюратори, картери - 15,62 кг. Країна виробництва - CN», країна походження - Китай;
- товар №4 «Запасні частини до ручного інструменту з бензиновим двигуном: баки паливні, частини корпусу - 72,75 кг. Країна виробництва CN», країна походження - Китай;
- товар №5 «Зубчастий механізм - конічно-циліндрична передача, призначена для регулювання швидкості обертання інструмента, запасні частини до ручного інструменту з бензиновим двигуном: редуктор - 52,3 кг. Країна виробництва - CN», країна походження - Китай;
- товар №6 «Вали трансмісійні: запасні частини до ручного інструменту з бензиновим двигуном: штанга до тримера - 11,00 кг. Штанга тримера являє собою міцну металеву трубку, всередині якої знаходиться вал, що зв`язує двигун з робочою частиною інструменту. Країна виробництва CN», країна походження - Китай;
- товар №7 «Вироби з пластмаси, запасні частини до ручного інструменту з бензиновим двигуном: пластиковий перехідник карбюратора - 15,35 кг. Країна виробництва CN», країна походження - Китай;
- товар №8 «Вироби з сумішей на основі азбесту, для ущільнення, герметизації, запасні частини до ручного інструменту з бензиновим двигуном: прокладка з пароніту ущільнювальна (азбесто гумова) - 6,45 кг. Країна виробництва CN», країна походження - Китай;
- товар №9 «Електроприлади для запалювання або пуску двигунів внутрішнього згоряння із запаленням від іскри або компресійним методом, запасні частини до ручного інструменту з бензиновим двигуном: котушка запалювання - 2,32 кг. Країна виробництва CN», країна походження - Китай;
- товар №10 «Вироби з пресованого паперу не для промислового складання транспортних засобів, запасні частини до ручного інструменту з бензиновим двигуном: прокладка з паперу - 2,13 кг. Паперова прокладка карбюратор для бензокоси, бензо- та маслостійка, не розтягується, добре ущільнюється. Країна виробництва CN», країна походження - Китай;
- товар №11 «Запасні частини до бензоінструменту: маховик бензинового двигуна (матеріал: алюміній) - 0,8 кг. Країна виробництва CN», країна походження - Китай.
На підтвердження заявленої митної вартості товару та обраного методу її визначення декларант подав до Митниці наступні документи:
- специфікацію №11.2 від 29 грудня 2022 року, №10.6 від 28 грудня 2022 року;
- інвойс HG2912 від 29.12.2022 року, BG2812 від 28.12.2022 року;
- пакувальний лист BG 2812 від 28.12.2022 року, HG2912 від 29.12.2022 року;
- міжнародна товарно-транспортна накладна №4760 від 17.02.2023 року, №8292 від 17.02.2023 року;
- декларацію про походження товару HG2912 від 29.12.2022 року, BG2812 від 28.12.2022;
- зовнішньоекономічний контракт від 04 листопада 2021 року №FR 04/11-2021 з компанією Frankfurt Industrial Capital Group Limited (Гонконг);
У митній декларації митну вартість товару визначено (за основним методом) за ціною контракту.
За результатами розгляду митної декларації та доданих до них документів, відповідач відмовив позивачу у митному оформленні (випуску) товарів, про що склав картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення: №UA110140/2023/000110 від 22.02.2023 року, №UA110140/2023/000114 від 27.02.2023 року та прийняв рішення про коригування митної вартості товарів: №UA110140/2023/000087/1 від 22.02.2023 року, №UA110140/2023/000089/1 від 24.02.2023 року відповідно до яких митна вартість товару визначена за резервним та другорядним методами.
У зв`язку з прийняттям відповідачем спірних рішень та карток відмови, товариством обмеженою відповідальністю «Текман» з метою випуску задекларованих товарів у вільний обіг, керуючись частиною 7 статті 55 Митного кодексу України, сплачено митні платежі згідно з митною вартістю цих товарів та сплачено різницю між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом.
На підставі чого були складені митні декларації із зазначенням ціни товару, яка була задекларована позивачем та різницею, обчисленою Дніпровською митницею, а саме:
Всього з урахуванням різниць у сумах обчислених відповідачем - 203 867,14 грн.
Представник товариства з обмеженою відповідальністю «Текман» вважає, що митним органом не наведено доказів того, що документи, подані декларантом, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, невідповідності обраного позивачем методу визначення митної вартості товарів, у зв`язку із чим остання звернулась до суду із цим позовом.
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Згідно з частиною 2 статті 52 Митного кодексу України у випадках, визначених цим Кодексом, для зазначення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, митному органу, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості.
За приписами частини 8 статті 52 Митного кодексу України у декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.
Відповідно до статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та (або) бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Положеннями статті 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Статтею 52 Митного кодексу України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Відповідно до частин 4, 5 статті 58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Відповідно до статті 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та (або) недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Частиною 6 статті 54 Митного кодексу України передбачено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та (або) недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що метод визначення митної вартості товару за ціною договору є основним.
На підтвердження заявленої декларантом митної вартості товару, що визначена за першим методом, митному органу необхідно надати відповідні документи. При цьому, застосування кожного наступного методу у їх послідовності можливе лише у разі обґрунтованої та об`єктивної неможливості застосування попереднього методу.
В ході перевірки правильності визначення митної вартості товарів, відповідач дійшов висновку про неможливість застосування методу за ціною договору, оскільки в ході перевірки правильності визначення митної вартості товару виявлені невідповідності та розбіжності у документах та відомостях, наданих до митного контролю, відсутність підтвердження числових значень складових митної вартості товару, ціни, що фактично сплачена.
Проте, суд вважає необґрунтованими висновки митного органу з огляду на наступне.
Відповідно до статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та (або) бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Суд враховує, що орган доходів і зборів має повноваження на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів у тому разі, коли у документах, поданих декларантом для митного оформлення наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв`язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість.
Водночас, цим повноваженням митниці на витребування додаткових документів кореспондує обов`язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких заявлена митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією. І на підставі тих, що надані додатково з ініціативи декларанта чи на вимогу митного органу.
Щодо відсутності посилання на специфікацію у інвойсі, суд зазначає наступне.
Митним кодексом чи будь-яким іншим нормативно - правовим документом не встановлено вимог до такого документу як інвойс.
Інвойс - у міжнародній комерційній практиці документ, що надається продавцем покупцеві та містить перелік товарів і послуг, їхню кількість та суму коштів, яку покупець має за них сплатити.
Посилання у інвойсі на специфікацію не є обов`язковим, в спірних правовідносинах посилання саме на контракт є основоположною вимогою, що дає змогу ідентифікувати на підставі чого здійснюється митне оформлення товарів.
Відповідно до статей 6 та 8 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», зовнішньоекономічний договір (контракт) складається відповідно до цього та інших законів України з урахуванням міжнародних договорів України. Суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності при складанні тексту зовнішньоекономічного договору (контракту) мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо та у виключній формі цим та іншими законами України.
Держава та її органи не мають права безпосередньо втручатися в зовнішньоекономічну діяльність суб`єктів цієї діяльності, за винятком випадків, коли таке втручання здійснюється згідно з цим та іншими законами України.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що посилання у інвойсі на специфікацію не є імперативним обов`язком під час митного оформлення товарів.
Щодо співпадіння підписів, суд виходить із наступного.
Митний орган згідно діючого законодавства України виконує покладені на нього обов`язки в межах своєї компетенції та покладених повноважень.
Митний орган не є суб`єктом оціночної діяльності та не має відповідних повноважень на проведення почеркознавчої експертизи.
Що стосується зауваження митного органу:
"При накладенні сторінки №3 Контракту, специфікації до Контракту від 28.12.2022 №10.6, інвойсу від 28.12.2022 №BG2812, один на одного встановлено чітке співпадіння розміру підписів уповноваженого зі сторони продавця (Frankfurt Industrial Capital Group Limited).
Вищезазначене ставить під сумнів достовірність інформації, що зазначена у вказаних документах, встановлено чітке співпадіння печаток та розміру підписів уповноваженого зі сторони продавця (Frankfurt Industrial Capital Group Limited), а також співпадає їх взаємне розміщення".
Більш того, зауваження базуються виключно на оціночних судженнях, які не підкріплені документально та заявлені органом, повноваження якого не розповсюджуються на проведення почеркознавчих експертиз і надання висновків щодо співпадіння чи не співпадіння підписів.
Окрім того, дійсність специфікації до контракту та інвойсу, підтверджується наявністю печатки, яка за своєю природою є спеціальним інструментом, призначеним для відбитку зображення, а також отриманий за його допомогою відбиток (відтиск) на папері, воску, пластиліні та інших матеріалах.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що зауваження відповідача щодо співпадіння підписів на документах є такими, що не відповідають дійсності.
Щодо відсутності документально підтвердженої дати поставки, суд виходить із наступного.
Дата оплати за оцінювану партію товару узгоджена сторонами, відповідно до умов контракту та умов специфікації, а саме:
Покупець оплачує товар поставляється на умовах відстрочення платежу не пізніше 180 (сто вісімдесят) календарних днів з моменту поставки партії товару, на підставі виставленого продавцем рахунку (інвойсу).
Крім того, пунктом 5.2 контракту, зобов`язання продавця з відвантаження та постачання вважаються виконаними, тільки після навантаження товару відповідно до умов постачання визначених у специфікації на постачання партії товару.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що зауваження Митного органу щодо неузгодженості дати оплати не відповідає дійсності, у зв`язку із відсутністю вказаного порушення.
Щодо відстрочки платежу у Контракті від 04.11.2021 року № БК 04/11-2021, суд виходить із наступного.
Відповідно до статті 627 Цивільного кодексу України, при укладенні договору сторони є вільними у виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, що визначено чинним законодавством.
Це положення закріплює один з найважливіших принципів договірного регулювання суспільних відносин - принцип свободи договору.
Згідно з положеннями статей 6 та 8 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», зовнішньоекономічний договір (контракт) складається відповідно до цього та інших законів України з урахуванням міжнародних договорів України.
Суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності при складанні тексту зовнішньоекономічного договору (контракту) мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо та у виключній формі цим та іншими законами України.
Держава та її органи не мають права безпосередньо втручатися в зовнішньоекономічну діяльність суб`єктів цієї діяльності, за винятком випадків, коли таке втручання здійснюється згідно з цим та іншими законами України.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що зауваження щодо відстрочки платежу у контракті базуються на припущеннях, та не можуть свідчити про наявність додаткових умов та домовленостей між сторонами, у зв`язку із чим зауваження представника відповідача є необґрунтованими.
Щодо обов`язкового надання митної декларації країни відправлення, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 2 статті 53 Митного кодексу України, встановлено перелік документів, який з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення, серед цих документів відсутній такий документ, як митна декларація країни відправлення.
Таким чином відповідач витребовує інформацію і документи, які не передбачені діючим законодавством, крім того, вся необхідна інформація для ціноутворення по контракту міститься у наданих декларантом документах.
З урахуванням чого, суд приходить до висновку, що витребування документів, які не передбачені пунктом 2 статті 53 Митного кодексу України, є протиправним.
Компанія NINGBO HANZHOU INTERNATIONAL FREIGHT FORWARDER CO., LTD при оформленні митних документів використовує партію бланків коносаментів під вказаним серійним номером та використовує їх для оформлення різних контейнерів.
Відповідно після того, як партія бланків закінчується, компанія використовує іншу партію бланків вже із іншими номерами.
Оскільки доводи представника відповідача базуються виключно на оціночних судженнях, які не підкріплені документально, а повноваження відповідача не розповсюджуються на проведення експертиз і надання висновків, суд не вбачає ознак підробки останнього.
Щодо відсутності інформації про включення до ціни товару витрат на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, витрат на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, суд виходить із наступного.
Відповідно до положень пункту 6 частини 2 статті 53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
У специфікації до контракту поставка товару визначена на умовах CPT Дніпро.
Відповідно до «Інкотермс 2010», CPT (англ. Carriage Paid To) (... named place of destination), або Фрахт/перевезення оплачені до (...назва місця призначення) - термін Інкотермс 2000 та 2010, означає, що продавець доставить товар названому їм перевізнику. Крім цього, продавець зобов`язаний оплатити витрати, пов`язані з перевезенням товару до названого пункту призначення. Це означає, що покупець бере на себе всі ризики чи втрати ушкодження товару, як і інші витрати після передачі товару перевізнику. Під словом перевізник розуміється будь-яка організація, яка на підставі договору перевезення бере на себе зобов`язання забезпечити самому чи організувати перевезення товару по залізниці, автомобільним, повітряним, морським і внутрішнім водним чи іншим транспортом чи комбінацією цих видів транспорту.
Отже, витрати на транспортування до місця призначення включені у вартість товару, тому додаткові витрати на страхування та транспортування товару до порту, згідно з вимогами частини 10 статті 58 Митного кодексу України, ТОВ «Текман» не понесло.
Встановлене міжнародними правилами перевезення "Інкотермс - 2010", на умовах поставки СРТ, повністю відповідає умовам контракту, а саме специфікації, де зазначено наступне: «Ціна на товар включає вартість товару, маркування і упаковку товару, вартість доставки товару (фрахт), навантаження, розвантаження, укладання та сепарацію товару у трюмах судна.»
Отже, постачальник зобов`язаний виконати перевезення товару до прибуття в Дніпро, у зв`язку з чим ціна на товар включила у вартість товару: маркування і упаковку товару, вартість доставки товару (фрахт), навантаження, розвантаження, укладання та сепарацію товару у трюмах судна.
Щодо надання додаткових документів, суд виходить із наступного.
Товариством з обмеженою відповідальністю «Текман» надало всі необхідні документи, встановлені Митним кодексом України, для обґрунтування і підтвердження митної вартості товару, на даний момент підприємство, за твердженнями представника позивача, не має можливості надати додаткові документи.
З урахуванням наданих документів позивачем, суд приходить до висновку, що надання додаткових документів, визначених представником Дніпровської митниці, суперечить положенням пункту 2 статті 53 Митного кодексу України.
Враховуючи встановлені обставини справи, а також правове регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що товариством з обмеженою відповідальністю «Текман» надано всі наявні та достатні документи, передбачені Митним кодексом України, які необхідні для визначення митної вартості, які містять повну інформацію про митну вартість та її складові.
Натомість всупереч частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, контролюючий орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору.
Відповідно до частини першої статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Умовами частини другої статті 57 Митного кодексу України визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частина третя статті 57 Митного кодексу України).
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина четверта статті 57 Митного кодексу України).
Частиною 8 статті 57 Митного кодексу України визначено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Суд зазначає, що досліджені судом первинні документи, які також були подані позивачем до митного органу, повністю підтверджують митну вартість товару, задекларовану за основним методом.
Крім того, митним органом не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за ціною договору.
Відтак, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.
Суд дійшов висновку, що оскаржувані рішення митного органу є необґрунтованими, висновки відповідача базуються на припущеннях, без об`єктивної та перевіреної інформації.
З урахуванням наведеного вище, рішення про коригування митної вартості товарів Дніпровської митниці №UA110140/2023/000087/1 від 22.02.2023, №UA110140/2023/000089/1 від 24.02.2023 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110140/2023/000110 від 22.02.2023, №UA110140/2023/000114 від 27.02.2023 є протиправними та підлягають скасуванню.
Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовної заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Текман» в повному обсязі.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Судом встановлено, що позивачем при зверненні до адміністративного суду із позовною заявою сплачено суму судового збору у розмірі 4294,40 грн., що документально підтверджується платіжною інструкцією АТ "Південний" №9193 від 14 березня 2023 року та суму судового збору у розмірі 2446,42 грн., що документально підтверджується платіжною інструкцією АТ "Південний" №9192 від 14 березня 2023 року.
Щодо відшкодування судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, у розмірі 6000,00 грн., суд зазначає наступне.
Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд виходить з того, що статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено вичерпний перелік видів судових витрат.
Так, згідно з частиною 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, крім іншого, витрати на професійну правничу допомогу та витрати по підготовці справи до розгляду.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.
Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно з частинами першою - третьою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).
У разі недотримання вимог частини 4 статті 134, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 134 КАС України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).
Частиною 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
На підтвердження наданих послуг представником позивача до суду надано:
- копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката Гладкої Альони Вікторівни серія ДП №3982 від 23 листопада 2018 року;
- договір про надання правової допомоги б/н від 04 лютого 2020 року;
- копію ордера на надання правничої (правової) допомоги до договору б/н року від 04 лютого 2020 року;
- копію акту виконаних робіт (послуг) від 03 травня 2023 року, за договором про надання правової допомоги б/н від 04 лютого 2020 року;
З наданих документів вбачається, які саме дії виконував адвокат при підготовці позовної заяви та супроводженні справи, з урахуванням акту виконаних робіт, а саме:
- усна консультація щодо можливостей, механізмів, процедур захисту прав ТОВ «Текман» - 1000,00 грн.;
- складання позовної заяви - 3000,00 грн.;
- складання відповіді на відзив - 2000,00 грн.
Загальна вартість робіт адвоката складає 6000,00 грн.
Представник відповідача у відзиві на позовну заяву виклав свої заперечення проти відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 6000,00 грн., зазначивши наступне.
Митниця звертає увагу суду на те, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16, та у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17 вересня 2019 року у справі №810/3806/18, від 31 березня 2020 року у справі №726/549/19.
У позовній заяві ТОВ «Текман» зазначено про орієнтовний розрахунок витрат, які позивач може понести під час розгляду судового процесу - 6 000,00 грн., які включають в себе повне супроводження справи у суді першої інстанції.
Однак, в обґрунтування стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу позивачем до позовної заяви не додано жодного з передбачених статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України документів, окрім договору про надання професійної правничої допомоги, а саме не надані:
- докази здійснення відповідних витрат;
- детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги;
- відповідні докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості;
- відомості щодо часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) тощо.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката є непідтвердженим та не є співмірним зі складністю справи та обсягом наданих робіт.
Відсутність детального опису робіт та послуг не дає можливості упевнитись у обґрунтованості та співмірності наданих послуг в розмірі 6 000,00 грн.
Керуючись ст.ст.241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Текман» до Дніпровської митниці про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити в повному обсязі.
Визнати протиправними та скасувати рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товарів №UA110140/2023/000087/1 від 22.02.2023 року, №UA110140/2023/000089/1 від 24.02.2023 року.
Визнати протиправними та скасувати картки відмови Дніпровської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110140/2023/000110 від 22.02.2023 року, №UA110140/2023/000114 від 27.02.2023 року.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.М. Олійник