Справа № 308/8272/23
Суддя: Малюк В. М.
Дата ухвалення: 2023-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/8272/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2023 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

Головуючого судді - Малюк В.М.,

при секретарі судового засідання Матіко Я.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, матеріали справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ужгородського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про скасування постанови № 8320 від 01.05.2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до Ужгородського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про скасування постанови № 8320 від 01.05.2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що постановою начальника Ужгородського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки полковника ОСОБА_2 № 8320 від 01.05.2023 року позивача ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, що передбачене ч.2 ст.210-1 КУпАП та накладено на неї штраф в сумі 5100,00 грн.

Згідно постанови №8320 від 01.05.2023 року, 28.04.2023 року під час перевірки ведення військового обліку, було встановлено, що згідно з наказом № 273-3/03-23 від 21.02.2022 року на громадянку ОСОБА_1 , що обіймає посаду старшого методиста деканату, покладено посадові обов`язки щодо ведення військового обліку по студентах університету, військовозобов`язаних та резервістів. За результатами звірки облікових даних відносно працівників виявлено, що гр. ОСОБА_1 не забезпечила подання облікових даних стосовно студентів Карпатського університету імені ОСОБА_3 за 2022 рік, а також не забезпечила своєчасне звіряння вичерпних даних списків персонального військового обліку з обліковими даними Ужгородського РПЦК та СП.

Таким чином, гр. ОСОБА_1 порушила пункт 34 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022 р. № 1487, ст. 21 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та ч.9 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Однак позивачка вважає, що дії відповідача - Ужгородського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210-1 КУпАП є протиправними та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства, а постанову про притягнення її до адміністративної відповідальності незаконною та такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку з відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що єдиним доказом у справі про адміністративне правопорушення є протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.210-1 КУпАП від 28.04.2023 року, складений майором ОСОБА_4 - начальником відділу військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу Ужгородського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Так, у постанові № 8320 за справою про адміністративне правопорушення від 01.05.2023 не зазначено час вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а саме не зазначено дати до якої остання повинна була подати облікові дані стосовно студентів Карпатського університету імені ОСОБА_3 за 2022 рік до Ужгородського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки та дати проведення звіряння вичерпних даних списків персонального військового обліку з обліковими даними Ужгородського РПЦК та СП, а також виключає можливість перевірити дотримання відповідачем строків притягнення її до адміністративної відповідальності.

Також зазначає, що ОСОБА_1 інкримінують порушення п.34 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022 р. № 1487, яка на момент вчинення правопорушення не набрала чинності.

Крім цього, зазначає, що вказана постанова винесена з неповними з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків відповідача фактичним обставинам справи, а також з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся без її участі.

За таких обставин, позивачка просить суд скасувати постанову № 8320 від 01.05.2023 року, якою її притягнено до адміністративної відповідальності за порушення ч.2 ст.210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 5100 гривень, а провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

06.06.2023 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив, що 28.04.2023 року о 11 год. 00 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , відповідачем було встановлено, що згідно з наказом № 273-3/03-23 від 21.02.2022 року на ОСОБА_1 , яка обіймає посаду старшого методиста деканату, покладено посадові обов`язки щодо ведення військового обліку по студентах університету, військовозобов`язаних та резервістів. За результатами звірки облікових даних відносно працівників відповідачем було виявлено, що позивач не забезпечила подання облікових даних стосовно студентів Карпатського університету імені ОСОБА_3 за 2022 рік, а також не забезпечила своєчасне звіряння вичерпних даних списків персонального військового обліку з обліковими даними Ужгородського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Таким чином, позивач порушила п. 34 Порядку організації та ведення військового обліку, ст. 21 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ч. 9 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та, як наслідок, Відповідачем було складено на Позивача протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП від 28.04.2023 року. Позивач отримала копію вищенаведеного Протоколу про адміністративне правопорушення та була належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду (01.05.2023р. о 10:00 год.) Відповідачем справи про адміністративне правопорушення, що підтверджується особистим підписом Позивача на протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП від 28.04.2023 року. Позивач, будучи належним чином оповіщеною про час та місце розгляду справи, не з`явилася 01,05.2023р. о 10:00 год. до Ужгородського РТЦК та СП. Тому, справа була розглянута без її участі з дотриманням вимог ст.285 КУпАП, за результатами якої Відповідачем було прийнято постанову № 8320 за справою про адміністративне правопорушення від 01.05.2023 року, якою Позивача було визнано таким, що скоїв адміністративне правопорушення, яке передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, та накладено на неї штраф у розмірі 5100 грн. Другий примірник постанови № 8320 за справою про адміністративне правопорушення від 01.05.2023 року було надіслано Позивачу засобами поштового зв`язку. За таких обставин, Відповідач вважає, що вимога Позивача про скасування постанови № 8320 від 01.05.2023 року про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності, є безпідставною та не підлягає задоволенню.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі так просила такі задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, в тому числі й шляхом повідомлення на офіційному веб сайті судової влади.

Виходячи з наявних доказів у справі, суд вважає за можливе на підставі ст. 205 КАС України справу вирішувати без участі сторін та підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, поданий відповідачем відзив зокрема, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 28.04.2023 року начальником відділу військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу Ужгородського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки - майором Терещенко В.М. було складено протокол про адміністративне правопорушення щодо гр. ОСОБА_1 за ч.2 ст. 210-1 КУпАП.

За результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення від 28.04.2023 року було винесено постанову №8320 від 01.05.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та накладено на неї штраф у сумі 5100 гривень.

Постанову начальника Ужгородського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №8320 за справою про адміністративне правопорушення від 01.05.2023 року ОСОБА_1 отримала засобами поштового зв`язку 09.05.2023 року, що підтверджується матеріалами адміністративної справи та відстеженням Укрпошти за номером відправлення. Копія конверту відправлення Ужгородським районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки поштової кореспонденції на її адресу та відстеження Укрпошти за номером наявні в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Судом враховується положення ст. 55 Конституції України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Із урахуванням приписів ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує особі право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Україна проголошена демократичною, правовою державою, в якій права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (ст. 1, ч.2 ст.3 Конституції України).

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Органи законодавчої, виконавчої та судової влади повинні здійснювати свої повноваження у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України (ч.2 ст.6 Конституції України).

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП.

При вивченні матеріалів заяви, судом встановлено, що ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності як посадову особу за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, яке вчинено в особливий період, що в судовому засіданні підтверджується оскаржуваною постановою.

Згідно оскаржуваної постанови, під час перевірки ведення військового обліку було встановлено, що згідно з наказом № 273/-3/03-23 від 21.02.2022 року на громадянку ОСОБА_1 покладено посадові обов`язки обліку по студентах університету, військовозобов`язаних та резервістів.

Однак в матеріалах справи такий наказ відсутній і відповідачем не надано, тобто відповідачем в основу притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності покладено неіснуючий доказ.

У той же час встановлено, що згідно наказом № 27-3/03-23 від 27.03.2023 року «Про призначення координатора та відповідальних за ведення військового обліку» позивача ОСОБА_1 призначено відповідальною за ведення військового обліку по студентах університету, копію якого долучено до матеріалів справи.

Частиною другою статті 210-1 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період.

Тобто, зазначена норма носить бланкетний характер, а тому серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила та якого не дотрималась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Як вбачається з оскаржуваної постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ведення персонального обліку призовників і військовозобов`язаних в особливий період шляхом невиконання вимог п.34 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022 р. № 1487.

Разом з тим встановлено, що постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку організації та ведений військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 30.12.2022 р. № 1487 набула законної сили 05.01.2023 року.

Тобто з вищенаведеного слідує, що під час накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення відповідачем застосовано норму нормативно-правового акта, а саме п.34 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022 р. № 1487 на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності зазначеною постановою КМУ.

Вказані обставини встановлені судом на підставі належних доказів і не спростовані відповідачем.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість в учиненні адміністративного правопорушення.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, суд приходить до переконання, що матеріалами справи не підтверджено факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, а також не доведено дотримання при винесені оскаржуваної постанови вимог ст. ст. 248, 280 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994р. Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Повноваження адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, визначені ст. 286 КАС України.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Підсумовуючи вказане, з огляду на встановленні в судовому засіданні обставини та визначенні відповідно до них правовідносини, враховуючи те, що на час розгляду справи та винесення постанови по суті заявлених позовних вимог, відповідачем доказів щодо правомірності свого рішення суду надано не було, не було надано відповідних доказів, які б підтверджували скоєння саме позивачем зазначеного правопорушення, будь-які відомості, які б спростовували зазначені позивачем обставини у суду відсутні, суд приходить до висновку, що порушення процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої КУпАП, недотримання вимог щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування всіх обставин справи та належного документування обставин адміністративного правопорушення, є підставою для скасування постанови № 8320 від 01.05.2023 року та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 6-14, 25, 32, 77, 205, 241, 243-246, 250, 286 КУпАП та ст.ст. 2,19,72-77, 94, 211, 241-246, 250 КАС України суд -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задоволити.

Постанову № 8320 від 01.05.2023 року, якою ОСОБА_5 притягнено до адміністративної відповідальності за порушення ч.2 ст.210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 5100 гривень - скасувати, провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до ст.286 КАС України подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 27.06.2023 року.

Суддя В.М. Малюк