Справа № 500/587/23
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2023-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без розгляду

Справа № 500/587/23

29 червня 2023 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Мірінович У.А.,

за участю: секретаря судового засідання Крушельницька М.П.;

представника позивача Зарічного І.Я.;

представника відповідача Довгополої К.А.;

представника третьої особи Талалай А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного агентства лісових ресурсів України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Тернопільське обласне управління лісового та мисливського господарства, про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, -

ВСТАНОВИВ:

24 лютого 2023 року до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державного агентства лісових ресурсів України, у якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати Наказ №480-к від 05.12.2022 «Про звільнення ОСОБА_1 »;

- поновити позивача на посаді рівнозначній посаді першого заступника начальника Тернопільського обласного управління лісового та мисливського господарства в новоствореному органу Південно-Західне міжрегіональне управління лісового та мисливського господарства.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 07 вересня 2022 р. Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №1003 «Деякі питання реформування управління лісової галузі», відповідно до якої ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Державного агентства лісових ресурсів за переліком згідно з додатком, зокрема і Тернопільське обласне управління лісового та мисливського господарства. При цьому позивач зазначає, що вказаною Постановою №1003, утворено як юридичні особи публічного права міжрегіональні територіальні органи Державного агентства лісових ресурсів за переліком згідно з додатком, а Тернопільське обласне управління лісового та мисливського господарства об`єднано із деякими іншими управліннями в Південно-Західне міжрегіональне управління лісового та мисливського господарства (м. Хмельницький).

Позивач зазначає, що Південно-Західне міжрегіональне управління лісового та мисливського господарства має аналогічний правовий статус, що й Тернопільське обласне управління лісового та мисливського господарства, продовжило виконання його функцій та є його правонаступником. Оскільки подальше виконання завдань та функцій ліквідованого Тернопільського обласного управління лісового та мисливського господарства покладено на новостворений територіальний орган - Південно-Західне міжрегіональне управління лісового та мисливського господарства має аналогічний правовий статус, що й Тернопільське обласне управління лісового та мисливського господарства, то мало місце не ліквідація державного органу, а його реорганізація. Вказує, що відповідач повинен був і мав таку можливість запропонувати йому рівнозначну посаду. Стверджує, що його звільнення відбулось із порушенням норм трудового законодавства.

В обґрунтування причин поважності пропуску строку на звернення до суду із даним позовом позивачем вказано, що у період з 15.12.2022 по 30.12.2022, з 02.01.2023 по 13.01.2023, з 18.01.2023 по 31.01.2023, з 06.02.2023 по 20.02.2023 на волонтерських засадах здійснював доставку та охорону гуманітарної допомоги для бійців сил оборони на Сході України, які здійснюють діяльність, спрямовану на забезпечення національної безпеки та оборони України, перебував на території, де був обмежений контакт із зовнішнім світом і відсутній доступ до засобів зв`язку. Зазначене підтверджує довідкою №21-2 від 21.02.2023, виданою Сотнею «Правоохоронець» Добровольчого формування Тернопільської територіальної громади №3. Окрім вказує, що є добровольцем Територіальної оборони, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_1 .

Ухвалою суду від 28.02.2023, відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 28.03.2023.

21.03.2023 представником відповідач подано на адресу суду відзив на позовну заяву, зі змісту якого слідує, що він повністю заперечує проти задоволення позовних вимог, мотивуючи свою позицію тим, що в пункті 5 наказу «Про утворення комісій з ліквідації територіальних органів Державного агентства лісових ресурсів України» від 23.09.2022 №733 передбачив забезпечення вжиття заходів щодо припинення трудових відносин з керівництвом обласних управлінь лісового та мисливського господарства, у тому числі Тернопільського управління, у зв`язку з ліквідацією вказаного управління і відповідним скороченням всіх наявних в ньому посад, що також відповідає вимогам статті 87 Закону щодо підстав звільнення. При цьому, Південно-Західне міжрегіональне управління згідно даних ЄДР було утворене лише 09.12.2022, так само призначення начальника Південно-Західного міжрегіонального управління відбулось 09.12.2022.

Водночас, штатний розпис апарату Південно-Західного міжрегіонального управління на 2023 рік затверджений лише і введений в дію 01.01.2023, що підтверджує неможливість пропозиції рівнозначної посади позивачу в новоутвореному територіальному органі Державного агентства лісових ресурсів України у період між повідомленням про вивільнення та безпосереднім звільненням позивача з посади в Тернопільському обласному управлінні. Зауважує, що перше (після призначення начальника 09.12.2022) призначення заступника начальника Південно-Західного міжрегіонального управління відбулось лише 15.02.2023, що, на переконання відповідача, також підтверджує неможливість призначення позивача на рівнозначну або нижчу посаду відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей в новоствореному державному органі. Просить у задоволенні позову відмовити

Щодо строку на звернення до суду із даним позовом, відповідач вказує, що позивач його порушив, оскільки статтею 122 КАС України строк звернення до суду у цій категорії спорів становить 1 місяць.

Відповідачем відмітив, що позивач вказує, що він є доброволець територіальної оборони, однак зазначає, що на його думку, виконувати діяльність на волонтерських засадах неможливо, оскільки статус добровольця передбачає ієрархію та субординацію щодо виконання обов`язків у самому добровольчому формуванні, а у воєнний час - з відповідною військовою частиною Сил територіальної оборони Збройних Сил України, та унеможливлює добровільну діяльність волонтера згідно вимог законодавства України. Відповідно, надання допомоги Силам оборони на Сході України можливо або в якості волонтера без статусу добровольця добровольчого формування, яке є воєнізованим підрозділом, або за завданням командира добровольчого формування, яке не передбачає таку діяльність на волонтерських засадах. При цьому відповідач зазначає, що завдання територіальної оборони не передбачають діяльність на волонтерських засадах, тим більше - за межами відповідної територіальної громади. Також вказує, що доступ до районів здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, незалежно від їхнього територіального розташування, надається особам, які мають спеціальний дозвіл, виданий Командуванням Об`єднаних Сил Збройних Сил України, та на підставі відповідно оформленого бойового розпорядження командира військової частини, який клопоче про такий доступ до району проведення бойових дій. В матеріалах позову відсутні документи з Командування Об`єднаних Сил Збройних Сил України та військової частини, яка потребує відповідної «волонтерської допомоги», як і документів щодо відрядження позивача до району проведення бойових дій та переліку осіб, які відряджаються, виданих військовою частиною Сил територіальної оборони Збройних Сил України за місцем дислокації добровольчого формування. З огляду на вказане, періоди відповідач вказує, що підтвердження «волонтерської діяльності» Позивача, та як наслідок наявності підстав для поновлення пропущеного строку на звернення до суду із даним позовом, - не підкріплено належними доказами, доданими до довідки від 21.02.2023 №21-2 (арк. справи 36-82, том 1).

27.03.2023, представником позивача на адресу суду подано відповідь на відзив (арк. справи 85-88).

В підготовче засідання, призначене на 28.03.2023 сторони не прибули, хоча були належним чином повідомленні про дату, час та місце судового розгляду справи. Водночас, позивачем подано клопотання про відкладення розгляду справи з метою реалізації права на правову допомогу, з огляду на що, ухвалою від 28.03.2023, судом відкладено підготовче засідання у справі на 04.04.2023.

В підготовчому засіданні, призначеному на 04.04.2023, суд залучив до участі в розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Тернопільське обласне управління лісового та мисливського господарства, та відклав підготовче засідання у справі на 13.04.2023.

Підготовче засідання, призначене на 13.04.2023, відкладено судом на 26.04.2023 у зв`язку з неможливістю проведення судового засідання в режимі відео конференції.

З урахуванням думки учасників справи, ухвалою від 26.04.2023 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 17.05.2023.

Судове засідання, призначене на 17.05.2023, відкладено судом на 01.06.2023.

Судове засідання, призначене на 01.06.2023 відкладено судом за клопотанням сторони позивача на 08.06.2023.

Ухвалою від 08.06.2023, з урахуванням думки учасників справи, суд залучив до участі в розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Південно-Західне управління лісового та мисливського господарства та відклав судовий розгляд справи.

У судовому засіданні, призначеному 15.06.2023, суд задовольнив клопотання третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Південно-Західне управління лісового та мисливського господарства та відклав судовий розгляд справи на 22.06.2023, та продовжив процесуальний строк розгляду справи.

21.06.2023, на адресу суду надійшли письмові пояснення представника третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Південно-Західне управління лісового та мисливського господарства, зі змісту яких слідує, що він повністю заперечує проти задоволення позовних вимог, мотивуючи свою позицію тим, що позивачем пропущено встановлений Кодексом адміністративного судочинства України строк на звернення до суду із даним позовом (1 місяць), оскільки оскаржений наказ про його звільнення від 06.12.2022 йому вручено 06.12.2022, про що є його відмітка в наказі, то місячний строк звернення до суду з вимогою про його скасування до 05.01.2023. Однак, позовну заяву подано - 24.02.2023, тобто по спливу 79 календарних днів (арк. справи 229-233, том 1).

21.06.2023 на адресу суд надійшли письмові пояснення представника позивача у справі (арк. справи 1-4, том 2)

У судовому засіданні, призначеному 22.06.2023, суд, з урахуванням думки учасників справи, відклав судовий розгляд справи на 29.06.2023 з метою надання стороні позивача часу для надання доказів щодо поважності причин пропуску на звернення до суду з даним позовом.

29.06.2023, на адресу суду від представника третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Південно-Західне управління лісового та мисливського господарства надійшло клопотання про долучення доказів у справі, відповідно до якого представник повідомив суд, що він звертався до відповідних суб`єктів владних повноважень з метою з`ясування обставин стосовно добровольця «Сотні «Правоохоронець» Добровольчого формування тернопільської територіальної громади №3 - ОСОБА_1 . У відповідь на вказані запити ним отримано такі документи, які на думку представника, спростовують обставини зазначені позивачем у справі щодо поважності причин пропуску строку на подання позовної заяви у справі, зокрема долучені ним докази, а саме: посвідчення добровольця територіальної оборони від 05.07.2022 серії НОМЕР_2 , довідки від 21.02.2023 №21-2, виданої командиром сотні «Правоохоронець» добровольчого формування Тернопільської територіальної громади № 3(арк. справи 35-43).

У судовому засіданні від 29.06.2023 суд оголошував перерву з метою надання можливості усім учасникам справи ознайомитись із долученими представником третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Південно-Західне управління лісового та мисливського господарства, доказами на спростування обставин стосовно пропуску позивачем процесуального строку на звернення до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку клопотанню позивача про поновлення строку звернення до суду у адміністративній справі №500/587/23, заслухавши думку усіх учасників справи, зважаючи на приписи частини четвертої статті 123 КАС України, судом вважає зазначити наступне.

Наказом Голови Державного агентства лісового та мисливського господарства України №48о-к від 05.12.2023 позивача ОСОБА_1 звільнено з посади першого заступника начальника Тернопільського обласного управління лісового та мисливського господарства - начальника відділу лісового та мисливського господарства, охорони і захисту лісів 06.12.2022 у зв`язку з ліквідацією Тернопільського обласного управління лісового та мисливського господарства, відповідно до пункту 1-1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу».

Із даним наказом позивача ознайомлено 06.12.2023, що підтверджується його особистим підписом на наказі, копію якого долучено до матеріалів судової справи (арк. справи 17, том 1).

Відповідно до присів частини п`ятої статті 122 КАС України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до пункту 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування;

З матеріалів справи слідує, що посада яку до звільнення обіймав позивач «першого заступника начальника Тернопільського обласного управління лісового та мисливського господарства - начальника відділу лісового та мисливського господарства, охорони і захисту лісів» відноситься до посад публічної служби.

Також з матеріалів справи слідує, що оскаржений наказ №480-к «Про звільнення ОСОБА_1 » винесено від 05.12.2022, та доведений до відома позивача 06.12.2022.

Однак, позивач звернувся із даним позовом в суд 24.02.2023, тобто з пропуском процесуального строку, передбаченого частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Суд вважає за необхідне зазначити, що пропуск вказаного строку позивачем не заперечується.

Разом з тим, позивач наполягає на поважності причин процесуального строку, передбаченого частиною п`ятою статті 122 КАС України, та в якості об`єктивних підстав для поновлення пропущеного строку подання позовної заяви надав довідку від 21.02.2023 №21-2, видану командиром сотні «Правоохоронець» добровольчого формування Тернопільської територіальної громади №3 (арк. справи 19, том 1).

Так, зі змісту вказаної довідки слідує, що позивач уклав контракт з сотнею «Правоохоронець» добровольчого формування Тернопільської територіальної громади №3, у відповідності до вимог Положення про добровольчі формування територіальних громад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 №1449, по даний час.

При цьому, згідно вказаної довідки, позивач у періоди з 15.12.2022 по 30.12.2022, з 02.01.2023 по 13.01.2023, з 18.01.2023 по 31.01.2023 та з 06.02.2023 по 20.02.2023, на волонтерських засадах, здійснював доставку та охорону гуманітарної допомоги для бійців сил оборони на Сході України, які здійснюють діяльність, спрямовану на забезпечення національної безпеки та оборони України, перебував на території, де був обмежений контакт із зовнішнім світом і відсутній доступ до засобів зв`язку.

Також позивач представив суду засвідчену копію посвідчення добровольця територіальної оборони серії НОМЕР_2 з терміном дійсності з 05.07.2022 по 05.07.2025 (арк. справи 20, том 1).

Позивач вказав, що зазначені документи, на його думку є достатніми для поновлення строку на звернення до суду з даним позовом та пов`язані з дійсно непереборними та об`єктивними перешкодами, істотними труднощами, які не залежать від його волі. Інших поважних причин пропуску стоку звернення до суду позивачем не наведено, в тому числі на пропозицію суду повідомити про наявність інших поважних причин, щодо пропуску строку звернення до суду.

Надаючи оцінку доводам які стосуються порушення строків звернення до суду з даним позовом, то суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини третьої статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З аналізу зазначених положень процесуального закону слідує, що законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про такі факти.

У даній категорії справ законодавець визнав строк в один місяць достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.05.2021 у справі №260/1893/19, у якій предметом спору є визнання протиправним та скасувати наказ про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. У наведеній постанові Верховний Суд зазначив, що під час обчислення строку звернення до суду із позовом цієї категорії застосуванню підлягають саме положення Кодексу адміністративного судочинства України, як норми спеціального процесуального закону, які визначають місячний строк звернення до суду.

Отже, для звернення до адміністративного суду з вимогами щодо визнання протиправним та скасувати наказ про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу застосовується місячний строк, визначений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Правова природа строку звернення до суду дозволяє констатувати, що запровадження строку, у межах якого особа може звернутися до суду з позовом, обумовлена передусім необхідністю дотримання принципу правової визначеності, що є невід`ємною складовою верховенства права.

Забезпечення дотримання принципу правової визначеності потребує чіткого виконання сторонами та іншими учасниками справи вимог щодо строків звернення до суду, а від судів вимагається дотримуватися встановлених законом правил при прийнятті процесуальних рішень.

Відповідно до приписів частини четвертої статті 123 КАС України, якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Так, матеріалами справи підтверджено, що позивач звернувся із даним позовом до суду про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення з посади, та з вимогою поновити позивача на рівнозначній посаді, пропустив встановлений частиною п`ятою статті 122 КАС України процесуальний строк на звернення до суду із такими вимогами.

При цьому, докази та покликання позивача про поважність причин пропуску такого строку з підстав участі його у волонтерській діяльності, а саме щодо здійснення доставки та охорони гуманітарної допомоги та перебування на території де був обмежений контакт з зовнішнім світом і відсутній доступ до засобів зв`язку, як добровольця територіальної оборони у складі ДФ Тернопільської ТГ №3 зокрема у період з 15.12.2022 до 20.02.2023, на підтвердження чого позивачем надано копію посвідчення добровольця територіальної оборони серії НОМЕР_2 та довідку Сотні "Правоохоронець" ДФ Тернопільської ТГ №3 №21-2 від 21.02.2023, суд оцінює критично та не приймає до уваги, з наступних підстав.

Так, з листа Тернопільської районної військової адміністрації Тернопільської області №01-1431/01-15 від 20.06.2023, отриманого на адвокатський запит представника третьої особи за вих. №16/23 від 14.06.2023 (том. 1 арк. справи 241-241), слідує, що Тернопільською районною військовою адміністрацією Тернопільської області видавалось посвідчення добровольця територіальної оборони серії НОМЕР_2 , однак, воно видано на ім`я іншої особи, аніж зазначено у запиті, тобто як слідує з змісту запиту, - не на ім`я позивача у даній справі (том. 1 арк. справи 248).

Також, згідно листа В/Ч НОМЕР_3 вих. № 1494/23/2491 від 26 червня 2023 року, громадянин ОСОБА_1 не укладав контракт із командиром ДФ Тернопільської ТГ № 3 і не отримував посвідчення добровольця, а отже добровольцем не був. Вказано, що доброволець може бути залучений до виконання задач його ДФТГ у іншій області, якщо ДФТГ отримало задачі поставлені окремим розпорядженням/наказом командира сил ТрО ЗСУ. При цьому зазначено, що такої задачі ДФ Тернопільської ТГ №3 не отримувало і не виконує (арк. справи 38, том 2).

Слід відмітити, що судом було запропоновано позивачу та представникам позивача висловити свою позицію та надати відповідні докази на спростування зазначеної вище інформації, проте, додаткових доказів чи пояснень з даних питань ні позивачем, ні його представниками суду надано не було.

Таким чином, суд доходить висновку, що наведені вище обставини, в повній мірі спростовують твердження позивача про існування поважних причин пропуску строку звернення до суду, що зазначені у клопотанні.

Відповідно, позивачем пропущено строк звернення до суду із даним позовом, який встановлено частиною п`ятою статті 122 КАС України, без поважних причин.

Згідно з частинами першою та другою статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду (частина третя статті 123 КАС України).

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

На підставі викладеного, враховуючи те, що зазначені позивачем у клопотанні про поновлення строку звернення до суду підстави визнані судом не поважними, і позивачем не зазначено та судом не встановлено інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, то подану позовну заяву ОСОБА_1 слід залишити без розгляду.

Керуючись статтями 240, 241, 243 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволені клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду у адміністративній справі №500/587/23, - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державного агентства лісових ресурсів України, треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Тернопільське обласне управління лісового та мисливського господарства, Південно - Західне міжрегіональне управління лісового та мисливського гасподарства про визнання протиправним та скасування Наказ №480-к від 05.12.2022 «Про звільнення ОСОБА_1 », поновлення на посаді рівнозначній посаді першого заступника начальника Тернопільського обласного управління лісового та мисливського господарства в новоствореному органу Південно-Західне міжрегіональне управління лісового та мисливського господарства та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -залишити без розгляду..

Ухвала набирає законної сили в порядку визначеному статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали складено 30 червня 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач: - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 );

відповідач: - Державне агенство лісових ресурсів України (місцезнаходження: вул. Шота Руставелі, 9-А, м. Київ, 01601, );

треті особи: - Тернопільське обласне управління лісового та мисливського господарства (місцезнаходження: вул. Багата,5а,м. Тернопіль,46008 );

- Південно-Західне міжрегіональне управління лісового та мисливського господарства (місцезнаходження: вул. Кам`янецька, 55, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29001, ) .

Головуючий суддя Мірінович У.А.