Справа № 280/189/23
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2023-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 червня 2023 року м. Дніпросправа № 280/189/23
Суддя І інстанції Богатинський Б.В.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Мельника В.В., Сафронової С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13 березня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо обчислення розміру пенсії ОСОБА_1 за його заявою від 25.10.2022 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області перерахувати розмір пенсії ОСОБА_1 обчисливши її розмір відповідно до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» із зарахуванням до його пільгового стажу із особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці за Списком №1 періоду роботи з 11.12.1996 року по 31.01.1999 року, здійснити її виплату з часу призначення пенсії із урахуванням вже виплачених сум.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 13 березня 2023 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо обчислення розміру пенсії ОСОБА_1 , за його заявою від 25.10.2022.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області перерахувати розмір пенсії ОСОБА_1 обчисливши її розмір відповідно до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» із зарахуванням до його пільгового стажу із особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці за Списком №1 періоду роботи з 11.12.1996 по 31.01.1999, здійснити її виплату з часу призначення пенсії із урахуванням виплачених сум.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовної заяви відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована відсутністю підстав для зарахування до пільгового стажу позивача періоду роботи з 11.12.1996 року по 31.01.1999 року з огляду на відсутність уточнюючої довідки яка підтверджує пільговий стаж. Також скаржник посилається на підсудність підстав для обчислення розміру пенсії позивача відповідно до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», оскільки у позивача відсутній необхідний стаж на підземних роботах. При цьому, скаржник відзначає, що зараховані періоди роботи позивача відповідно Індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) у відомостях по спеціальному стажу у колонці код підстави для обліку стажу зазначено ЗП3013А1, що не дає право для обрахунку пенсії за ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області за призначенням пенсії на пільгових умовах відповідно ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у розмірі згідно із ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області позивачу повідомлено, що до пільгового стажу не зараховано період роботи з 11.12.1996 по 31.01.1999, оскільки відсутні дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. До Державного підприємства AT "Шахта ім. В.Р. Менжинського" не надсилався запит із проханням надати довідки уточнюючи пільговий характер роботи ОСОБА_1 , оскільки підприємство знаходиться на території, на якій органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. ОСОБА_1 було надано повний пакет документів, необхідний для призначення пенсії за віком по Списку №1, тому повідомлення про необхідність подання додаткових документів не надсилалося.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо обчислення розміру пенсії при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, позивач звернувся до суду з цією позовною заявою.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах ( п."а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон №1788-XII).

Законом України, що визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, є Закон «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі Закон №1058-IV).

Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 21 Закону №1058-IV з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування. у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється персоніфікований облік.

Згідно із абзацом першим частини першої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Як передбачено частиною другою статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV визначено право на призначення пільгової пенсії працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 встановлено, що позивач з 11.12.1996 до 30.04.2014 працював на шахті ім. В.Р. Менжинського (з 01.11.2013 шахта ім. В.Р. Менжинського реорганізована в шахту Марія Глубокая, з 09.01.2004 шахта Мирія Глубокая реорганізована в ООО «Інтерінвест вугілля») на посаді електрослюсаря підземного з повним робочим днем під землею.

Спірним в межах даної справи є відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області в зарахуванні до пільгового стажу роботи позивача періоду його роботи з 11.12.1996 року по 31.01.1999 року та відмова в обчисленні розміру пенсії позивача згідно із ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Щодо відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області в зарахуванні до пільгового стажу роботи позивача періоду його роботи з 11.12.1996 року по 31.01.1999 року, колегія суддів зазначає наступне.

Розпорядженням КМУ від 07.11.2014 №1085 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасового не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» м. Донецьк, віднесено до населеного пункту, на території якого державна влада не здійснює свої повноваження.

Загальновідомою є та обставина, що усі органи, організації, установи державної форми власності, в тому числі і органи Пенсійного фонду України, були евакуйовані з території проведення АТО ще наприкінці 2014 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 N 595 на підконтрольну Українській державі територію і продовжили свою роботу за місцем евакуації. При цьому, так звані «ДНР» та «ЛНР» є терористичними організаціями і не визнаються Україною як державні утворення. Відповідно, органи державної влади України, включно із Пенсійним фондом України, не мають права здійснювати листування, робити запити та будь-яким іншим способом взаємодіяти із представниками самопроголошених «республік», а тому Пенсійний фонд України не має правової підстави для використання наданої представниками так званих «ДНР» та «ЛНР» інформації.

Законами України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» визначено порядок регулювання правочинів та реалізації прав суб`єктів, названих Законів, з урахуванням необхідних змін на тимчасово окуповані території України у Донецькій та Луганській областях. Так, ч. 1 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та Законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. При цьому згідно ч. 2 ст. 9 цього Закону будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Відповідно ч. 3 ст. 9 зазначеного Закону також передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Тобто, документи, видані державними органами та органами місцевого самоврядування так званої "Донецької народної республіки", згідно законодавства України є недійсним та не можуть створювати правових наслідків.

Пункт 20 Порядку №637 доповнено 7 абзацом згідно з постановою КМУ №1028 від 09.12.2015 наступного змісту: у разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Підставою для незарахування періоду роботи позивача з 11.12.1996 року по 31.01.1999 року стала відсутність відомостей про спеціальний стаж в Індивідуальних відомостях про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Разом з тим, періоди роботи позивача з 01.03.2000 по 24.12.2000, з 01.01.2001 по 30.04.2014 та з 01.05.2014 по 30.06.2014 були зараховані Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області були зараховані до пільгового стажу за Списком №1.

Зважаючи на те, що позивач, відповідно до трудової книжки, працював з 11.12.1996 до 30.04.2014 працював на шахті ім. В.Р. Менжинського (з 01.11.2013 шахта ім. В.Р. Менжинського реорганізована в шахту Марія Глубокая, з 09.01.2004 шахта Мирія Глубокая реорганізована в ООО «Інтерінвест вугілля») на посаді електрослюсаря підземного з повним робочим днем під землею, тобто безперервно на одній посаді і на одному й тому самому підприємстві, виконував одну і ту саму роботу, то відмова у зарахуванні роботи позивача з 11.12.1996 року по 31.01.1999 року через відсутність відомостей про спеціальний стаж за цей період в Індивідуальних відомостях про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування є проявом надмірного формалізму з боку пенсійного органу.

Натомість наявність відомостей про спеціальний стаж за інші періоди цієїж самої роботи на тому ж самому підприємстві в повній мірі давало змогу пенсійному органу встановити пільговість спірного періоду і наявність підстав для зарахування його до пільгового стажу роботи за Списком №1, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо протиправності відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області у зарахуванні до пільгового стажу із особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці за Списком №1 періоду роботи позивача з 11.12.1996 по 31.01.1999.

Щодо відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області в обчисленні розміру пенсії позивача відповідно із ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», колегія суддів виходить із наступного.

Закон України «Про підвищення престижності шахтарської праці» (Далі Закон № 345-VI)спрямований на підвищення престижності шахтарської праці, надання додаткових гарантій у виплаті та підвищенні заробітної плати і розв`язанні соціально-побутових проблем шахтарів.

Статтею 1 вказаного Закону визначено, що дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Підпунктом 6 пункту 4 статті 10 Закону № 345-VI доповнено частину першу статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV абзацом третім наступного змісту:

мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Ця норма кореспондується з приписами статті 8 Закону № 345-VI.

Аналіз наведених норм свідчить, що мінімальний розмір пенсії у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, є додатковою гарантією для шахтарів, які працювали повний робочий день на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків за Списком № 1, яка встановлена на випадок, коли після розрахунку у встановленому законом порядку розміру відповідної пенсії за віком, така пенсія буде менша ніж три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 встановлено, що позивач з 11.12.1996 до 30.04.2014 працював на шахті ім. В.Р. Менжинського (з 01.11.2013 шахта ім. В.Р. Менжинського реорганізована в шахту Марія Глубокая, з 09.01.2004 шахта Мирія Глубокая реорганізована в ООО «Інтерінвест вугілля») на посаді електрослюсаря підземного з повним робочим днем під землею.

Отже, записами трудової книжки прямо визначено, що у спірні періоди позивач працював повний робочий день на підземних роботах.

Абзацом 7 пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (із змінами та доповненнями) (далі - Порядок № 637), передбачено, що у разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

За відомостями форми ОК-5 спірні періоди роботи включено до спеціального стажу за кодом ЗПЗ013А1.

Згідно з пунктом 1 Довідника № 435 під кодом ЗПЗ013А1 розуміється працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року № 461, і за результатами атестації робочих місць.

Отже, таке трактування і, у свою чергу, спірні періоди роботи відповідають умові набуття права на отримання пенсії в розмірі, передбаченому Законом № 345-VI, - зайнятість на підземних роботах повний робочий день за Списком № 1.

Відповідач вважає, що відсутня безпосередня зайнятість на підземних роботах повний робочий день, оскільки такі роботи визначаються за кодом ЗПЗ014А1 і кодом ЗПЗ014А2. Наведене трактування передбачено пунктами 11 та 34 Довідника № 435.

Суд не погоджується з такими доводами відповідача та вважає, що включення до стажу, який дає право на отримання пенсії в розмірі, визначеному Законом № 345-VI, лише тих робіт, які передбачені кодом ЗПЗ014А1 і кодом ЗПЗ014А2, істотно обмежує гарантії прав шахтарів на отримання пенсії в належному розмірі, оскільки достатнім є факт зайнятості позивача на підземних роботах повний робочий день, віднесених до Списку № 1. Обставина віднесення періодів роботи позивача до робіт за Списком № 1 підтверджена матеріалами справи і частково зараховані відповідачем до пільгового стажу за Списком № 1. Якщо вказані роботи за кодом віднесено до Списку № 1, то аналіз змісту примітки до Списку № 1, затвердженого постановами Кабінету Міністрів України "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" (в редакціях, чинних в періоди роботи позивача) про зайнятість останнього повний робочий день на підземних роботах.

При цьому, статтею 1 Закону № 345-VI прямо передбачено, що вона поширюється не лише на працівників, які видобувають вугілля, а й працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день за Списком № 1.

З викладених підстав періоди роботи позивача, які зараховані Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області до пільгового стажу за Списком №1, а саме з 01.03.2000 по 24.12.2000, з 01.01.2001 по 30.04.2014 та з 01.05.2014 по 30.06.2014, а також спірний період з 11.12.1996 по 31.01.1999 з підлягають зарахуванню до стажу, який дає право на отримання пенсії в розмірі, визначеному Законом № 345-VI.

З урахуванням наведеного, з огляду на те, що вказані вище періоди роботи позивача, які підлягають зарахуванню до стажу, який дає право на отримання пенсії в розмірі, визначеному Законом № 345-VI складають більше 15 років, необхідних для обчислення розміру пенсії позивача за правилами ст. 8 Закону № 345-VI, то колегія суддів констатує наявність у позивача права на обчислення розміру його пенсії відповідно до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці»

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про задоволення адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321,322 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з складення в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

В повному обсязі постанова складена 20.06.2023 року.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя В.В. Мельник

суддя С.В. Сафронова