Справа № 420/6880/23
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2023-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6880/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2023 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Василяки Д.К.,

за участі секретаря судового засідання Касаджик Д.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 не з`явилась,

ОСОБА_3 не з`явився,

за участі представника відповідача Коваленко Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Болградської міської ради Одеської області про визнання незаконним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Болградської міської ради Одеської області в якому позивачі просять суд: визнати незаконним та скасувати рішення Болградської міської ради № 1469-YIII від 23.02.2023 року «Про розгляд питання щодо перейменування села Виноградівка Болградського району Одеської області», яким надана згода на перейменування села Виноградівка Болградського району Одеської області на село Курчу Болградського району Одеської області.

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням Болградської міської ради № 1469-VIII від 23.02.2023 року «Про розгляд питання щодо перейменування села Виноградівка Болградського району Одеської області» надана згода на перейменовання села Виноградівка Болградського району Одеської області на село Курчу Болградського району Одеської області.

Позивачі зазначають, що відповідно до ст. 5 Закону України «Про географічні назви» від 31.05. 2005 року, «перейменування географічних об`єктів здійснюється з урахуванням думки більшості населення, яке проживає на території, де розташованій цей об`єкт, відповідно до закону про референдуми; перейменування географічних об`єктів, пов`язане з необхідністю приведення назв таких географічних об`єктів у відповідність із вимогами Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганд їхньої символіки». Оскільки назва села «Виноградівка» не була пов`язана із комуністичним та або націонал- соціалістичним (нацистським) тоталітарними режимами в Україні, його перейменування мало відбуватись у порядку, встановленому Законом України «Про географічні назви». тобто, з урахуванням думки більшості населення, відповідно до Закону про референдуми.

Однак, станом на даний час, Закон України «Про всеукраїнський та місцевий референдуми», яким встановлювався порядок проведення місцевих референдумів, втратив чинність, іншого Закону, яким би були врегульовані питання проведення місцевих референдумів, в Україні не прийнято.

Таким чином, на думку позивачів, станом на даний час, неможливо було у відповідності до чинного законодавства провести процедуру зміни назви села Виноградівка, тому рішення Болградської міської ради № 1469-VIII від 23.02.2023 року «Про розгляд питання щодо перейменування села Виноградівка Болградського району Одеської області», яким надана згода на перейменовання села Виноградівка Болградського району Одеської області на село Курчу Болградського району Одеської області є незаконним, порушує їхні права та права інших мешканців села Виноградівка передбаченних ст.38 Конституції України (громадяни мають право брати участь в управлінні державними справами, у всеукраїнському та місцевих референдумах), ст. 69 Конституції України, (народне волевиявлення здійснюється через вибори, референдум та інші форми безпосередньої демократії) і є таким, що підлягає скасуванню/

Позивачі вважають дане рішення Болградської міської ради незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки строк проведення громадського обговорення повинен становив менш як 2 місяці, що призвело до порушень пункту 5 Порядку проведення громадського обговорення під час розгляду питань про присвоєння юридичним особам та об`єктам права власності, які належать фізичним особам, імен (псевдонімів) фізичних осіб, ювілейних дат та святкових дат, назв і дат історичних подій затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 жовтня 2012 року № 989.

Крім цього при прийнятті оскаржуваного рішення Болградська міська рада зловживала своїми повноваженнями, яке полягало у неврахуванні думки громадян.

Відповідач проти позову заперечив. У відзиві на позовну заяву, наданому до суду 03.02.2023, зазначив, що Рішенням виконавчого комітету Болградської міської ради Одеської області від 21.09.2022 року № 324 «Про погодження списку об`єктів топоніміки (вулиць, провулків, скверів, парків та населеного пункту), розташованих на території Болградської територіальної громади Болградського району Одеської області що підлягають перейменуванню» погоджено список об`єктів топоніміки (вулиць, провулків, скверів, парків та населеного пункту), розташованих на території Болградської територіальної громади Болградського району Одеської області, назву яких запропоновано змінити, у тому числі назва населеного пункту села «Виноградівка» Болградського району.

Ініціаторами перейменування села «Виноградівка» в село «Курчу» виступили: ОСОБА_4 мешканець села «Виноградівка», співробітник Музею історії та етнографії села «Виноградівка»; ОСОБА_5 голова ВГО Союз гагаузів України»; ОСОБА_6 - редактор відділу політики газети «День».

З метою вивчення громадської думки, щодо повернення селу «Виноградівка» історичної назви, керуючись рішенням Болградської міської ради № 1254-VIII від 29.09.2022 року «Про затвердження Порядку перейменування (найменування) об`єктів топоніміки, вулиць, провулків, площ та інших споруд, розташованих на території Болградської територіальної громади» на виконання рішення виконавчого комітету Болградської міської ради від 18.10.2022 року № 363 «Про проведення громадського обговорення щодо перейменування (найменування) об`єктів топоніміки, вулиць, провулків, площ та інших споруд, розташованих на території Болградської територіальної громади», Болградською міською радою були проведені опитування суспільної думки, щодо найменування (перейменування) об`єктів, відповідно до яких в строк до 02 січня 2023 року мешканці мали право викласти свої думки щодо перейменування села « ІНФОРМАЦІЯ_1 » наступними способами: шляхом направлення електронного письма на електрону пошту Болградської міської ради; заповнення листа опитування в Google формі; заповнення листа опитування за місцем проживання.

За результатами опитування мешканців села рішенням виконавчого комітету Болградської міської ради від 25.01.2023 р. за № 20 сформоване Подання про присвоєння об`єктам топоніміки, вулиць, провулків, площ та інших споруд, розташованих на території Болградської територіальної громади Одеської області імен фізичних осіб, назв ювілейних і святкових дат, назв і дат історичних подій, та внесено на розгляд Болградської міської ради Одеської області.

На пленарному засіданні Болградської міської ради 23.02.2023 року прийнято рішення № 1469-VIII «Про розгляд питання щодо перейменування села «Виноградівка» Болградського району Одеської області», яким надано згоду на перейменування села «Виноградівка» Болградського району Одеської області в село «Курчу» Болградського району Одеської області. Дане рішення було прийнято при повторному голосуванні, у зв`язку з тим, що при першому голосуванні жодна пропозиція не пройшла, тому. відповідно до ст. и83 Регламенту, за ініціативою депутата, підтриманою більшістю депутатів присутніх на засіданні проведене повторне голосування по цьому проекту рішення.

Як зазначає відповідач, наслідком прийняття цього рішення міською радою про надання згоди на перейменування села не є його автоматичне перейменування. Надання згоди на перейменування є лише етапом в процесі перейменування населеного пункту.

В інший спосіб реалізація відповідачем місцевої ініціативи, ніж прийняття оскаржуваного рішення неможлива.

На думку відповідача, оскаржуване рішення жодним чином не зачіпає прав позивачів, оскільки немає жодних правових наслідків для них.

З наведених вище норм законодавства України вбачається, що прийняття відповідачем оскаржуваного рішення є передумовою для прийняття відповідного рішення Одеською обласною радою та, в подальшому, Верховною Радою України за наявності позитивних висновків експертів.

При цьому лише рішення Верховної Ради України, як єдиного конституційного органу повноважного приймати рішення обов`язкові для всіх, щодо перейменування населеного пункту матиме правові наслідки для всіх суб`єктів, в тому числі позивачів та відповідача.

При цьому відповідач вважає, що прийняте Болградською міською радою оскаржуваного рішення не є обов`язковим ані для Одеської обласної ради, ані для Верховної Ради України, та за своєю правовою природою носить лише консультативний характер для цих органів при розгляді питання дорадчий щодо перейменування села «Виноградівка», та може бути відхилене зазначеними органами.

Отже, як вказує відповідач, відсутні правові підстави для визнання оскаржуваного рішення протиправним, а відтак і для його скасування.

03.05.2023 року від позивачів надійшла відповідь на відзив, згідно якої вони не згодні з доводами відповідача та не погоджуються з обставинами викладеними у відзиві на позовну заяву. Позивачі вказують, що ініціаторами перейменування виступили: 1) ОСОБА_7 який не є мешканцем села Виноградівка, який постійно проживає АТО Гагаузия республіки Молдова; 2) ОСОБА_8 - який не є мешканцем села Виноградівка проживає м. Київ: 3) ОСОБА_9 - який також не є мешканцем села Виноградівка, проживає м. Київ.

На думку позивачів, рішення Болградської міської ради № 1469-VIII суперечить, рішенню виконавчого комітету Болградської міської ради № 324, та обґрунтуванням перейменування.

Позивачі зазначають, що села Виноградівки знаходяться в різних ОТГ, та мають різні поштові індекси (Виноградівка Арцівського ОТГ, Виноградівка Тарутинського ОТГ), тому ніякої плутанини не має, оскільки поштова кореспонденція надсилається лише при наявності поштового індексу.

На думку позивачів назва села «Виноградівка» не була пов`язана із комуністичним та/або націонал-соціалістичним (нацистським) тоталітарними режимами в Україні, ця назва «Виноградівка» не підпадає під дію Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганд Їхньої символіки».

Проколом № 9 від 18 січня 2023 року, (в протоколі невиправлена помилка з датою 2022) вказано, що 02 січня 2023 року завершилась процедура громадського обговорення, що доказує факт порушення строку громадського обговорення.

Крім того, як вказує позивач, Болградська міська рада не має жодного доказу, що саме 01 вересня 1944 року, в часи правління Радянської влади село Курчу було перейменовано на Виноградівку, це лише припущення.

Також не маються в матеріалах топонімічної комісії Болградської міської ради жодних доказів встановлення достовірної географічної назви села Виноградівка в минулому.

Позивач зазначає, що у відзиві Болградська міська рада наводить аргумент, посилаючись на ст. 5 Закону України «Про географічні назви», по присвоєння однієї і ті ж на кільком однорідним географічним об`єктам у межах одного населеного пункту або району не допускається.

Проте, в даному випадку селу не присвоюється знову назва Виноградівка, а є спроба перейменування, це зовсім інше речення, іншій випадок, тобто Болградська міська рада по іншому тлумачить дану норму.

Позивачі вважають, що Болградська міська рада діяла всупереч ч. 2 ст. 19 Конституції України,.

Також позивач вважає, що рішенням Болградської міської ради були порушені Конституційні права, та Конституційні права більшості мешканців села Виноградівка.

09.05.2023 та 02.06.2023 року від відповідача надійшли письмові пояснення на відповідь на відзив, в яких відповідач зазначає фактично ті ж самі обставини, які зазначені у відзиві на позовну заяву.

За цією позовною заявою відкрито провадження в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 02 травня 2023 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено для розгляду по суті на 02.06.2023.

У судовому засіданні 28.06.2023 позивач ОСОБА_1 , позов підтримав, просив задовольнити.

Представник відповідача позов не визнав. Просив суд у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, заслухавши учасників процесу, суд встановив наступні обставини та спірні правовідносини: рішенням Болградської міської ради Одеської області від 29.09.2022 №1254-VIII було затверджено Порядок найменування (найменування) об`єктів топоніміки, вулиць, провулків, площ та інших споруд, розташованих на території Болградської територіальної громади.

Згідно додатку до протоколу №4 від 11.08.2022 року, визначено перелік пропозицій щодо перейменування вулиць та провулків міста Болград та населених пунктів Болградської територіальної громади, запропонований Комісією до розгляду на засіданні виконавчого комітету Болградської міської ради. Відповідно до якого зазначено повернення історичної назви селу Виноградівка його історичної назви Курчі (Курчу). Оскільки цю назву населений пункт перейняв у ногайців, які мешкали на цій території до 1807 року. До речі, понад 80% старих назв населених пунктів ОСОБА_10 мають ногайське походження. Так як іменний імператорський рескрипт мав силу державного закону, то надалі в офіційних документах зазначене поселення називалося Курчі.

Ініціаторами перейменування села «Виноградівка» в село «Курчу» виступили: ОСОБА_4 співробітник Музею історії та етнографії села «Виноградівка»; ОСОБА_5 голова ВГО «Союз гагаузів України»; ОСОБА_6 редактор відділу політики газети «День».

Ініціатива проявлена з мотивів повернення історичної назви населеного пункту, яке було засновано у 1811 році. 1 вересня 1944 року за часів правління Радянської влади, село Курчу перейменовано на Виноградівку, проте національні меншини, що компактно проживають на території Болградського району у своєму повсякденному житті як і раніше називають село Курчу і Курчий.

18.10.2022 року виконавчим комітетом Болградської міської ради Одеської області прийнято рішення №363 «Про проведення громадського обговорення щодо перейменування (найменування) об`єктів топоніміки, вулиць, провулків, площ та інших споруд, розташованих на території Болградської територіальної громади» яким вирішено:

провести громадське питання обговорення щодо перейменування (найменування) об`єктів топоніміки, вулиць, провулків, площ, розташованих на території Болградської територіальної громади (надалі Об`єктів топоніміки), визначених у додатку (додається);

громадські обговорення з питань перейменування (найменування) об`єктів топоніміки проводити з мешканцями населених пунктів безпосередньо в населених пунктах, в яких пропонується їх перейменування;

визначити форму проведення громадських обговорень: листи-опитування осіб, які проживають або мають відношення до Об`єкту, який пропонується перейменувати виходячи з необхідності залучення якомога більшої кількості заінтересованих учасників та власних організаційних можливостей;

визначити строк проведення громадських обговорень терміном 2 місяця оприлюднення відповідного інформаційного повідомлення на сайті Болградської міської ради;

призначити відповідальними за проведення громадського обговорення відділ містобудування та архітектури, будівництва, житлово-комунального господарства та державного архітектурно будівельного контролю Болградської міської ради, загальний відділ Болградської міської ради, старост Болградської територіальної громади;

призначити відповідальним за підготовку та оприлюднення інформаційного повідомлення про організацію та проведення громадського обговорення - відділ містобудування та архітектури, будівництва, житлово-комунального господарства та державного архітектурно будівельного контролю Болградської міської ради;

комісії з питань перейменування (найменування) об`єктів топоніміки, вулиць, провулків, площ, розташованих на території Болградської територіальної громади після завершення громадських обговорень опрацювати отримані матеріали та подати до виконавчого комітету міської ради відповідні висновки необхідні для формування подання;

контроль за виконанням цього рішення покласти на Болградського міського голову.

За результатами опитування мешканців села рішенням виконавчого комітету Болградської міської ради від 25.01.2023 р. за № 20 сформоване Подання про присвоєння об`єктам топоніміки, вулиць, провулків, площ та інших споруд, розташованих на території Болградської територіальної громади Одеської області імен фізичних осіб, назв ювілейних і святкових дат, назв і дат історичних подій, та внесено на розгляд Болградської міської ради Одеської області.

Згідно протоколу №9 прийняла участь в обговоренні 493 особи, із них 351 особи запропонували залишити існуючу назву Виноградівка, село Курчу 140 осіб, село Куртчу 1 особа.

23.02.2023 відбулась 50-та сесія Болградської міської ради, на якій було прийнято рішення від №1469-VIII про розгляд питання щодо перейменування села Виноградівка Болградського району Одеської області, яким надано згоду на перейменування село Виноградівка, Болградського району Одеської області в село Курчу Болградського району Одеської області.

Рішення прийнято відповідно до Закону України «Про географічні назви», у зв`язку з військовою агресію російської федерації проти України та з метою позбавлення від радянського минулого та зв`язків з країною-агресором, імперських та радянських ідеологем, керуючись рішенням Болградської міської ради № 1254-VIII від 29.09.2022 року «Про затвердження Порядку перейменування (найменування) об`єктів топоніміки, вулиць, провулків, площ та інших споруд, розташованих на території Болградської територіальної громади», за результатами проведеного опитування населення, яке проживає на території села Виноградівка Болградського району, враховуючи рішення виконавчого комітету Болградської міської ради №20 від 25.01.2023 року «Про формування Подання про присвоєння об`єктам топоніміки, вулиць, провулків, площ та інших споруд, розташованих на території Болградської територіальної громади Одеської області імен фізичних осіб. назв ювілейних і святкових дат, назв і дат історичних подій», на виконання плану роботи Болградської міської ради VII скликання на 2023 рік, затвердженого рішенням міської ради № 1336-VIII від 22.12.2022 року, керуючись ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи суд виходить з наступного: за приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Носієм суверенітету і єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 7 Конституції України в Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування.

Згідно із ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Відповідно до ст. 38 Конституції України громадяни мають право брати участь в управлінні державними справами, у всеукраїнському та місцевих референдумах, вільно обирати і бути обраними до органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

Статтею 40 Конституції України визначено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

За приписами ст. 69 Конституції України народне волевиявлення здійснюється через вибори, референдум та інші форми безпосередньої демократії.

Відповідно до п. 29 ч. 1 ст. 85 Конституції України питання щодо утворення і ліквідація районів, встановлення і зміна меж районів і міст, віднесення населених пунктів до категорії міст, найменування і перейменування населених пунктів і районів віднесене до виключних повноважень Верховної Ради України.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 140 Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Частиною 1 статті 143 Конституції України визначено, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; встановлюють місцеві податки і збори відповідно до закону; забезпечують проведення місцевих референдумів та реалізацію їх результатів; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.

Статтею 144 Конституції України визначено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

Відповідно до ст. 146 Конституції України інші питання організації місцевого самоврядування, формування, діяльності та відповідальності органів місцевого самоврядування визначаються законом.

В статті 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в України» від 21.05.1997 №280/97-ВР (далі Закон №280) містяться наступних термінів:

територіальна громада - жителі, об`єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об`єднання жителів кількох сіл, селищ, міст, що мають єдиний адміністративний центр;

адміністративно-територіальна одиниця - область, район, місто, район у місті, селище, село;

представницький орган місцевого самоврядування - виборний орган (рада), який складається з депутатів і відповідно до закону наділяється правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення;

виконавчі органи рад - органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами;

органи самоорганізації населення - представницькі органи, що створюються частиною жителів, які тимчасово або постійно проживають на відповідній території в межах села, селища, міста.

За приписами ст. 2 Закону №280 місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Статтею 3 Закону №280 визначено, що громадяни України реалізують своє право на участь у місцевому самоврядуванні за належністю до відповідних територіальних громад.

Будь-які обмеження права громадян України на участь у місцевому самоврядуванні залежно від їх раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, терміну проживання на відповідній території, за мовними чи іншими ознаками забороняються.

За приписами ч. 1 ст. 6 Закону №280 первинним суб`єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада села, селища, міста.

Згідно із ч. ч. 1, 3, 4 ст. 9 Закону №280 члени територіальної громади мають право ініціювати розгляд у раді (в порядку місцевої ініціативи) будь-якого питання, віднесеного до відання місцевого самоврядування.

Місцева ініціатива, внесена на розгляд ради у встановленому порядку, підлягає обов`язковому розгляду на відкритому засіданні ради за участю членів ініціативної групи з питань місцевої ініціативи.

Рішення ради, прийняте з питання, внесеного на її розгляд шляхом місцевої ініціативи, обнародується в порядку, встановленому представницьким органом місцевого самоврядування або статутом територіальної громади.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону №280 сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Статтею 21 Закону №280 визначено, що обмеження прав територіальних громад на місцеве самоврядування згідно з Конституцією та законами України може бути застосоване лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану.

За приписами ч. 3 ст. 24 Закону №280 органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Відповідно до ст. 25 Закону №280 сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Пунктом 41 частини 1 статті 26 Закону №280 визначено, що до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад належить прийняття рішень з питань адміністративно-територіального устрою в межах і порядку, визначених цим та іншими законами.

В преамбулі Закону України «Про географічні назви» від 31.05.2005 №2604-IV (далі Закон №2604) визначено, що цей Закон визначає правові основи регулювання відносин та діяльності, пов`язаних із встановленням назв географічних об`єктів, а також унормуванням, обліком, реєстрацією, використанням та збереженням географічних назв.

Встановлення назв географічних об`єктів, а також їх унормування, облік, реєстрація, використання та збереження має важливе значення для вирішення завдань національної безпеки, розвитку економіки, науки і освіти, державного будівництва, міжнародного співробітництва, а також у повсякденному житті громадян.

В статті 1 Закону №2604 наведене наступне визначення термінів, застосованих у цьому Законі:

географічні назви - власні назви географічних об`єктів, що застосовуються для їх розпізнавання та встановлення відмінності від інших об`єктів;

географічні об`єкти - цілісні і відносно стабільні утворення Землі природного або антропогенного походження, що існують або існували в минулому і характеризуються певним місцеположенням: орографічні - материки, гори, хребти, скелі, ущелини, льодовики, рівнини, низовини, яри, балки, острови, коси, вулкани, печери тощо; гідрографічні - океани, моря, затоки, протоки, лимани, озера, болота, водосховища, річки, канали тощо; адміністративно-територіальні - держави, автономні території, області, райони, міста, селища, села тощо; соціально-економічні - залізничні станції, роз`їзди, порти, пристані, аеропорти тощо; природно-заповідні - природні парки, заповідники, заказники, заповідні урочища та інші подібні об`єкти;

найменування та перейменування географічних об`єктів - присвоєння назв географічним об`єктам відповідними органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Статтею 5 Закону №2604 визначено, що встановлення географічних назв включає виявлення існуючих або відомих у минулому історичних географічних назв, найменування та перейменування географічних об`єктів.

Географічні назви виявляються документами відповідних органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також картографічними, статистичними, архівними, енциклопедичними, довідковими та історичними джерелами.

Виявлення географічних назв, не зафіксованих у документах чи історичних джерелах, здійснюється шляхом опитування, у тому числі за допомогою засобів масової інформації, населення, яке проживає на даній території, краєзнавців, географів, істориків та інших фахівців, під час картографування території або проведення топонімічних досліджень.

Назва, яка присвоюється географічному об`єкту, повинна відображати найбільш характерні ознаки цього об`єкта, враховувати географічні, історичні, природні та інші умови місцевості, де він розташований, думку населення, яке проживає на цій території, вписуватися в існуючу систему назв цієї території і складатися з мінімальної кількості слів.

Географічним об`єктам можуть присвоюватися імена вчених, дослідників та інших осіб, які брали участь у їх відкритті, вивченні, створенні або заснуванні.

Імена видатних державних або громадських діячів, представників науки, культури чи інших осіб, діяльність яких не пов`язана з відповідними географічними об`єктами, можуть присвоюватися посмертно, і лише у виняткових випадках з урахуванням думки більшості населення, яке проживає на території, де розташовані ці об`єкти. Врахування думки більшості населення здійснюється відповідно до закону про референдуми.

Назви адміністративно-територіальних одиниць, як правило, повинні бути похідними від найменування тих адміністративних одиниць, які є їх адміністративними центрами, або географічного чи історичного найменування тієї частини території, де розташовані ці адміністративно-територіальні одиниці.

Назви залізничних станцій, портів, пристаней, аеропортів та інших об`єктів транспорту, як правило, повинні бути похідними від назв населених пунктів або їхніх частин, у яких або поряд з якими вони розташовані. Зазначені об`єкти транспорту, розташовані поза населеними пунктами, як правило, найменовуються з урахуванням назв найближчих значних географічних об`єктів.

Присвоєння однієї і тієї ж назви кільком однорідним географічним об`єктам у межах одного населеного пункту або району не допускається.

Забороняється присвоювати географічним об`єктам назви, які є іменами або псевдонімами осіб, які обіймали керівні посади у комуністичній партії (посаду секретаря районного комітету і вище), вищих органах влади та управління СРСР, УРСР (УСРР), інших союзних та автономних радянських республік (крім випадків, пов`язаних з розвитком української науки та культури), працювали у радянських органах державної безпеки, назви СРСР, УРСР (УСРР), інших союзних радянських республік та похідні від них, а також назви, пов`язані з діяльністю комуністичної партії, встановленням радянської влади на території України або в окремих адміністративно-територіальних одиницях, переслідуванням учасників боротьби за незалежність України у XX столітті (крім пам`ятників та пам`ятних знаків, пов`язаних з опором та вигнанням нацистських окупантів з України або з розвитком української науки та культури).

Перейменування географічних об`єктів здійснюється у випадку:

повторення назв однорідних географічних об`єктів у межах однієї адміністративно-територіальної одиниці;

необхідності повернення окремим географічним об`єктам їхніх історичних назв;

істотної зміни функції або призначення географічного об`єкта;

необхідності приведення назви географічного об`єкта у відповідність із вимогами Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки".

Перейменування географічних об`єктів здійснюється з урахуванням думки більшості населення, яке проживає на території, де розташовані ці об`єкти, відповідно до закону про референдуми. Перейменування географічних об`єктів, пов`язане з необхідністю приведення назв таких географічних об`єктів у відповідність із вимогами Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки", здійснюється у порядку, встановленому Законом України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки".

За приписами абз. 1, 2, 7 ч. 1 ст. 7 Закону №2604 найменування та перейменування географічних об`єктів у межах визначених законом повноважень та відповідно до вимог цього Закону здійснюють:

Верховна Рада України - щодо найменування та перейменування одиниць адміністративно-територіального устрою України (шляхом внесення змін до Конституції України, населених пунктів і районів, а також географічних об`єктів, створених за рішеннями Верховної Ради України;

сільські, селищні, міські ради - щодо географічних об`єктів, розташованих відповідно на території села, селища, міста.

Відповідно до ст. 8 Закону №2604 пропозиції щодо найменування та перейменування географічного об`єкта з необхідним обґрунтуванням, картографічними матеріалами, розрахунками та кошторисами витрат, пов`язаних з таким найменуванням та перейменуванням, у межах, визначених законом, можуть вносити органи влади, підприємства, установи, організації та громадяни України.

Пропозиції щодо найменування та перейменування географічного об`єкта вносяться до відповідних органів, зазначених у статті 7 цього Закону. Розгляд таких пропозицій, якщо інше не передбачено Конституцією України та законом, обов`язково має здійснюватися з урахуванням відповідно:

пропозицій відповідних рад - щодо найменування та перейменування географічних об`єктів, розташованих на території кількох адміністративно-територіальних одиниць;

висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері транспорту - щодо найменування та перейменування залізничних станцій, портів, пристаней, аеропортів та інших об`єктів транспорту;

висновку відповідних центральних органів виконавчої влади - щодо найменування та перейменування гідровузлів, водосховищ, каналів, родовищ корисних копалин, інших подібних об`єктів, територій, об`єктів природно-заповідного фонду тощо.

Пропозиції та рішення щодо найменування та перейменування географічних об`єктів направляються у встановленому порядку на відповідну експертизу.

Географічні об`єкти, що утворюються за рішенням Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, найменовуються відповідними рішеннями про їх утворення згідно з вимогами цього Закону.

Перейменування географічних об`єктів, пов`язане з необхідністю приведення назв таких об`єктів у відповідність із вимогами Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки", здійснюється з урахуванням особливостей, установлених Законом України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки".

Пропозиції та рішення органів державної влади щодо найменування або перейменування географічних об`єктів направляються на відповідну експертизу до спеціально уповноваженого органу з географічних назв у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Порядок найменування та перейменування географічних об`єктів, що складають систему адміністративно-територіального устрою України, визначається окремим законом.

Згідно із п. 12 Положення про порядок вирішення питань адміністративно-територіального устрою Української РСР, затвердженого Указом Президії Верховної Ради Української РСР «Про порядок вирішення питань адміністративно-територіального устрою Української РСР» №1654-Х від 12.03.1981 (зі змінами внесеними згідно із Законом України «Про присвоєння юридичним особам та об`єктам права власності імен (псевдонімів) фізичних осіб, ювілейних та святкових дат, назв і дат історичних подій» від 24.05.2012 № 4865-VI), що найменування і перейменування адміністративно-територіальних одиниць і населених пунктів - областей, районів, міст, районів у містах, селищ міського типу, сіл і селищ проводиться Президією Верховної Ради Української РСР за поданням виконавчих комітетів відповідних обласних, міських (міст республіканського підпорядкування) Рад народних депутатів, з врахуванням загальнодержавних інтересів, а також географічних, історичних, національних, побутових та інших місцевих умов, думки місцевого населення.

Подання про найменування або перейменування адміністративно-територіальних одиниць і населених пунктів вноситься виконавчим комітетом обласної, міської (міста республіканського підпорядкування) Ради народних депутатів лише при наявності рішень, прийнятих на сесіях відповідних нижчестоящих Рад народних депутатів.

При найменуванні і перейменуванні адміністративно-територіальних одиниць і населених пунктів не допускається присвоєння районам, містам, районам у містах таких найменувань, які є в республіці, а селищам міського типу, селам і селищам - які є в області.

Згідно із п. 1 Розділу XV «Перехідні положення» Конституції України Закони та інші нормативні акти, прийняті до набуття чинності цією Конституцією, є чинними у частині, що не суперечить Конституції України.

Аналіз наведених положень законодавства дає підстави суду для наступних висновків.

Питання перейменування села Виноградівка є виключною компетенцією Верховної Ради України.

Перейменування села Виноградівка повинно бути здійснено відповідно до вимог Закону України «Про географічні назви», оскільки село є адміністративно-географічним об`єктом, та відповідно до вимог Положення про порядок вирішення питань адміністративно-територіального устрою Української РСР, затвердженого Указом Президії Верховної Ради Української РСР «Про порядок вирішення питань адміністративно-територіального устрою Української РСР» №1654-Х від 12.03.1981 в частині, що не суперечить Конституції України.

Також відповідно до ст. 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Згідно з п. 41 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання прийняття рішень з питань адміністративно-територіального устрою в межах і порядку, визначених цим та іншими законами.

Згідно з ч. 1 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Таким чином, відповідач, враховуючи наведені вимоги Положення про те, що питання про перейменування адміністративно-територіальних одиниць і населених пунктів розглядається лише при наявності рішень, прийнятих на сесіях відповідних нижчестоящих Рад, та Закону України «Про місцеве самоврядування», має певні повноваження в питаннях адміністративно-територіального устрою, зокрема надавати згоду на перейменування села Виноградівка. Наслідком прийняття рішення про надання згоди на перейменування селища не є його автоматичне перейменування. Надання згоди на перейменування є лише етапом в процесі перейменування населеного пункту.

Відтак, суд дійшов висновку, що прийняття відповідачем оскаржуваного рішення не виходить за межі його повноважень, визначених Конституцією та іншими актами законодавства України, спрямоване на реалізацію місцевої ініціативи.

Щодо доводів про неісторичну назву населеного пункту, на яку згідно оскаржуваного рішення пропонується перейменувати с.Виноградівка, суд зазначає, що питання щодо історичності або неісторичності назви «Курчу» є суто науковим, дискусійним та предметом історичних досліджень.

Відповідно до архівної довідки від 19.05.2023 року №8-П/5 КУ «Ізмаїльський архів», судом встановлено, що назва села «Курчу», на думку суду, при застосуванні семіотико семантичному аналізу може відповідати історичним назвам села «Курчи», «Курчій», «Курчах».

Проте питання правомірності або неправомірності оскаржуваного рішення питання історичності назви «Курчу», суд вважає необхідним зазначити, що перейменування населеного пункту є виключною компетенцією Верховної Ради України.

Також суд, критично відноситься на посилання позивачів про відсутність доказів, що саме під час правління Радянської влади село Курчу було перейменовано на Виноградівку, оскільки вказане підтверджується архівною довідкою від 19.05.2023 року №8-П/5 виданою КУ «Ізмаїльський архів», де зазначено, що на підставі Постанови РМ УРСР від 14 листопада 1945 село Курчі було перейменовано в село Виноградівка і входило до складу Болградського район Ізмаїльської області.

Відносно посилання позивачів що відповідачем порушено строк проведення громадського обговорення суд зазначає, що мешканці села не були позбавлені можливості взяти участь в опитуванні. При цьому відсутні належні та допустимі докази, щодо обмеження можливості реалізувати свою думку під час запропонованого опитування.

Отже, оскаржуване рішення прийняте з врахуванням громадської думки, про що безпосередньо в ньому зазначено.

Відносно доводів позивачів, що ініціатори перейменування не є мешканцями с.Виноградівка, суд зазначає, що вказане спростовується наданою до суду довідкою від 12.05.2023 року за вих.№171/02-40 Болградської міської ради. В зазначеній довідці що ОСОБА_11 , ОСОБА_6 зареєстровані в селі Виноградівка. При цьому суд критично ставиться до інформації щодо непідтвердження фактичного проживання зазначених осіб у с.Виноградівка, оскільки відсутні дані, щодо способу підтвердження даної інформації.

Крім того, у судовому засіданні позивач стверджував, що під час пленарного засідання 23.02.2023 року була відсутня необхідна кількість депутатів для прийняття рішення, однак вказане спростовується наданим до суду доказами, а саме протоколом від 23.02.2023 року, відомістю реєстрації міського голови і депутатів Болградської міської ради VIII скликання, протоколами поіменного голосування (т.1 а.с.26-34).

Так само не заслуговують уваги твердження позивача про наявність тиску на депутатів під час прийняття рішення, оскільки належних та допустимих доказів суду не надано.

З урахуванням вищевикладеного суд, приходить висновку про наявність незначних порушень процедури але при цьому інші перелічені позивачами порушення не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, що спростовуються наданими до суду доказами та не впливають на правомірність оскаржуваного рішення.

Крім того, згідно висновків Верховного суду, що викладені у постанові від 02 травня 2018 року № К/9901/43551/18 та у постанові від 23 травня 2018 року по справі № 219/7967/17 (К/991/551/17) у якій зазначено що порушення процедури громадського обговорення саме по собі не може бути підставою для скасування рішення, прийнятого за наслідками такого обговорення.

Також суд зазначає, що рішення суб`єкта владних повноважень може бути визнане протиправним, якщо воно порушує права, свободи та/або інтереси позивача. Тобто таке рішення суб`єкта владних повноважень, яке матиме негативні правові наслідки для позивача.

У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд України в Рішенні від 1 грудня 2004 року № 18-рп/2004 дав визначення поняттю «охоронюваний законом інтерес», який вживається в ряді законів України, у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права» (інтерес у вузькому розумінні цього слова), який розуміє як правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним. Поняття «охоронюваний законом інтерес» у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права» має один і той же зміст.

Враховуючи наведену позицію Конституційного Суду України, суд зазначає, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Таким чином, при розгляді справ адміністративний суд має встановити факт або обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача - суб`єкта владних повноважень, створення перешкод для їх реалізації або про наявність іншого ущемлення прав та свобод позивача.

На переконання суду оскаржуване рішення жодним чином не зачіпає прав позивачів, оскільки не має жодних правових наслідків для них.

З наведених вище норм законодавства України вбачається, що прийняття відповідачем оскаржуваного рішення є передумовою для прийняття відповідного рішення Верховною Радою України за наявності позитивних висновків експертів.

При цьому лише рішення Верховної Ради України, як єдиного конституційного органу повноважного приймати рішення обов`язкові для всіх, щодо перейменування населеного пункту матиме правові наслідки для всіх суб`єктів, в тому числі позивачів та відповідача.

При цьому суд зазначає, що прийняте відповідачем оскаржуваного рішення не є обов`язковим для Верховної Ради України, є за своєю правовою природою лише пропозицією розглянути питання щодо перейменування села с.Виноградівка, тобто така пропозиція може бути відхилена.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що при прийнятті оскаржуваного рішення відповідач діяв обґрунтовано, з врахуванням всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішення, отже відсутні правові підстави для визнання оскаржуваного рішення протиправним, а відтак і для його скасування.

Через наведене суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог та відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог питання щодо розподілу судових витрат не вирішувалось.

Керуючись ст.ст.2, 6, 9, 14, 241-246, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Болградської міської ради Одеської області про визнання незаконним та скасування рішення - відмовити в повному обсязі.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 30 червня 2023 року.

Суддя Д.К. Василяка

.