Справа № 300/4755/22
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2023-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2023 рокуЛьвівСправа № 300/4755/22 пров. № А/857/6632/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Улицького В.З. та Глушка І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.01.2023р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України в особі Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями та Івано-Франківської квартирно-експлуатаційної частини (району) про визнання протиправною та скасування відмови в погодженні забезпечення житлом, спонукання до вчинення певних дій (суддя суду І інстанції: Гомельчук С.В. О.І., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 24.01.2023р., м.Івано-Франківськ; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

23.11.2022р. (згідно з відомостями реєстраційної позначки суду першої інстанції) позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

визнати неправомірними дії відповідача Міністерства оборони /МО/ України в особі Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями щодо прийняття рішення, оформленого протоколом № 71 від 11.08.2022р. засідання Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями в частині непогодження забезпечення житлом полковника запасу ОСОБА_1 ;

визнати неправомірною бездіяльність Івано-Франківської квартирно-експлуатаційної частини /КЕЧ/ (району) щодо ненаправлення документів до Виконавчого комітету /ВК/ Івано-Франківської міської ради /МР/ для закріплення однокімнатної постійної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 20,9 кв.м., загальною площею 43,3 кв.м, за ОСОБА_1 ;

зобов`язати Івано-Франківську КЕЧ (району) направити документи до ВК Івано-Франківської МР для закріплення однокімнатної постійної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 20,9 кв.м., загальною площею 43,3 кв.м, за ОСОБА_1 (а.с.1-6).

Розгляд цієї справи, що віднесена процесуальним законом до справ незначної складності, проведено судом першої інстанції в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (а.с.35 і на звороті).

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.01.2023р. заявлений позов задоволено частково; визнано неправомірними дії МО України в особі Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями щодо прийняття рішення, оформленого протоколом № 71 від 11.08.2022р. засідання Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, в частині непогодження забезпечення житлом полковника запасу ОСОБА_1 ; зобов`язано відповідача МО України в особі Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями повторно розглянути питання щодо надання постійного житла полковнику запасу ОСОБА_1 ; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.173-178).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач МО України, який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до помилкового вирішення спору, просить рішення суду скасувати в частині задоволених позовних вимог та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову в цій частині (а.с.198-205).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що в розглядуваній ситуації Комісія з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями діяла в межах своїх повноважень та відповідно до діючого законодавства.

Зокрема, згідно з приписами абз.4 ч.1 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п.4 розділу І Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщення, затв. наказом МО України № 380 від 31.07.2018р. (набрала чинності з 16.10.2018р.), житлові приміщення для постійного проживання та грошова компенсація за належне для отримання жиле приміщення надають один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.

З наведеного слідує, що військовослужбовець втрачає право на отримання житла або компенсації за нього за таких умов: в разі вже отримання житлового приміщення та за умови використання ним права на безоплатну приватизацію.

Таким чином, реалізувавши своє право на отримання квартири, позивач використав своє право, передбачене ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Інші учасники справи не подали до суду апеляційної інстанції відзиви на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи та встановлено під час судового розгляду, позивач ОСОБА_1 проходив з 05.08.1983р. по 12.12.2014р. військову службу, мав військове звання полковник, що підтверджується витягом з його послужного списку за обліковою справою (реєстраційний номер 474 Івано-Франківського гарнізону Івано-Франківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки); вислуга років календарна 31 рік 04 місяці, пільгова відсутня (а.с.87, 90, 122-125).

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 від 01.03.2018р. (попереднє посвідчення серії НОМЕР_2 від 03.02.2015р.) позивач є інвалідом ІІІ групи та має право на пільги, встановлені законодавством України для інвалідів війни (а.с.9, 86).

Згідно із витягом з протоколу засідання житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 № 65 від 20.05.2008р. позивача зараховано на квартирний облік в загальну чергу з 20.05.2008р. на підставі п.п.4, 13 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР та п.4 ст.34 ЖК України зі складом сім`ї 1 (одна) особа (а.с.105).

Відповідно до витягу з протоколу засідання житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 № 2 від 20.03.2013р. полковника ОСОБА_1 зараховано на першочергову чергу, на підставі п.7 ст.6 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист», витягу з наказу командувача Західного оперативного командування № 1 від 02.01.2013р. (а.с.91, 93).

Як вбачається з витягу з протоколу засідання об`єднаної житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 № 7 від 18.11.2015р., полковника у відставці ОСОБА_1 зараховано на позачергову чергу, як звільненого за станом здоров`я у відставку, та на позачергову чергу з обмеженим терміном забезпечення житлом, як інваліда війни ІІІ групи, з 18.11.2015р.; підстава: п.2.17 наказу МО України № 737 від 30.11.2011р. та Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ст.13, п.5 ст.34, ст.39 ЖК України (а.с.81).

Відповідно до протоколу засідання об`єднаної житлової комісії Івано-Франківського обласного територіального центру комплектування /ОТЦК/ та соціальної підтримки /СП/ № 7 від 01.08.2022р. винесено рішення щодо погодження позивачу розподілу однокімнатної постійної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 20,9 кв.м, загальною площею - 43,3 кв.м. (а.с.40).

Наказом начальника Івано-Франківського ОТЦК та СП № 358 від 01.08.2022р. «Про затвердження рішення об`єднаної житлової комісії Івано-Франківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 01.08.2022 року № 7» погоджено розподіл ОСОБА_1 , як такому, що перебуває на обліку згідно списків загальної черги з Івано-Франківського гарнізону з 20.05.2008р., на першочерговій з 20.03.2013р., на позачерговій черзі з 18.11.2015р., складом сім`ї 1 особа, однокімнатної постійної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 20,9 кв.м, загальною площею 43,3 кв.м. Квартира надавалася за першочерговою чергою зі зняттям з квартирного обліку. Підставою винесення наказу слугували: постанова КМ України № 1081 від 03.08.2006р., наказ МО України № 380 від 31.07.2018р., протокол житлової комісії Івано-Франківського гарнізону № 4 від 15.07.2022р., витяг наказу начальника Івано-Франківського гарнізону № 15 від 18.07.2022р. «Про розподіл житлової площі між військовими частинами гарнізону» (а.с.41).

Список надання житлової площі для постійного проживання позивачу 02.08.2022р. належним чином погоджений та підписаний начальником Івано-Франківської КЕЧ (району), начальником Івано-Франківського ОТЦК та СП, головою об`єднаної житлової комісії Івано-Франківського ОТЦК та СП та затверджений начальником Івано-Франківського гарнізону. У вказаному списку зазначено відомості про стан забезпечення військовослужбовця житлом за попередніми місцями служби: АДРЕСА_2 , жила площа 17,2 кв.м, загальна площа 39,2 кв.м. Квартира надавалась у 1992 році на склад сім`ї - 3 (три) особи: військовослужбовець, дружина, син 1989р.н., яку приватизовано по 1/3 на кожного члена сім`ї. Місце фактичного проживання: піднайом, зареєстрований на території Івано-Франківського ОВК. У Списку вказано, що квартира в с.Угорники надається по першочерговій черзі, як інваліду війни 3 групи, який має онкохвору дружину (а.с.14).

11.08.2022р. відповідачем МО України здійснено перевірку дотримання вимог законодавства при розподілі житла у Івано-Франківському гарнізоні. За поданням відповідача Івано-Франківської КЕЧ (району) Комісією з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями розглянуто пропозиції щодо розподілу квартир, у т.ч. позивачеві. За результатами перевірки складено протокол № 71.

Згідно зі Списком розподілу житлової площі для постійного проживання військовослужбовцям Івано-Франківського гарнізону, який є додатком до Протоколу засідання Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями № 71 від 11.08.2022р., запис № 5, щодо розподілення житла полковнику запасу ОСОБА_1 в колонці «пропозиції членів комісії» зазначено:

«Голосували: 9

Члени Комісії «за» _______, «проти» ________, «утримався»__________

Голова Комісії «за» _______, «проти» ________, «утримався»__________

Рішення: Не погоджено.

Зауваження: житловій комісії переглянути правомірність розподілу житла та перебування на квартирному обліку.» (а.с.15-20).

15.08.2022р. начальник Івано-Франківської КЕЧ (району) повідомив позивача про те, що відповідачем МО України не погоджено надання йому житла для постійного проживання, внаслідок чого документи на видачу ордеру до ВК Івано-Франківської МР спрямовані не були (а.с.25).

Приймаючи рішення по справі та частково задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач та члени його сім`ї використали право на безоплатну приватизацію житла не в повному обсязі, що слідує з наявності невикористаних житлових чеків на площу, що становить різницю між санітарною нормою в 21 кв.м та 1/3 приватизованого раніше житла в м.Коломия.

Разом з тим, у разі неповної реалізації права на приватизацію чинним законодавством передбачена можливість надання військовослужбовцям житла за умови врахування житлової площі у квартирі, яка знаходиться у приватній власності військовослужбовця або членів його сім`ї.

Звідси, позивач має право безоплатно приватизувати житлове приміщення, за винятком приватизованої частки житла.

Водночас, факт приватизації та відчуження розподіленої позивачу та членам його сім`ї квартири житловою площею 17,2 кв.м., загальною площею 39,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , не приховувався позивачем при постановці на квартирний облік та у сукупності з іншими факторами був врахований житловою комісією Івано-Франківського ОТЦК та СП при прийнятті рішення щодо розподілу житла інваліду війни 3 групи.

Також рішення Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями (протокол № 71 від 11.08.2022р.) свідчить про порушення процедури голосування кожного члена комісії; відповідач МО України не скористався правом запрошення для розгляду Списку надання постійного житла голови об`єднаної житлової комісії Івано-Франківського ОТЦК та СП.

Обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, керуючись ч.2 ст.9 КАС України, суд вийшов за межі позовних вимог та зобов`язав відповідача МО України повторно розглянути питання щодо розподілу житла ОСОБА_1 , з урахуванням висновків суду.

Згідно з ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до роз`яснень, які наведені в п.13.1 постанови Пленуму ВАС України № 7 від 20.05.2013р. «Про судове рішення в адміністративній справі», у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Рішення суду першої інстанції в частині, що не оскаржена особою, яка подала апеляційну скаргу, не може бути скасовано або змінено апеляційним судом (п.13.2 цієї постанови).

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції не оскаржується в частині незадоволених (відмовлених) позовних вимог, тому в цій частині судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.

Стосовно решти позовних вимог колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову із визначеним способом захисту позивача, з огляду на наступне.

Предметом розглядуваного спору є вимоги позивача щодо оскарження рішення Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями щодо прийняття рішення, оформленого протоколом № 71 від 11.08.2022р., в частині непогодження забезпечення житлом полковника запасу ОСОБА_1 .

Внаслідок вказаного рішення позивачу не погоджено надання квартири для постійного проживання в АДРЕСА_1 , через що спірна житлова квартира буде розподілена іншому військовослужбовцю.

Облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, тобто квартирний облік, ведеться відповідно до приписів ЖК України, Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм житлових приміщень в Українській РСР, затв. постановою Ради Міністрів УРСР і Української республіканської ради профспілок № 470 від 11.12.1984р.

За приписами ст.34 ЖК України потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни:

1) забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановлюваному цим Кодексом та іншими актами законодавства України;

2) які проживають у приміщенні, що не відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам;

3) які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, у зв`язку з чим не можуть проживати в комунальній квартирі або в одній кімнаті з членами своєї сім`ї. Перелік зазначених захворювань затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я;

4) які проживають за договором піднайму жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду чи за договором найму жилого приміщення в будинках житлово-будівельних кооперативів;

5) які проживають тривалий час за договором найму (оренди) в будинках (квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності;

6) які проживають у гуртожитках.

Громадяни визнаються потребуючими поліпшення житлових умов і з інших підстав, передбачених цим Кодексом та іншими актами законодавства України.

Громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, беруться на облік для одержання жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду та вносяться до єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов, порядок ведення якого визначає Кабінет Міністрів України.

Жиле приміщення, що надається громадянам для проживання, має бути благоустроєним стосовно до умов даного населеного пункту, відповідати встановленим санітарним і технічних вимогам (ст.50 ЖК України).

Згідно зі ст.47 ЖК України норма жилої площі в Україні встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу.

Частиною 2 ст.48 ЖК України установлено, що при передачі громадянам житла, яке перебуває у їх приватній власності, органу, який здійснює поліпшення житлових умов, вони мають право на одержання житла у межах встановленої норми жилої площі.

Згідно зі ст.43 ЖК громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.

Порядок визначення черговості надання громадянам жилих приміщень встановлюється цим Кодексом та іншими актами законодавства України.

З числа громадян, взятих на облік потребуючих поліпшення житлових умов, складаються списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень.

Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень).

Законодавством України окремим категоріям громадян, які перебувають у загальній черзі, може бути надано перевагу в строках одержання жилих приміщень у межах календарного року взяття на облік..

Згідно із п.1 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абз.4 п.1 ст.12 вказаного Закону військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті.

Особам з інвалідністю внаслідок війни та прирівняним до них особам (стаття 7) надаються такі пільги: позачергове забезпечення житлом осіб, які потребують поліпшення житлових умов, у тому числі за рахунок жилої площі, що передається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, підприємствами та організаціями у розпорядження місцевих рад та державних адміністрацій. Особи, зазначені в цій статті, забезпечуються жилою площею протягом двох років з дня взяття на квартирний облік, а особи з інвалідністю I групи з числа учасників бойових дій на території інших країн - протягом року (п.18 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»).

Пунктом 2 розділу VII Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затв. наказом МО України № 380 від 31.07.2018р., визначено, що житлові приміщення, які надаються військовослужбовцям для постійного проживання, мають відповідати встановленим санітарним і технічним вимогам.

Житлові приміщення надаються військовослужбовцям та членам їх сімей не менше рівня середньої забезпеченості громадян житловою площею, але не більше 13,65 квадратних метрів житлової площі на одну особу за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.

У разі якщо військовослужбовець чи члени його сім`ї використали право на безоплатну приватизацію житла не в повному обсязі, при наданні житла враховується житлова площа у квартирі (будинку), яка знаходиться у приватній власності військовослужбовця або членів його сім`ї.

Постановою Виконавчого комітету Івано-Франківської обласної Ради народних депутатів та президії обласної ради професійних спілок № 2 від 07.01.1985р. встановлений середній розмір забезпеченості жилою площею на кожного члена сім`ї у всіх містах та населених пунктах області в розмірі 8 кв.м.

Як встановлено під час судового розгляду, у 1992 році позивач став співвласником однокімнатної квартири житловою площею 17,2 кв.м, загальною площею 39,2 кв.м, за адресою: АДРЕСА_2 , в рівних частках з членами своєї сім`ї: дружиною ОСОБА_2 та сином ОСОБА_3 . При цьому, розмір забезпеченості житловою площею у вказаній квартирі на одну проживаючу особу становив менше 8 кв.м та складав 5,73 кв.м.

Позивач, як співвласник цієї нерухомості, скористався правом на безоплатну приватизацію 1/3 вказаного житла. Тобто, виходячи з розрахунку розміру квартири, позивач реалізував своє право на приватизацію на 5,7 кв.м житлової площі та на 13,06 кв.м загальної площі.

У свою чергу, Публічне акціонерне товариство /ПАТ/ «Державний ощадний банк України» (Філія Івано-Франківське обласне управління) видало позивачу довідку № 108.067-08/315 від 09.07.2019р., згідно якої ОСОБА_1 перебуває у списках громадян, які мають право на отримання приватизаційних паперів за адресою: АДРЕСА_2 . Майновий сертифікат отримав. Житловий чек використав частково - залишок 1,97 грн. (а.с.67).

Аналогічна інформація наведена щодо членів сім`ї позивача у довідці ПАТ «Державний ощадний банк України» (Філія Івано-Франківське обласне управління) № 108.067-08/314 від 09.07.2019р. (а.с.66).

За приписами ст.3 Закону України № 2482-XII від 19.06.1992р. «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю.

Згідно зі ст.4 цього Закону приватизація житла в Україні здійснюється з використанням житлових чеків, що видаються кожному громадянину.

При цьому, якщо загальна площа квартири менше площі, яку має право отримати сім`я наймача безоплатно, наймачу та членам його сім`ї видаються житлові чеки, сума яких визначається виходячи з розміру недостатньої площі та відновної вартості одного квадратного метра (ч.2 ст.5 вказаного Закону).

Виходячи з вищевикладеного, для приватизації житла належало отримати житлових чеків з розрахунку 21 кв.м на кожного члена сім`ї та додатково 10 кв.м на сім`ю, що в сумі складає 73 кв.м. Оскільки сім`єю позивача було приватизовано квартиру загальною площею 39,2 кв.м (по 1/3 кожний), тому різниця 33,8 кв.м надана позивачу та членам його сім`ї в якості житлових чеків, що підтверджується вищевказаними довідками ПАТ «Державний ощадний банк України».

Отже, позивач та члени його сім`ї використали право на безоплатну приватизацію житла не в повному обсязі.

Водночас, в разі неповної реалізації права на приватизацію діючим законодавством передбачена можливість надання військовослужбовцям житла за умови врахування житлової площі у квартирі, яка знаходиться у приватній власності військовослужбовця або членів його сім`ї.

Рішенням Конституційного Суду України № 15-рп/2010 від 10.06.2010р. у справі № 1-38/2010 встановлено, що право громадян України на безоплатну приватизацію державного житлового фонду вважається реалізованим один раз, якщо громадянин України повністю використав житловий чек для приватизації житла у державному житловому фонді, і у його власність безоплатно передано в одній чи кількох квартирах (будинках) загальну площу з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що право на приватизацію житла використано позивачем у неповному обсязі, виходячи з невикористаних житлових чеків на площу, що становить різницю між санітарною нормою в 21 кв.м та 1/3 приватизованого раніше житла в м.Коломия.

Звідси, позивач не втратив право безоплатно приватизувати житлове приміщення, із урахуванням вже приватизованої частки житла.

У 2022 році позивачу погоджено на склад сім`ї 1 (одна) особа розподіл однокімнатної постійної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 20,9 кв.м, загальною площею 43,3 кв.м, як інваліду війни 3 групи.

Водночас, зміст облікової справи Івано-Франківського гарнізону Івано-Франківського ОТЦК та СП щодо полковника запасу ОСОБА_1 (за реєстраційним номером 474) вказує на те, що факт приватизації та відчуження розподіленої позивачу та членам його сім`ї квартири житловою площею 17,2 кв.м., загальною площею 39,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , не лише не приховувався позивачем при постановці на квартирний облік, але й був врахований житловою комісією Івано-Франківського ОТЦК та СП під час прийняття рішення щодо розподілу житла інваліду війни 3 групи.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів наголошує на тому, що приписи ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначають умови, за яких військовослужбовець втрачає право на отримання житлового приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а саме: у разі вже отримання такого житлового приміщення та за умови використання ним права на безоплатну приватизацію такого житла.

В розглядуваному випадку така умова як використання права на безоплатну приватизацію такого житла позивачем вчинена лише частково, через що останній не втратив право на отримання житлового приміщення для постійного проживання.

Окрім цього, прийняте Комісією з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, рішення (протокол № 71 від 11.08.2022р.), свідчить про порушення процедури голосування кожного члена комісії.

Зокрема, у протоколі не вказані результати голосування кожного члена комісії, через що не видається за можливе встановити кількість членів комісії, яка проголосувала «за», «проти», чи є ті, хто утримався.

Ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення».

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

З огляду на викладене, вказана обставина, яка не дозволяє чітко та однозначно встановити результати голосування, наслідком чого є прийняття спірного рішення, ставить під сумнів правильність прийняття відповідачами спірного рішення, а тому правильно покладена судом (разом з іншими обставинами) в основу скасування рішення, оформленого протоколом № 71 від 11.08.2022р. засідання Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, в частині непогодження забезпечення житлом полковника запасу ОСОБА_1 .

Доводи апелянта МО України в іншій частині на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують.

Оцінюючи в сукупності наведені обставини справи, виходячи з вищевказаних положень нормативно-правових актів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про часткову підставність та обґрунтованість заявленого позову, через що є наявними підстави для його часткового задоволення, із вищевказаних мотивів.

За правилами ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта МО України.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Окрім цього, по причині завершення апеляційного розгляду належить визнати ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.05.2023р. в частині зупинення дії рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.01.2023р. в адміністративній справі № 300/4755/22 такою, що втратила чинність (а.с.222-223).

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.01.2023р. в адміністративній справі № 300/4755/22 залишити без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Міністерство оборони України.

Визнати ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.05.2023р. в частині зупинення дії рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.01.2023р. в адміністративній справі № 300/4755/22 такою, що втратила чинність.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді В. З. Улицький
І. В. Глушко
Дата складання повного тексту судового рішення: 30.06.2023р.