Справа № 140/7790/22
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2023-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2023 року ЛуцькСправа № 140/7790/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Смокович В.І., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до 6 прикордонного Волинського загону Державної прикордонної служби України (м. Луцьк) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду із позовом до 6 прикордонного Волинського загону Державної прикордонної служби України (м. Луцьк) (Військова частина НОМЕР_1 ) (далі в/ч НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності в/ч НОМЕР_1 щодо нездійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення, підйомної допомоги, виплачених у 2016 році та щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 889 від 22 вересня 2010 року за період з червня 2016 року по грудень 2016 року включно з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення; зобов`язати в/ч НОМЕР_1 провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення, підйомної допомоги, виплачених у 2016 році та щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 889 від 22 вересня 2010 року за період з червня 2016 року по грудень 2016 року з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення;

визнати протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати із червня 2016 року по день фактичної виплати 31 січня 2022 року; зобов`язати в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки із червня 2016 року по день фактичної виплати 31 січня 2022 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 наказом голови Державної прикордонної служби України від 08 лютого 2019 року № 125-ОС звільнено з військової служби у запас у зв`язку із закінченням строку контракту та від 10 лютого 2019 року № 128-ОС виключено із списків особового складу, усіх видів забезпечення управління внутрішньої та власної безпеки « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Державної прикордонної служби України.

Позивач вказує, що особистої картки грошового забезпечення за 2016 рік та інформації наявної у відповідях на адвокатські запити, відповідач під час проходження позивачем служби не здійснив нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення.

Нарахування та виплата індексації грошового забезпечення позивачу за період з травня по грудень 2016 року включно проведена з затримкою, оскільки її виплачено лише 31 січня 2022 року на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 липня 2021 року по справі № 380/7903/21 у розмірі 19331,11 грн.

Зазначає, що під час проходження військової служби йому було проведено нарахування та виплату грошової допомоги на оздоровлення у вересні 2016 року у розмірі 8856,33 грн. та підйомної допомоги у червні 2016 року у розмірі 5402,13 грн.

З урахуванням того, що під час проходження військової служби та звільнення з неї позивачу не була нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення, нарахування та виплата грошової допомоги на оздоровлення та підйомної допомоги за 2016 рік, які нараховуються з місячного грошового забезпечення проведені без урахування у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення.

Крім того, у період з червня 2016 року по грудень 2016 року включно ОСОБА_1 нараховувалася та виплачувалася щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій»

Розмір щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №889 розраховувався у відсотковому співвідношенні до розміру місячного грошового забезпечення, зокрема для військовослужбовців (крім зазначених у підпункті першому цього пункту) - до 60 відсотків місячного грошового забезпечення.

До місячного грошового забезпечення, з якого визначалася винагорода, включалися посадовий оклад, оклад за військовим званням та щомісячні додаткові види грошового забезпечення і премія (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які позивач мав право за займаною ним штатною посадою.

Винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць на підставі наказу начальника (командира) органу Держприкордонслужби; начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби - на підставі наказів вищих начальників (пункт шостий Інструкції № 73).

З огляду на те, що у вказаний період місячне грошове забезпечення позивача протиправно не було проіндексоване, відповідно нарахування та виплату щомісячної додаткової грошової винагороди проведена відповідачем виходячи із непроіндексованого (знеціненого) місячного грошового забезпечення.

Зважаючи на вищезазначене, бездіяльність відповідача щодо перерахунку та виплати позивачу розміру грошової допомоги на оздоровлення, підйомної допомоги та щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 з урахування у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення та бездіяльність щодо невиплати компенсації втрати частини доходів за порушення строків виплати індексації грошового забезпечення позивач вважає протиправними, з огляду на що просить позов задовольнити.

У відзиві на позовну заяву №14/3360/33-Вих від 26 квітня 2023 року відповідач позовні вимоги не визнав, мотивуючи тим, що до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія), одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідач також зазначив, що НОМЕР_2 прикордонний загін (військова частина НОМЕР_1 ) є установою, що фінансується з Державного бюджету України. Під час проходження військової служби позивачу виплачувалось належне грошове забезпечення, яке обчислювалось та нараховувалось в межах виділених відповідачу коштів.

Вказує на те, що індексація не входить до складу місячного грошового забезпечення військовослужбовців, тому допомога на оздоровлення, підйомна допомога та щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена Постановою КМУ 889 від 22 вересня 2010 року були виплачені позивачу без урахування індексації.

Посилається на те, що факт порушення строків виплати заборгованості через бездіяльність відповідача не встановлено, тому позовні вимоги в частині виплати компенсації частини грошових доходів, у зв`язку з порушенням термінів їх виплати є передчасними, та такими, що не підлягають до задоволення.

Відповідач, з огляду на вказане просив у задоволенні позову відмовити повністю (арк. спр. 136 - 142).

Інших заяв по суті справи чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи до суду не надходило.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2022 року позовну заяву було залишено без руху та ухвалою від 23 грудня 2022 року продовжено процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви з підстав порушення строку звернення до суду та ненадання доказів поважності пропуску цього строку (арк. спр. 10 - 12, 21 - 22).

У зв`язку з невиконанням вимог попередніх ухвал, ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 16 січня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу (арк. спр. 25 - 26), яку постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2023 року скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (арк. спр. 124 - 126).

На виконання вимог постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2023 року, ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) (арк. спр. 130).

Суд, перевіривши доводи позивача та відповідача у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 проходив військову службу на посадах офіцерського складу та перебував на фінансовому забезпеченні і отримував грошове забезпечення у період з травня 2016 року по грудень 2016 року у військовій частині НОМЕР_1 .

Згідно наказу голови Державної прикордонної служби України №125-ОС від 08 лютого 2019 року, ОСОБА_1 звільнено з військової служби за підпунктом «а» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із закінченням строку контракту).

Наказом голови Державної прикордонної служби України від 10 лютого 2019 року №128-ОС, позивача було виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.

Дані обставини встановлені постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 січня 2022 року по справі № 380/7903/21 та підтверджуються матеріалами справи (арк. спр. 52, 53, 54, 60 - 62).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28 липня 2021 року по справі № 380/7903/21, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 січня 2022 року визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період із травня 2016 року по грудень 2016 року. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з травня 2016 року по грудень 2016 року з відрахуванням раніше виплачених сум індексації із застосуванням базового місяця січень 2008 року (арк. спр. 18 - 20).

На виконання вказаного рішення суду позивачу було нараховано 19625,49 грн. індексації грошового забезпечення, так фактично виплачено 31 січня 2022 року (з урахуванням сплачених податків) 19331,11 грн., що підтверджується відповідною довідкою-розрахунком та випискою по надходженням по картці/рахунку AT КБ «Приватбанк» (арк. спр. 65, 66).

Під час проходження військової служби було проведено нарахування та виплату ОСОБА_1 у червні 2016 року підйомної допомоги у розмірі 5402,13 грн, грошової допомоги на оздоровлення у вересні 2016 року в розмірі 8856,63 грн. та щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченою постановою Кабінету Міністрів України № 889 від 22 вересня 2010 року за період з червня по грудень 2016 року, що підтверджується особистою карткою грошового забезпечення ОСОБА_1 за 2016 рік (арк. спр. 55).

З урахуванням того, що під час проходження військової служби та звільнення з неї позивачу не була нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення, нарахування та виплата підйомної допомоги, грошової допомоги на оздоровлення та щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 889 від 22 вересня 2010 року, які нараховуються з місячного грошового забезпечення, проведена відповідачем виходячи із непроіндексованого (знеціненого) місячного грошового забезпечення.

Також позивачу не була нарахована та невиплачена компенсація втрати частини доходів за порушення строків виплати індексації грошового забезпечення.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо нездійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 розміру грошової допомоги на оздоровлення, підйомної допомоги та щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 з урахування у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення та бездіяльність щодо невиплати компенсації втрати частини доходів за порушення строків виплати індексації грошового забезпечення позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу №2232-ХІІ від 25 березня 1992 року (далі - Закон №2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Права, пільги та соціальні гарантії військовослужбовців визначаються Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей № 2011-XII від 20 грудня 1991 року (далі - Закон № 2011-XII).

Частиною першою статті 9 Закону №2011-XII обумовлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частинами другою та третьою статті 9 Закону №2011-XII встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Абзацами першим та другим частини четвертої вказаної статті встановлено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Також, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб №1294 від 07 листопада 2007 року грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Суд констатує, що право на грошову допомогу на оздоровлення, виплачену у вересні 2016 року, підйомну допомогу, виплачену у червні 2016 року та щомісячну додаткову грошову винагороду за період із червня по грудень 2016 року позивач набув, в цій частині його право було реалізоване, що підтверджується особистою карткою грошового забезпечення № 197 за 2016 рік (арк. спр. 55)

Спірним питанням є включення до складу цих виплат, індексації грошового забезпечення.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України №1282-XII від 03 липня 1991 року Про індексацію грошових доходів населення (далі - Закон №1282-XII).

Статтею 1 Закону №1282-XII встановлено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17 липня 2003 року (далі Порядок №1078).

Відповідно до пункту другого Порядку№1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Пунктом 5 Порядку №1078 передбачено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 11 цього Порядку.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Відповідно до законодавчого визначення індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, яка спрямована на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Враховуючи те, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, суд доходить висновку, що механізм індексації має універсальний характер. У свою чергу, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють повторне виникнення права на отримання індексації.

При вирішенні питання щодо індексації слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема, Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії, Закону України Про індексацію грошових доходів населення та Порядку проведення індексації грошових доходів населення.

Субсидіарне застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини, дає підстави для правового висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг.

Правова позиція стосовно систематичного та постійного характеру виплати індексації наведена у постановах Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі №638/9697/17, від 30 грудня 2020 року у справі №359/8843/16-а.

ОСОБА_1 31 січня 2022 року виплачено заборгованість з індексації грошового забезпечення за період з травня по грудень 2016 року у розмірі 19331,11 грн, (нараховано 19625,49 грн.) що підтверджується довідкою про виплату індексації та випискою по надходженням по картці/рахунку AT КБ «Приватбанк» (арк. спр. 65, 66).

Також судом встановлено, що розрахунок таких виплат, як щомісячної додаткової грошової винагороди, підйомної допомоги, грошової допомоги на оздоровлення було проведено без включення сум індексації до розрахунку таких виплат.

Отже, позовні вимоги позивача щодо визнання протиправною бездіяльності в/ч НОМЕР_1 щодо нездійснення перерахунку та виплати грошової допомоги на оздоровлення, підйомної допомоги, виплачених у 2016 році та щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 889 від 22 вересня 2010 року за період з червня 2016 року по грудень 2016 року включно з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При цьому суд вважає безпідставними посилання відповідача на те, що індексація не входить до складу місячного грошового забезпечення військовослужбовців, тому не враховується до розміру допомоги на оздоровлення, підйомної допомоги та щомісячної додаткової грошової винагороди.

Суд звертає увагу на те, що спірним питанням в цій справі є дії відповідача щодо розрахунку та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення, підйомної допомоги, та щомісячної додаткової грошової винагороди без урахування, зокрема, індексації. Тобто дослідженню підлягають обставини включення сум індексації до розрахунку таких виплат, а не включення цих виплат до складу грошового забезпечення військовослужбовця та їх індексації.

Така ж правова позиція викладена у рішенні Верховного Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №820/3423/18 від 21 грудня 2021 року.

Враховуючи, що відповідачем розрахунок таких виплат, як щомісячної додаткової грошової винагороди, підйомної допомоги, грошової допомоги на оздоровлення було проведено без включення сум індексації до розрахунку таких виплат, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки із червня 2016 року по день фактичної виплати 31 січня 2022 року суд зазначає наступне.

У цій справі не є спірною та обставина, що позивачу своєчасно не була виплачена індексація грошового забезпечення за період з травня по грудень 2016 року. Заборгованість виплачена 31 січня 2022 року.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року № 2050-III (далі Закон № 2050-ІІІ) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Стаття 2 Закону № 2050-ІІІ визначає, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у Законі № 2050-ІІІ слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Пункти 1, 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 відтворюють положення Закону № 2050-ІІІ, конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.

Згідно зі статтею 3 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

За змістом статті 4 Закону № 2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відповідно до статті 7 Закону № 2050-ІІІ відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 вказаного Закону № 2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Вищевказане узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 22 червня 2018 року у справі № 810/1092/17 та від 13 січня 2020 року у справі № 803/203/17, від 15 жовтня 2020 року у справі №240/11882/19, від 29 квітня 2021 року у справі № 240/6583/20.

Проте, суд звертає увагу, що необхідною умовою для звернення до суду з позовом про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати є звернення особи до підприємства, установи або організації із заявою про виплату відповідної компенсації на підставі Закону № 2050-III, за наслідками розгляду якої власник чи уповноважений ним орган (особа) може (1) або задовольнити таку заяву та виплатити відповідну компенсацію, (2) або відмовити у її виплаті. А тому тільки в разі відмови власника або уповноваженого ним органу (особи) виплатити таку компенсацію особа набуває право на звернення до суду з позовом про зобов`язання у судовому порядку виплатити відповідну компенсацію.

Суд зазначає, що у правовідносинах щодо компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати саме з моментом отримання листа-відповіді cуб`єкта владних повноважень про відмову у виплаті особі компенсації відповідно до Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159 пов`язується початок перебігу строку на звернення до суду з позовом про визнання протиправним рішення власника або уповноваженого ним органу (особи) щодо відмови у виплаті відповідної компенсації та зобов`язання останнього її виплатити. Саме відмова у виплаті особі компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати свідчить про факт ймовірного порушення суб`єктом владних повноважень права особи на отримання такої компенсації та зумовлює виникнення у такої особи права на захист у судовій юрисдикційній формі, а саме у формі звернення з відповідним позовом до адміністративного суду.

Аналогічна правова позиція щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати у зв`язку із незверненням із заявою до роботодавця про проведення таких виплат, викладена в постановах Верховного Суду від 09 червня 2021 року по справі № 240/186/20 та від 04 травня 2022 року у справі № 200/14472/19-а та постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2023 у справі № 382/10865/22.

Як слідує з матеріалів справи, позивач не звертався до відповідача із заявою про нарахування та виплату йому компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення відповідно до Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159, оскільки доказів протилежного матеріали справи не містять.

З огляду на те, що у цій справі ОСОБА_1 не звертався до відповідача із заявою про виплату компенсації відповідно до Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159, а відповідач не відмовляв позивачу у виплаті відповідної компенсації, то право позивача не було порушено суб`єктом владних повноважень і звернення позивача до суду з цією позовною вимогою є передчасним і задоволенню не підлягає.

Таким чином, з урахуванням встановлених у справі фактичних обставин, наведених вище норм законодавства, виходячи з наданих суду статтею 245 КАС України повноважень, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову шляхом визнання протиправною бездіяльності 6 прикордонного Волинського загону Державної прикордонної служби України (м. Луцьк) щодо нездійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2016 році, підйомної допомоги, виплаченої у 2016 році та щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінетів Міністрів України від 22 вересня 2010 року №889 за період з червня по грудень 2016 року з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення та зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплату позивачу грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2016 році, підйомної допомоги, виплаченої у 2016 році та щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінетів Міністрів України від 22 вересня 2010 року №889 за період з червня по грудень 2016 року з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Зважаючи на відсутність документально підтверджених судових витрат пов`язаних із розглядом справи, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 139, 243-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до НОМЕР_2 прикордонного Волинського загону Державної прикордонної служби України (м. Луцьк) (43006, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Стрілецька, 6, ідентифікаційний код юридичної особи 14321661) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність 6 прикордонного Волинського загону Державної прикордонної служби України (м. Луцьк) щодо нездійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2016 році, підйомної допомоги, виплаченої у 2016 році та щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінетів Міністрів України від 22 вересня 2010 року №889 за період з червня по грудень 2016 року з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення.

Зобов`язати 6 прикордонний Волинський загін Державної прикордонної служби України (м. Луцьк) провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2016 році, підйомної допомоги, виплаченої у 2016 році та щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінетів Міністрів України від 22 вересня 2010 року №889 за період з червня по лютий 2016 року з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.І. Смокович