Справа № 205/335/23
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2023-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 червня 2023 року м. Дніпросправа № 205/335/23
Суддя І інстанції - Бізяєва Н.О.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Мельника В.В., Сафронової С.В.,

за участю секретаря судового засідання Ліненко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Новокодацького відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області

на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Новокодацького відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з вищевказаним позовом до суду в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства від 14.12.2022 р. видане Новокодацьким відділом у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області. Стягнути судові витрати у розмірі 1073,60 грн.

В обґрунтування позовних вимог позову зазначає, що він є громадянином іноземної держави, а саме громадянином Російської Федерації. 01.10.2021 року Позивач вперше прибув на територію України через КПП «Гоптівка» Державної прикордонної служби України. 30.11.2021 року між Позивачем та ОСОБА_2 , громадянкою України було укладено шлюб, що підтверджує свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 . Позивач отримав посвідку на тимчасове проживання на території України з терміном дії до 07.12.2022 року у зв`язку із одруженням з громадянкою України ОСОБА_2 14.11.2022 року Позивач завчасно до закінчення терміну дії посвідки на тимчасове проживання звернувся з необхідними документами та полісом медичного страхування до Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області для отримання нової посвідки на тимчасове проживання, а також оплатив адміністративний збір за послугу, що підтверджують квитанція №9287-4536-1794-3339 від 14.11.2022 року, квитанція №9287-4535-7889-2615 від 14.11.2022 року та квитанція №9287-4535-9696-4113 від 14.11.2022 року. Після чого, Позивача було записано на 22.11.2022 р. у чергу для подачі заяви разом з документами на оформлення посвідки на тимчасове проживання. 22.11.2022 року Позивач подав заяву та необхідні документи для оформлення посвідки на тимчасове проживання до Головного управління Державної міграційної у Дніпропетровській області, оскільки термін дії минулої посвідки до 07.12.2022 року. Після чого, робітники Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області призначили дату отримання готової посвідки на тимчасове проживання 12.12.2022 року. 12.12.2022 року, коли Позивач прийшов до Головного управління Міграційної служби України у Дніпропетровській області для отримання посвідки на тимчасове проживання йому було відмовлено та вручено рішення про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання, яка датувалася 05.12.2022 року. Дане рішення про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання видане «заднім числом», а саме 05.12.2022 року. Вказане рішення було оскаржено до окружного адміністративного суду.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2023 року позов було задоволено. Стягнуто з Новокодацького відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Новокодацький відділ у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вказує, що судом першої інстанції не взято до уваги, того факту, що після закінчення строку дії посвідки, тобто з 05.12.20222 року позивач був зобов`язаний в семиденний строк зняти з реєстрації місце проживання та виїхати за межі України, як це передбачено ч. 14 ст.4 Закону № 3773-VІ та п. 67 Порядку оформлення , видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою КМУ від 25 квітня 2018 року № 322.

В судовому засідання апеляційної інстанції представник міграційної служби підтримав вимоги апеляційної скарги з викладених у ній підстав, позивач та його представник просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач є громадянином російської федерації.

ОСОБА_1 09.06.2021 року документований посвідкою на тимчасове проживання № НОМЕР_2 , виданою ГУ ДМС у Дніпропетровській області, строком дії до 07.12.2022 (а.с. 109).

30.11.2021 року ОСОБА_1 уклав шлюб з громадянкою України ОСОБА_2 , що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб від 30.11.2021 року серія НОМЕР_1 , яка міститься в матеріалах справи (а.с. 13).

22.11.2022 року ОСОБА_1 звернувся до органів міграційної служби для оформлення (видачі) посвідки на тимчасове проживання, що підтверджується доданими до позову копіями квитанціями про необхідні платежі.

Рішенням ГУ ДМС України у Дніпропетровській області від 05.12.2022 року номер 6932 відмовлено позивачу в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання (а.с. 110). Рішення обгрунтовано посиланням на під. 3 пункту 61 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 322 від 25.04.2018 року. Проте у вказаному рішенні наданому суду, не містить жодних конкретних підстав (фактичних обставин) відмови.

ОСОБА_1 ознайомлений з вказаним вище рішенням 12.12.2022 року, що підтверджується підписом позивача на копії зазначеного вище рішення ГУ ДМС України у Дніпропетровській області.

Новокодацький відділ у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області склав відносно позивача постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн. за порушення вимог ч.1 ст. 203 КУпАП, оскільки позивач без законних підстав мешкає на території України (а.с. 124).

Новокодацький відділ у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області також прийняв відносно ОСОБА_1 рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства від 14.12.2022 року. Вказане рішення обґрунтовано тим, що позивач мешкає на території України без реєстрації, позивач не має законних підстав для перебування на території України згідно вимог ст.26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»; позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог ч.1 ст. 203 КУпАП.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі № 160/457/23 від 17.03.2023 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області №6932 від 05.12.2022 року про відмову в оформлені (видачі) посвідки на тимчасове проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зобов`язано Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву-анкету ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 22.11.2022 про оформлення (видачу) посвідки на тимчасове проживання та прийняття рішення з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні. Вказане рішення набрало законної сили 18.04.2023 року.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що оскаржене рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без розгляду ГУ ДМС України в Дніпропетровській області у встановленому порядку документів позивача на отримання посвідки на тимчасове проживання на території України та без наявності рішення про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання, тобто без підтвердження або спростування у встановленому порядку права позивача на перебування на території України, є передчасним.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», який визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі Закону) нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Пунктом 7 частини 1 статті 1 цього Закону визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Відповідно до частини 3 статті 3 вказаного Закону іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону ( в редакції на час виникнення спірних правовідносин), іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Отже, іноземець або особа без громадянства підлягає примусовому поверненню в країну походження за рішенням уповноваженого на це органу виключно за умови наявності у їх діях ознак порушення законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або якщо вони суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що враховуючи те, що постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 березня 2023 року у справі № 160/457/23 визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 05.12.2022 року № 6932 про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання, а тому рішення б/н від 14.12.2022 року Новокодацьким відділом у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про примусове повернення до країни походження або третьої країни позивача, є передчасним та таким, що прийнято без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Окремо колегія суддів зазначає, що за змістом частини 5 статті 288 КАС України, за подання до адміністративного суду позовних заяв та апеляційних скарг у справах, щодо оскарження рішень про примусове повернення в країну походження або третю країну чи примусове видворення за межі України іноземців або осіб без громадянства судовий збір не сплачується.

Відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За таких обставин суд першої інстанції безпідставно стягнув з відповідача на користь позивача помилково сплачений ним судовий збір.

Враховуючи встановлені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення з Новокодацького відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору у розмірі 1073,60 грн. підлягає скасуванню. В іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись п.2 ч.1 ст. 315, ст.ст. 317, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Новокодацького відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2023 року в частині стягнення з Новокодацького відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору у розмірі 1073,60 грн. скасувати.

В решті рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили.

В повному обсязі постанова складена 27 червня 2023 року.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя В.В. Мельник

суддя С.В. Сафронова