Справа № 160/15548/22
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2023-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 червня 2023 року м. Дніпросправа № 160/15548/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 , Військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2022 року в адміністративній справі №160/15548/22 (головуючий суддя першої інстанції Сліпець Н.Є.) за позовом ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 06.10.2022 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення житлової комісії ВЧ НОМЕР_1 щодо зняття його з квартирного обліку зі складом сім`ї 4 особи, оформлене п.1.3 протоколу №2 від 06.04.2021 року;

- визнати протиправним та скасувати п.1 наказу Командира ВЧ НОМЕР_1 (з основної діяльності) №185/НОД від 20.04.2021 року щодо зняття його з квартирного обліку у військовій частині зі складом сім`ї 4 особи;

- зобов`язати житлову комісію ВЧ НОМЕР_1 поновити його та членів його сім`ї на квартирному обліку при військовій частині НОМЕР_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходив військову службу у ЗС України у період з 01.08.1991 року по 06.08.2020 року. З 13.08.1995 року перебував на квартирному обліку у ВЧ НОМЕР_1 складом сім`ї із 4-х осіб. На підставі наказу від 17.04.2020 року №12 позивача звільнено з військової служби у запас у зв`язку з закінченням строку контракту, а на підставі наказу від 06.08.2020 року №153 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Рішенням житлової комісії військової частини від 06.04.2021 року, яке оформлено протоколом №2, позивача знято з квартирного обліку у ВЧ НОМЕР_1 у зв`язку зі звільненням з військової служби за закінченням строку дії контракту. Позивач вважає, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла у постійне користування, а отже і на залишення на обліку до отримання ними такого житла, в тому числі і у разі звільнення в запас чи відставку, отже рішення про зняття його з квартирного обліку є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2022 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 щодо зняття з квартирного обліку полковника ОСОБА_1 зі складом сім`ї 4 (чотири) особи, оформлене п.1.3 протоколу №2 від 06.04.2021 року.

Визнано протиправним та скасовано п.1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) №185/НОД від 20.04.2021 щодо зняття з квартирного обліку у військовій частині полковника ОСОБА_1 зі складом сім`ї 4 (чотири) особи.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та прийняти нове судове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо передчасності позовних вимог в частині зобов`язання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 поновити його на квартирному обліку, оскільки скасування рішення відповідача про зняття з квартирного обліку не поновлює порушених прав позивача. Зазначає, що єдиним ефективним способом відновлення порушених прав буде саме зобов`язання відповідача поновити його та членів його сім`ї на квартирному обліку при військовій частині НОМЕР_1 .

Відповідач також не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відповідач не є уповноваженою особою на надання житлових приміщень відповідним категоріям осіб чи грошової компенсації за належне їм для отримання житлове приміщення. Вказує, що зняття з квартирного обліку не позбавляє позивача права на отримання зазначених благ, передбачених законом. Позивач був знятий з обліку, як військовослужбовець, який звільняється з військової служби у зв`язку із закінченням терміну дії контракту. Законні підстави для включення позивача до переліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов, після звільнення з військової служби, відсутні.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу військової частини, в якій просив скаргу відповідача залишити без задоволення.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу позивача не подав, що не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , проходив військову службу у Збройних силах України у період з 01.08.1991 року по 06.08.2020 року, є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням УБД серії НОМЕР_3 , виданого 19.03.2015 року (а.с. 9-12).

З 13.08.1995 року позивач перебував на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 складом сім`ї чотири особи.

02.12.2004 року відповідно до ордеру №154 Гвардійської КЕЧ Міністерства оборони України позивач та члени його сім`ї (дружина та син) отримали службове житло - квартиру, загальною площею 48,58 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 20).

Постійним житлом за рахунок Міністерства оборони України позивач та члени його сім`ї не забезпечувались.

Наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 17.04.2020 року №12 (по особовому складу) позивача звільнено з військової служби у запас за підпунктом «к» (які проходять військову службу за контрактом, дію якого продовжено понад встановлені строки на період до закінчення особливого періоду або до оголошення демобілізації, та які вислужили не менше 18 місяців з дати продовження дії контракту, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (а.с. 13).

Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 06.08.2020 року №153 (по стройовій частині) позивача з 06.08.2020 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення на підставі наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 17.04.2020 року №12 за п.п. «к» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 04.04.2006 року №3597-ІV (а.с. 14-15).

Згідно прийнятого житловою комісією військової частини НОМЕР_1 рішення, оформленого протоколом від 06.04.2021 року №2, позивача зі складом сім`ї чотири особи знято з квартирного обліку, у зв`язку зі звільненням з військової служби за закінченням строку дії контракту (підстава: наказ командира ВЧ НОМЕР_1 №153 від 06.08.2020 року) (а.с. 21).

На підставі даного протоколу командиром ВЧ НОМЕР_1 (з основної діяльності) видано наказ від 20.04.2021 року №185/НОД, відповідно до п.1.3 якого позивача зі складом сім`ї чотири особи знято з квартирного обліку у військовій частині (а.с. 22-23).

Не погодившись з рішенням житлової комісії при ВЧ НОМЕР_1 та наказом про зняття з квартирного обліку, позивач оскаржив такі рішення до суду.

Задовольняючи адміністративний позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а, отже, і на залишення на обліку до отримання ними житла, у тому числі і в разі звільнення в запас чи відставку, крім випадків, передбачених пунктом 30 Порядку № 1081. Підстав для зняття з квартирного обліку, які передбачені п.30 Порядку №1081 судом не виявлено, а тому у відповідача відсутні правові підстави для зняття позивача з квартирного обліку у військовій частині НОМЕР_1 .

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача поновити позивача та членів його сім`ї на квартирному обліку при ВЧ НОМЕР_1 , суд першої інстанції дійшов висновку, що такі вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на їх передчасність, оскільки саме визнання протиправним та скасування рішення щодо зняття позивача з квартирного обліку у військовій частині є ефективним способом захисту порушеного права і призведе до відновлення стану, зокрема, перебування позивача на квартирному обліку у ВЧ НОМЕР_1 , що існувало до прийняття відповідачем протиправного рішення про зняття позивача з квартирного обліку.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Питання щодо визначення юрисдикції суду з розгляду спорів з приводу проходження військової служби, а саме щодо оскарження особами з числа військовослужбовців рішень, дій чи бездіяльності відомчих житлових (житлово-побутових, з контролю за розподілом житла) комісій, вирішено постановою Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2022 року у справі №362/643/21, якою визначено, що такі спори належать до юрисдикції адміністративних судів.

Правові засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-XII (далі по тексту Закон №2011, в редакції на момент прийняття житловою комісією оскаржуваного рішення), який встановлює єдину систему соціального та правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей, гарантує в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Положеннями статті 9 Закону №2011 передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно Контракту про проходження ОСОБА_1 військової служби у Збройних Силах України військовослужбовцю відповідно до законодавства забезпечуються належні умови проходження військової служби, зокрема: жиле приміщення йому та членам його сім`ї або виплату грошової компенсації за піднайом (найом) ним житлового приміщення (а.с. 110-111).

Згідно з абзацом 1 частини 1 статті 12 Закону №2011 держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно абзацу 4 частини 1 статті 12 Закону №2011 військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті.

Механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців - осіб офіцерського (у тому числі осіб, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, розвідувальних органів, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях після звільнення та членів їх сімей визначає Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 року №1081 (далі по тексту - Порядок №1081, в редакції на час спірних правовідносин).

Згідно положень пункту 3 Порядку №1081 військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання провадиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.

Відповідно до пункту 24 Порядку № 1081 військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини.

Як зазначалось вище, позивач складом сім`ї чотири особи з 13.08.1995 року перебував на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 , в тому числі і на момент звільнення з військової служби. Вказана обставина відповідачем не заперечується та не спростовується.

Пунктом 29 Порядку №1081 (в редакції на момент прийняття житловою комісією оскаржуваного рішення) встановлено, що військовослужбовці, які перебувають на обліку при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і квартирно-експлуатаційному органі та користуються правом позачергового одержання житла.

Відповідач в апеляційній скарзі посилається на ту обставину, що позивач не відноситься до жодної з категорій, зазначених у п.29 Положення №1081.

Колегія суддів вважає таке посилання помилковим, з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється:

а) у запас, якщо військовослужбовці не досягли граничного віку перебування в запасі і за станом здоров`я придатні до військової служби;

б) у відставку, якщо військовослужбовці досягли граничного віку перебування в запасі та у військовому резерві або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби з виключенням з військового обліку.

Інші частини статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачають підстави звільнення військовослужбовців:

- строкової військової служби (частина 2),

- які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу (частина 3),

- які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (частина 4),

- які проходять військову службу за контрактом (частина 5),

- які проходять кадрову військову службу (частина 6).

З урахуванням наведених вище норм, апеляційний суд дійшов висновку, що військовослужбовці, які перебувають на обліку при звільненні з військової служби в запас залишаються на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду.

Як зазначалось вище, ОСОБА_1 згідно наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 17.04.2020 року №12 та наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 06.08.2020 року №153 (по стройовій частині) звільнений у запас, оскільки не досяг на момент звільнення граничного віку перебування в запасі і за станом здоров`я придатний до військової служби, що відповідає вимогам пункту 1 частини 1 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

А підставою звільнення позивача саме у запас визначений підпункт «к» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до зазначених вище наказів вислуга років позивача у Збройних Силах України становила: календарна - 28 років 8 місяців, пільгова - 43 роки 3 місяці (а.с. 13).

Рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , оформленого протоколом від 06.04.2021 року №2, позивача зі складом сім`ї чотири особи знято з квартирного обліку у зв`язку з закінченням строку дії контракту (а.с. 21).

Разом з тим, пунктом 30 Порядку №1081 передбачено, що військовослужбовці знімаються з обліку у разі:

поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла;

засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження;

звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем;

подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік;

в інших випадках, передбачених законодавством.

Такі ж підстави зняття з квартирного обліку військовослужбовців містить і п.22 розділу V Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року №380.

Спірне рішення житлової комісії ВЧ НОМЕР_1 щодо зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку зі складом сім`ї 4 особи, оформлене п.1.3 протоколу №2 від 06.04.2021 року, не містить посилання ані на пункт 30 Порядку №1081, а ні на п.22 Інструкції №380.

З урахуванням наведених вище обставин в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що позивач, який знаходиться на квартирному обліку у військовій частині з 1995 року, має право на отримання житла, а, отже, і на залишення на обліку до отримання ним житла, у тому числі і в разі звільнення в запас, крім випадків, передбачених пунктом 30 Порядку №1081.

Відтак, рішення житлової комісії ВЧ НОМЕР_1 , оформлене п.1.3 протоколу №2 від 06.04.2021 року, а також прийнятий на його підставі п.1 наказу Командира ВЧ НОМЕР_1 (з основної діяльності) №185/НОД від 20.04.2021 року щодо зняття з квартирного обліку у військовій частині полковника ОСОБА_1 зі складом сім`ї 4 (чотири) особи є протиправними та належать скасуванню, як правильного висновку дійшов суд першої інстанції.

Стосовно позовних вимог в частині зобов`язання відповідача поновити позивача та членів його сім`ї на квартирному обліку при військовій частині НОМЕР_1 , апеляційний суд вважає такі вимоги передчасними, оскільки саме визнання протиправним та скасування рішення щодо зняття позивача з квартирного обліку у військовій частині НОМЕР_1 є ефективним способом захисту порушеного права і призведе до відновлення стану, зокрема, перебування позивача на квартирному обліку.

Позивачем не наведено достатніх та належних підстав вважати, що його порушене право не буде поновлено відповідачем.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Оскільки за приписами ч.1 статті 310 КАС України апеляційний розгляд здійснено за правилами спрощеного позовного провадження, справа згідно з ч.4 ст.257 КАС України не відноситься до таких, які не можуть бути розглянуті за вказаними правилами, то судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п.2 ч.5 ст.328 КАС України не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2022 року в адміністративній справі №160/15548/22 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2022 року в адміністративній справі №160/15548/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко