Справа № 620/6153/22
Суддя: Черпіцька Людмила Тимофіївна
Дата ухвалення: 2023-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/6153/22 Суддя (судді) першої інстанції: Бородавкіна С.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого-судді: Черпіцької Л.Т., суддів: Горяйнова А.М., Єгорової Н.М., за участю секретаря: Висоцького А.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від "22" листопада 2022 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ім. Попудренка" до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення в частині,-

В С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ім. Попудренка» звернулось до суду з адміністративним позовом, у якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача №3083/25010700 від 22.08.2022 в частині включення суми завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду господарських операцій по контрагенту ТОВ «АПК ТРАНС» на загальну суму ПДВ 253 657,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Товариством на підтвердження реальності здійснення спірних господарських операцій надано повний пакет документів. При цьому, будь-яка податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів суб`єкта господарювання по ланцюгах постачання, а також податкова інформація, надана іншими контролюючими органами, в тому числі і складена з причин неможливості проведення документальних перевірок, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом у розумінні процесуального Закону.

Чернігівський окружний адміністративний суд рішенням від "22" листопада 2022 р. позов задовольнив.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач надав суду відповідні належно оформлені первинні документи, які в сукупності з іншими доказами свідчать про факт реального здійснення господарської операції з придбання та використання в господарській діяльності спірних послуг, натомість доводи контролюючого органу не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, тому податкове повідомлення-рішення від 22.08.2022 №3083/25010700 в частині включення до суми завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, господарських операцій по контрагенту ТОВ «АПК ТРАНС», на суму ПДВ 253 657,00 грн., винесено відповідачем протиправно, а тому має бути скасованим.

Відповідач, не погоджуючись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та недотримання норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник зазначає, що згідно з наданими до перевірки документами не можливо підтвердити здійснення послуг з транспортування отриманих від ТОВ «АПК Транс». На переконання відповідача, позивачем здійснено безпідставне документальне оформлення нереальних господарських операцій послуг з транспортування і складено первинні документи всупереч норм ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та пп. 2.1, 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95р. № 88. Тобто, відсутня господарська операція як певна дія або подія у визначенні абз. 5 сг.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в основі якої має бути дійсний рух певного активу.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на необґрунтованості доводів скаржника і правильності висновків суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з огляду на таке.

Суд першої інстанції встановив, що ТОВ «Ім. Попудренка» зареєстроване як юридична особа, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено відповідний запис. Одним із видів господарської діяльності товариства є 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (а.с. 9-10 т.1).

На підставі направлень від 04.07.2022 №1014, №1015, наказу від 09.06.2022 №472-п, відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78, ст. 82, п. 200.11 ст. 200 Податкового кодексу України, посадовими особами ГУДПС у Чернігівській області проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Ім. Попудренка» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за січень 2022 року у податковій декларації з податку на додану вартість, з врахуванням уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок, в результаті якого зменшено суму бюджетного відшкодування від 17.02.2022 № (з врахуванням уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок від 30.03.2022 №) від`ємного значення з податку на додану вартість, в тому числі заявленого відшкодування з бюджету.

Перевірку проведено в період з 05.07.2022 по 14.07.2022 з відома та в присутності директора товариства.

За результатами перевірки посадовими особами ГУДПС у Чернігівській області складено акт від 21.07.2022 №1679/07/03796710 (а.с. 11-21 т.1), у висновках якого зазначено про порушення позивачем податкового законодавства, а саме: п.198.6 ст.198, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, пунктів 4, 5 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 №21, в результаті чого завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду на загальну суму ПДВ 353 072,00 грн.

Будучи не згодним із вказаними висновками, ТОВ «Ім. Попудренка» подало до ГУДПС у Чернігівській області заперечення на акт перевірки, які відповідачем визнані недостатньо обґрунтованими (а.с. 22-28 т.1).

Враховуючи наведене, ГУДПС у Чернігівській області прийняло ТОВ «Ім. Попудренка» податкове повідомлення-рішення від 22.08.2022 №3083/25010700, яким зменшено суму від`ємного значення суми податку на додану вартість в загальній сумі 353 716,00 грн. (а.с. 29-31 т.1).

Судом першої інстанції також встановлено, що відповідачем до вказаного розрахунку включено податковий кредит, сформований товариством за наслідками господарських операцій з ТОВ «АПК ТРАНС» у період з травня по грудень 2021 року, на загальну суму 253 657,00 грн.

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним на суму 253 657,00 грн., ТОВ «Ім. Попудренка» звернулося до суду з цим адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам скаржника, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Господарська діяльність здійснюється у загальній економічній сфері, а тому має суто економічні властивості, що неможливо без вартісної оцінки і взаємооцінки, еквівалентності обміну, відповідних обчислень і розрахунків. Тому така ознака результатів господарської діяльності, як цінова визначеність, наявна в абсолютній більшості випадків, хоча в некомерційній господарській діяльності можливе безкоштовне надання результатів останньої.

Відповідно до пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до п. 185.1 ст.185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.1 ст.198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України.

У силу вимог положень п.198.2 ст. 198 цього Кодексу, датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Колегія суддів зауважує, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат та податкового кредиту з ПДВ наступають лише у разі реального (фактичного) здійснення господарських операцій з придбання товарів/робіт/послуг, які пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, а не лише оформлення відповідних документів або рух грошових коштів на рахунках платників податку.

Водночас для формування податкового кредиту мають значення податкові накладні та інші первинні документи, які, виходячи з наведеного, видаються на підтвердження реально вчиненої операції. Однак, наявність податкових накладних є необхідною, але не безумовною підставою для отримання платником податку права на податковий кредит з податку на додану вартість.

Так, згідно із ч.2 ст.3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон) бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини 1 статті 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об`єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету встановлений Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 (далі - Наказ №88).

Відповідно до п. 1.2 Наказу №88 господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

Первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення (п. 2.1 Наказу №88).

Згідно з п. 2.4 Наказу №88 первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо.

Як встановлено абзацом 5 ст. 1 Закону, господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Отже, господарська операція повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Отже, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Також, вказана вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків, як обов`язкова ознака господарської операції, кореспондується і з нормами Податкового кодексу України. При цьому, відсутність окремих документів (ліцензій, дозволів і т.п.), а так само помилки у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце.

Сама по собі наявність первинних документів (актів надання послуг та податкових накладних) не може бути єдиною і достатньою підставою для підтвердження правомірності формування податкового кредиту, у разі недоведення реальності здійснених господарських операцій, а також не доведення факту дійсного руху активів та товару між учасниками відповідних операцій.

Зокрема, обов`язок підтвердити правомірність та обґрунтованість сформованого податкового кредиту належними документами первинного обліку покладається на платника-покупця товарів (робіт, послуг), позаяк саме він є суб`єктом, який зменшує суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість, що підлягає перерахуванню до бюджету на суму податкового кредиту.

Отже, наведені правові норми дозволяють платнику податку формувати податковий кредит та валові витрати у зв`язку з реальним придбанням товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що, в першу чергу, має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

Слід враховувати, що наявність укладеного між учасниками господарської операції цивільно-правового договору або відсутність визнання такого договору недійсним або нікчемним само по собі не свідчить про реальність вчинення відповідної операції.

Суд першої інстанції встановив, що відповідно до звіту про збирання врожаю сільськогосподарських культур на 01.12.2021 ТОВ «Ім. Попудренка» у звітному році зібрано кукурудзу на зерно та кормову кукурудзу (а.с. 192 т.1).

07.04.2021 між позивачем (замовник) та ТОВ «АПК ТРАНС» (перевізник) укладено договір №07/04-ІП про надання послуг по перевезенню вантажів автотранспортом по Україні, підписаний повноважними представниками сторін, відповідно до умов якого перевізник прийняв на себе зобов`язання надати ТОВ «Ім. Попудренка» послуги по перевезенню по території України за маршрутом (маршрутами), погодженими з замовником, наступних типів вантажів - сільськогосподарські культури, в кількості, вказаній замовником згідно додатків, які є невід`ємною частиною даного договору (а.с. 157-159 т.1).

Відповідно до пункту 3.1 Договору розрахунок між перевізником та замовником здійснюється в національній валюті України. Оплата здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок перевізника в строк не пізніше 10 банківських днів на підставі оригіналів документів, зазначених у п.п. 2.3.5 даного Договору.

Моментом оплати послуг перевізника є момент списання грошових коштів з поточного рахунку замовника в банку замовника (п. 3.2 Договору). Вартість конкретного перевезення (групи однотипних перевезень) узгоджується додатково перед кожним перевезенням (групою однотипних перевезень) і вказуються в Додатках на перевезення вантажу.

Відповідно до Додаткових угод від 19.07.2021 та від 22.09.2021 встановлено тарифи на послуги по перевезенню вантажів (ранніх та пізніх зернових культур) автотранспортом по Україні (а.с. 162, 163 т.1).

Згідно із наданими додатками протягом періоду, що перевірявся, ТОВ «АПК ТРАНС» на замовлення позивача здійснювало перевезення кукурудзи (а.с. 160, 161, 164-168 т.1), що підтверджується актами надання послуг, товарно-транспортними накладними (а.с. 57-137, 169-186 т.1).

Позивачем здійснено оплату за отримані від контрагента послуги, про що надано відповідні платіжні доручення (а.с. 185-191 т.1).

Відповідно до матеріалів справи перевезення вантажу здійснювалось із полів на зерновий склад, розміщений в смт. Куликівка, який використовується ТОВ «Ім. Попудренка» на підставі договору складського зберігання сільськогосподарської продукції від 01.06.2021 №ПХ-ІП, укладеного з ПрП «ПІВНІЧХЛІБ» (а.с. 216-237 т.1). Згідно з інформацією, відображеною у товарно-транспортних накладних, вантажоодержувачем кукурудзи є ПрП «ПІВНІЧХЛІБ».

Надалі частина кукурудзи реалізована позивачем нерезиденту, LEMARC AGROMOND PTE. LTD, що підтверджується відповідними доказами (а.с. 238-243 т.1, 2-28 т.2).

Враховуючи наведене, ТОВ «Ім. Попудренка» сформовано податковий кредит поточного звітного (податкового) періоду (рядок 16 декларацій за січень 2022 року) за рахунок, в тому числі, операцій по взаємовідносинах з ТОВ «АПК ТРАНС» за послуги транспортування зернових культур з травня по грудень 2021 року, на загальну суму 253 657,00 грн.

Отже, відповідно до матеріалів справи на відображення позивачем зобов`язань зі сплати податку на додану вартість вплинуло формування зазначених показників за рахунок взаємовідносин з ТОВ «АПК ТРАНС».

Обґрунтовуючи підстави зменшення позивачеві розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість ГУДПС у Чернігівській області зазначало, що: ТОВ «АПК ТРАНС» рішенням від 23.06.2022 віднесено до ризикових платників податку на додану вартість (п. 8 Критеріїв); у контрагента відсутні фізичні, технічні та технологічні можливості для вчинення задекларованих господарських операцій (відсутній персонал, транспортні засоби), що на думку контролюючого органу свідчить про неможливість надання ним послуг з транспортування зернових культур.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що така позиція контролюючого органу є необґрунтованою, з огляду таке.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 09 січня 2007 року у справі «Інтерсплав проти України», якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб`єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку. Отже, ЄСПЛ чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагентом.

Оскільки податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку-покупця від дотримання його контрагентом податкової дисципліни та правильності ведення ним податкового або бухгалтерського обліку, то у разі підтвердження факту отримання послуг, платник не може відповідати за порушення, допущені виконавцем, якщо не буде доведено його безпосередню участь у зловживанні цієї особи.

Подібна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20 лютого 2018 року ц справі №813/4931/13-а.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що податкове законодавство України не ставить право платника податку на додану вартість на податковий кредит в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів чи відсутності у контрагентів основних фондів, кваліфікованого персоналу, неподання звітності тощо. В разі порушення контрагентом податкової дисципліни відповідальність та негативні наслідки мають настати саме для цієї особи.

Тож, посилання контролюючого органу на можливі порушення вимог податкового законодавства контрагентом позивача не може бути підставою для висновку про нереальність господарських операцій за укладеним з ним договором.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27 жовтня 2022 року по справі №640/19561/18, від 03.11.2022 у справі №640/22431/19.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 24 вересня 2021 року у справі №320/5555/20, висновки контролюючого органу викладені в акті перевірки щодо нереальності господарських операцій позивача зроблені на підставі аналізу зібраної та опрацьованої узагальненої податкової інформації наявної в базі даних ДФС, проте податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів позивача по ланцюгах постачання, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону. Крім того, така інформація сама по собі не доводить наявності податкових правопорушень на які посилається контролюючий орган.

До того ж, стверджуючи про порушення контрагентами податкового законодавства, контролюючий орган повинен був провести зустрічні звірки з метою документального підтвердження спірних господарських відносин, а також підтвердження виду, обсягу, характеру операцій та повноти розрахунків, для з`ясування їх реальності та правомірності відображення в обліку платника податків. Проте, доказів проведення перевірок та/або зустрічних звірок щодо контрагенту позивача матеріали справи не містять.

Окрім того, під час проведення господарських операцій платник податків може бути і необізнаним стосовно дійсного стану правосуб`єктності своїх контрагентів і реально поставляти на їх адресу товари (роботи чи послуги), незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства.

Тобто, лише встановлення факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними платниками податків з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями контрагентів може свідчити про незаконність формування показників податкової звітності за такими операціями.

Однак, як правильно зазначив суд першої інстанції, у справі, що розглядається, податковим органом не доведено існування таких обставин.

Щодо доводів контролюючого органу про те, що відносно контрагенту позивача наявне рішення про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку, суд першої інстанції достовірно встановив, що вказане рішення прийнято контролюючим органом після періодів, які перевірені податковим органом, а отже було відсутнє на момент вчинення спірних правовідносин.

Що стосується доводів скаржника про відсутність у контрагента позивача матеріально-технічної бази, то колегія суддів їх відхиляє, з огляду на таке.

Відповідно до п. 1.2 укладеного між сторонами договору перевізник має право залучити до виконання перевезень третіх осіб, з якими він уклав договір перевезення, при цьому залишаючись відповідальним перед замовником за будь-які дії чи бездіяльність залучених до виконання перевезень третіх осіб, як за власні.

ТОВ «АПК ТРАНС», з метою виконання взятих на себе зобов`язань щодо перевезення зернових культур позивача, уклало ряд договорів оренди транспортних засобів з екіпажем (водієм) та надання послуг по перевезенню вантажів транспортом по Україні із третіми особами, що не заборонено чинним законодавством та передбачено умовами укладеного із ТОВ «Ім. Попудренка» договору (а.с. 32-56 т.1).

Суд першої інстанції встановив, що відповідачем не заперечується та відображено в акті перевірки (а.с. 17 т.1), що за даними Єдиного державного реєстру податкових накладних ТОВ «АПК ТРАНС» у травні-грудні 2021 року виписано на адресу ТОВ «Ім. Попудренка» 16 податкових накладних на суму ПДВ 322,9 тис. грн., з яких реєстрацію 4-х накладних, виписаних у травні, листопаді та грудні 2021 року зупинено на суму ПДВ 63,57 тис. грн. Податкові накладні, реєстрацію яких зупинено, ТОВ «Ім. Попудренка» не віднесено до податкового кредиту.

Додатково судом встановлено, що у зв`язку із поверненням товару або авансу та зміною номенклатури товару (ознака 103, 104) позивачем по контрагенту ТОВ «АПК ТРАНС» (транспортні послуги) за серпень-вересень 2021 року самостійно проведено коригування податкового кредиту, згідно якого зменшено суму податкового кредиту на 3,20 тис. грн. та 2,43 тис. грн. відповідно. Від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 16 декларацій за січень 2022 року) за рахунок попередніх звітних періодів сформовано позивачем без урахування операцій по взаємовідносинам з ТОВ «АПК ТРАНС» за серпень-вересень 2021 року.

У зв`язку з викладеним, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ТОВ «Ім. Попудренка» доведено використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності отриманих від ТОВ «АПК ТРАНС» послуг, оскільки вони використані підприємством у межах господарської діяльності. Фінансово-господарські операції між позивачем та контрагентом відображено у податковій звітності ТОВ «Ім. Попудренка» за відповідні податкові періоди, суми податку на додану вартість віднесені до складу податкового кредиту відповідних податкових періодів, що не заперечувалось ГУ ДПС у Чернігівській області.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач надав суду відповідні, належним чином оформлені первинні документи, які в сукупності з іншими доказами свідчать про факт реального здійснення господарської операції з придбання та використання в господарській діяльності спірних послуг, натомість доводи контролюючого органу не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, тому податкове повідомлення-рішення від 22.08.2022 №3083/25010700 в частині включення до суми завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, господарських операцій по контрагенту ТОВ «АПК ТРАНС», на суму ПДВ 253 657,00 грн., винесено відповідачем протиправно та має бути скасованим.

Доводи апеляційної скарги колегія суддів не приймає, оскільки вони не спростовують правильність висновків суду першої інстанції щодо застосування норм матеріального та процесуального права.

Крім того, аналізуючи всі доводи учасників справи, апеляційний суд враховує висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні від 21.01.1999 р. по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Згідно з ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 250, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області залишити без задоволення, рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від "22" листопада 2022 р. - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 28 червня 2023 року.

Головуючий суддя Судді:Л.Т. Черпіцька А.М. Горяйнов Н.М. Єгорова