Справа № 240/5576/23
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2023-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/5576/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Капинос Оксана Валентинівна

Суддя-доповідач - Боровицький О. А.

29 червня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Курка О. П. Шидловського В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у м.Києві про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Державної податкової адміністрації у м.Києві від 29 березня 2005 року №97-о в частині звільнення ОСОБА_1 з податкової міліції;

- поновити ОСОБА_1 на службі у розпорядженні Головного управління ДФС у м.Києві.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2023 року позовну заяву повернуто позивачеві.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, з позовом позивач подав заяву про поновлення строку звернення до суду з позовом. В обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду позивач вказує, що строк звернення до суду з позовом про скасування наказу про звільнення і поновлення на службі пропущений з поважних причин.

Доводи викладені у заяві зводяться фактично до незгоди з постановленою ухвалою про залишення позовної заяви без руху. Крім того, повторно вказує на тривалий розгляд його справи №2-П-357/06 ("про поновлення на роботі, оплату за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди") та що мав підстави вважати, що його право буде захищене у тому тривалому судовому провадженні. Також, зазначає, що у постанові від 18.08.2022 у справі №240/41471/21 Верховний Суд погодився з висновком судів першої та апеляційної інстанції щодо поважності причин пропуску у 2005-2018 роках строку звернення з позовом про скасування наказу про звільнення на поновлення на службі.

Отже, судовий розгляд справи № 2-П-357/06 і перегляд ухваленої у справі постанови Подільського районного суду м. Києва від 30.05.2006 протягом 2005-2018 років та перебування у провадженні судів п`ятнадцяти справ за позовами ОСОБА_1 про нарахування й виплату грошового забезпечення протягом 2019-2022 років і на момент звернення до суду з позовом у цій справі, а також послідовне, починаючи з 2021 року, подання трьох позовів про поновлення на службі, є поважними причинами пропуску позивачем строку звернення до суду з позовом у даній справі № 240/5576/23 про поновлення на службі у зв`язку зі звільненням до проведення необхідних розрахунків.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Згідно з ч.1 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч.2 ст.122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною 5 статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до ч.1 ст.123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху.

При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

В силу положень ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

З наведених норм процесуального закону вбачається, що причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

При цьому, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. В свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин незалежних від позивача унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом.

Як вбачається з відмітки на поштовому конверті, з позовною заявою про скасування наказу 29 березня 2005 року №97-о, позивач звернувся 01.03.2023, тобто з пропуском строку звернення до суду.

Те, що протягом 2005-2018 років тривав розгляд справи № 2-п-357/06 і перегляд постанови Подільського районного суду ніяким чином не перешкоджав позивачу звернутися з аналогічним позовом в 2019 році, а тому вказану обставину неможливо розцінювати як поважну причину звернення до суду з вказаним позовом .

Крім того, те, що при звільненні ОСОБА_1 не було повідомлено про заборгованість з грошового забезпечення та тривалий розгляд судом справ про нарахування і виплату грошового забезпечення позивачу не свідчить про те, що позивачу не було відомо про існування у 2005 році наказу про його звільнення.

Звернення позивача 07.04.2021 до суду з позовом про визнання протиправним та скасування наказу Державної податкової адміністрації у м. Києві від 29.03.2005 № 97-о в частині звільнення ОСОБА_1 є свідченням того, що про порушення свої прав та інтересів спірним наказом він дізнався ще до 07.04.2021.

Незгода з постановленою ухвалою про залишення позовної заяви без руху не є підставою для безпідставного поновлення строку звернення з позовом.

Що стосується посилання позивача на те, що судом не взято до уваги позицію Верховного Суду у постанові від 29.06.2021 у справі №904/3405/19 що визнання поважними причини пропуску позовної давності, суд зазначає, що поважність причин пропуску строку звернення особи з позовом та наявність підстав для його поновлення вирішується судом у кожному випадку окремо.

Крім того, у вказаній справі вирішувалося питання дотримання строків позовної давності, що регулюється нормами ЦПК. Вказані висновки Великої Палати Верховного суду не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Також, у заяві позивач посилається на те, що у постанові від 18.08.2022 у справі №240/41471/21 Верховний Суд погодився з висновком судів першої та апеляційної інстанції щодо поважності причин пропуску у 2005-2018 роках строку звернення з позовом про скасування наказу про звільнення на поновлення на службі.

Разом з тим, вказані твердження є хибними, оскільки постановою Верхового Суду від 18.08.2022 у справі №240/41471/21 Верховний Суд ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 14 січня 2022 року про повернення позовної заяви та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2022 року у справі №240/41471/21 залишив без змін та погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанції про те, що позивачем пропущено строк звернення до суду з позовом про скасування наказу Державної податкової адміністрації у місті Києві від 29 березня 2005 року №97-о в частині звільнення з податкової міліції, а наведені ним причини пропуску цього строку не дають підстав для визнання їх поважними.

Також, Верховний Суд зазначив, що позивач 07 квітня 2021 року звертався до суду з позовом про визнання протиправним та скасування наказу Державної податкової адміністрації у місті Києві від 29 березня 2005 року №97-о в частині звільнення ОСОБА_1 (справа №240/6011/21), і цей позов ухвалою суду від 21 травня 2021 року, яка набрала законної сили, було повернуто у зв`язку із тим, що вказані позивачем підстави пропуску строку звернення до суду, в тому числі і те, що при звільненні не було повідомлено про заборгованість з грошового забезпечення, не визнані судом поважними.

Звернення позивача 07 квітня 2021 року до суду з позовом про визнання протиправним та скасування наказу Державної податкової адміністрації у місті Києві від 29 березня 2005 року №97-о в частині звільнення є свідченням того, що про порушення своїх прав та інтересів спірним наказом він дізнався ще до 07 квітня 2021 року. Тому, вказані позивачем у заяві підстави пропуску місячного строку звернення до суду, суд першої інстанції визнав неповажними.

Крім того, позивач неодноразово після звільнення звертався до суду, в тому числі і з позовом про поновлення його на роботі, про виплату грошового забезпечення та компенсаційних виплат за час проходження служби (справи №2-п-357/06, №806/822/16, 240/359/19), що підтверджує обізнаність позивача щодо порушення його прав ще до 29 березня 2021 року.

Слід зауважити, що законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, забезпечення стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого публічно-правові відносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом законодавчо встановлено строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що вказані позивачем підстави для поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із позовною заявою про визнання визнати протиправним та скасувати наказ Державної податкової адміністрації у м. Києві від 29 березня 2005 року №97-о в частині звільнення ОСОБА_1 з податкової міліції, є неповажними.

Відповідно до пунктів 1 та 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху та у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Частиною 2 статті 123 КАС України встановлено, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Курко О. П. Шидловський В.Б.