Справа № 288/1450/23
Суддя: Зайченко Є. О.
Дата ухвалення: 2023-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 288/1450/23
Провадження № 2-а/288/17/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2023 року смт. Попільня

Суддя Попільнянського районного суду Житомирської області Зайченко Є. О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 , представник позивача Слівінський Віктор Олександрович до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 467674 від 23 квітня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

02 червня 2023 року до Попільнянського районного суду Житомирської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Житомирській області (10008, місто Житомир, вулиця Старий Бульвар,5/37) про скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 467674 від 23 квітня 2023 року.

Одночасно, з поданим позовом заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку для звернення до суду з позовом.

В обґрунтування вимоги щодо поновлення пропущених строків звернення до суду Представник позивача зазначає, що на розгляді справи ОСОБА_1 не був присутній і про результати розгляду йому нічого відомо не було до 25.05.2023 року. Про існування даної постанови та її зміст дізнався 25.05.2023 року, коли приїхав у гості до батьків, котрі проживають у АДРЕСА_2 . Конверт з постановою серії БАБ №467674 від 23.04.2023 року надійшов на адресу проживання його батьків у АДРЕСА_2 , однак ОСОБА_1 проживає у АДРЕСА_3 та зазначав про це поліцейським 23.04.2023 року. В період з 26.04.2023 року по 19.05.2023 року ОСОБА_1 перебував у відрядженні у місті Львів і про це свідчить посвідчення про відрядження від 25.04.2023 року видане ТОВ «Роботенкс», де працює ОСОБА_1 електрозварювальником, а тому він не відвідував батьків у даний період. Позивач вважає, що він з поважних причин не зміг вчасно оскаржити вказану постанову, а тому просить поновити строк звернення до суду.

Ухвалою Попільнянського районного суду Житомирської області від 09 червня 2023 року у задоволенні клопотання представника позивача Слівінського Віктора Олександровича про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, відмовлено, позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу з метою усунення недоліків позовної заяви надати до суду мотивовану заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

22 червня 2023 року, представник позивача Слівінський Віктор Олександрович подав до суду заяву про усунення недоліків з додатками та заяву про поновлення строку подання позовної заяви.

Вирішуючи питання про поновлення позивачу строків звернення до суду при відкриття провадження у справі суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

За змістом ч. 1 ст. 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі,

- протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Відповідно ч. 2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Тобто, приписи статті 289 КУпАП, як і статті 286 КАС України, пов`язують початок перебігу строку на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення з моментом її прийняття або з моментом її отримання і такий строк визначено в десять днів.

Відповідно до статті 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Також слід зазначити, що прецедентна практика Європейського суду з праві людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушення права на справедливий суд (рішення у справі Станков проти Болгарії від 12 липня 2007 року).

Суд, в контексті спірних правовідносин, вважає за доцільне зауважити, що законодавче обмеження строку оскарження судового рішення десятиденним строком з дня вручення постанови у справі про адміністративне правопорушення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006, заява №23436/03).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року (пункт 47, заява №3236/03) суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їхня свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Верховний Суд у постанові від 22.12.2022 у справі №360/4485/19 сформував правовий висновок, про те, що "поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами".

Тобто, поважними причинами пропуску строку для вчинення певної процесуальної дії можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулася до суду, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, клопотання про поновлення строків звернення до суду та заяви від 22.06.2023, позивачем пропущено десятиденний строк звернення до адміністративного суду з позовною заявою щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної

відповідальності, постанова винесена 23.04.2023, як зазначає позивач, він не був присутній і про результати розгляду йому нічого відомо не було до 25.05.2023 року. Про існування даної постанови та її зміст дізнався 25.05.2023 року, коли приїхав у гості до батьків, котрі проживають у АДРЕСА_2 . Конверт з постановою серії БАБ №467674 від 23.04.2023 року надійшов на адресу проживання його батьків у АДРЕСА_2 , однак ОСОБА_1 проживає у АДРЕСА_3 та зазначав про це поліцейським 23.04.2023 року.

Суд констатує, що позивачем не наведено жодних поважних причин пропуску звернення до суду з позовом після строку звернення до суду, оскільки позов подано як після минування десятиденного строку з дня винесення постанови, так і його минування з дня ознайомлення з оскаржуваною постановою без зазначення причин поважності пропуску такого.

Суд критично ставиться до вказаного обґрунтування пропуску строку для звернення до суду з даним позовом, оскільки на його підтвердження до матеріалів позову не долучено жодних посилань на докази, що підтверджували б таке обґрунтування.

Також, перебування позивача у відрядженні не є поважною причиною, оскільки не відноситься до обставин, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує рішення суб`єкта владних повноважень.

У своїх рішеннях Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами (востаннє постанова ВП ВС від 08.07.2021 у справі № 9901/89/21).

Близький за змістом правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 17.09.2020 року у справі №640/12324/19.

Частиною 2 ст. 123 КАС України передбачено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Таким чином позовна заява підлягає поверненню.

Згідно з положеннями ч. 5, 6, 8 ст. 169 КАС України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 5, 122, 123, 169, 256, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника позивача Слівінського Віктора Олександровича про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 , представник позивача Слівінський Віктор Олександрович до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 467674 від 23 квітня 2023 року - повернути позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Попільнянського

районного суду Є. О. Зайченко