Справа № 400/2179/23
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2023-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2023 р. № 400/2179/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідача:Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, ,
про:скасування рішення № 2000-0302-9/21297 від 20.02.2023; зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі відповідач-2), в якій просить скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 20.02.2023 № 2000-0302-9/21297 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу періоди роботи в колгоспі «Путь Ленина» з 26.01.1984 по 12.09.1987, з 02.10.1987 по 01.09.1993; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити, нарахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 .

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що рішенням відповідача-1 від 20.02.2023 № 2000-0302-9/21297 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з недостатністю страхового стажу. Недостатність страхового стажу зумовлена незарахуванням відповідачем-1 до страхового стажу позивача періодів його роботи в колгоспі «Путь Ленина» з 26.01.1984 по 12.09.1987, з 02.10.1987 по 01.09.1993. Посилаючись на частини першу, другу статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», позивач вказує, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю. Позивач зазначає, що довідки, видані колгоспами при залишенні членом колгоспу роботи, а також довідки, видані в більш пізній період колгоспами, які згодом припинили свою діяльність, можуть братися до уваги й тоді, коли вони не містять підстав видачі.

Відповідач-1 подав відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в позові, посилаючись на те, що позивачу не вистачає страхового стажу для призначення пенсії за віком. Зокрема, відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років. Загальний страховий стаж ОСОБА_1 складає 21 рік 08 місяців 01 день, що не є достатнім для призначення пенсії за віком. Позивач до заяви про призначення пенсії додав довідку від 24.05.1996 №02-1331, в якій відсутня інформація про встановлений та вироблений мінімум трудової участі в господарстві, тому зарахувати періоди роботи в колгоспі «Путь Ленина» з 26.01.1984 по 12.09.1987, з 02.10.1987 по 01.09.1993 до страхового стажу позивача немає підстав.

Відповідач-2 у відзиві на позовну заяву проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в позові, зазначаючи, що на день звернення із заявою вік позивача склав 60 років, загальний страховий стаж - 21 рік 08 місяців 01 день. Оскільки на день звернення із заявою про призначення пенсії страховий стаж позивача становив 21 рік 08 місяців 01 день, то, відповідно до частини третьої статті 26 Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, право на призначення пенсії за віком у позивача настане по досягненні віку 65 років, тобто у 2028 році.

Правом подати відповідь на відзив позивач не скористався.

У зв`язку з відсутністю заяв сторін про розгляд справи з викликом (повідомленням) сторін, суд, відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянув справу в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Безпосередньо, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши докази, що містяться у справі, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, суд установив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.

14.02.2023 позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягнувши віку 60 років, звернувся до відповідача-2 із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV).

До заяви позивач додав:

- військовий квиток;

- довідку про присвоєння ідентифікаційного номера;

- документи про стаж:

- довідку АТЗТ „Миколаївське спеціалізоване управління № 139 від 05.04.2004 № 82 про роботу у ЗАТ „МСУ-139;

- архівну довідку „муниципального учреждения - отдела ЗАГС и архивного дела управления делами администрации усть-камчатского муниципального района камчатского края рф від 08.08.2022 № 386 „о реорганизации Усть-Камчатского АОЗТ рыбфирма „Истен Стар Кам камчатской области.

- довідку „Акционерного общества закрытого типа „РЫБФИРМА ИСТЕН СТАР КАМ від 24.05.1996 № 02-131, в якій зазначено про роботу позивача в колгоспі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в усть-камчатську камчатської області з 26.01.1984 по 12.09.1987, з 02.10.1987 по 01.09.1993. Суд дослідив зміст цієї довідки і установив, що вона не містить відомостей про встановлений та вироблений мінімум трудової участі позивача в господарстві;

- паспорт;

- трудові книжки: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 . Суд дослідив зміст цих трудових книжок і установив, що жодна з них не містить записів про роботу в колгоспі „ ОСОБА_2 .

Зазначені обставини підтверджуються копією заяви позивача про призначення пенсії, розпискою-повідомленням та копіями доданих документів.

За принципом екстериторіальності, заяву позивача про призначення пенсії розглянув відповідач-1.

Рішенням від 20.02.2023 № 2000-0302-9/21297 відповідач-1 відмовив позивачу в призначенні пенсії за віком в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, визначеного частиною першою статті 26 Законом 1058-ІV.

Мотивування рішення від 20.02.2023 № 2000-0302-9/21297 таке:

„Необхідний вік становить 60 років

Вік заявника: 60 років,

Необхідний страховий стаж становить 30 років

Страховий стаж заявника становить 21 рік 08 місяців 01 день

Результати розгляду документів, доданих до заяви:

*за доданими документами до загального страхового стажу зараховано не всі періоди, а саме періоди згідно довідки № 02-131 від 24.05.1996 року, оскільки відсутня інформація про встановлений та вироблений мінімум трудової участі в господарстві. Рекомендовано надати уточнюючу довідку за даний період з встановленим та виробленим мінімумум в колгоспі, та довідку про перейменування.

Додатковий коментар: у разі відсутності, починаючи з 01 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 65 роки мають особи за наявності страхового стажу з 01 січня 2028 року по 31 грудня 2028 року-від 15 до 25 років.

*Враховуючи зазначене, вирішено: відмовити в призначенні пенсії за віком ОСОБА_3 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу , передбаченого с статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Заявник працює/не працює - не працює.

Заявник матиме прово на пенсію з 05.02.2028 року.

На обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває та пенсію не отримує.

Отже, позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком через недостатність у нього страхового стажу, зумовлену незарахуванням до такого страхового стажу періодів роботи, зазначених у довідці від 24.05.1996 № 02-131 (в колгоспі «Путь Ленина» з 26.01.1984 по 12.09.1987, з 02.10.1987 по 01.09.1993).

Ухвалюючи рішення у справі, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 24 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV), страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом № 1058-IV діяв Закон України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-XII).

Відповідно до статті 56 Закону № 1788-XII, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Наведені положення свідчать про те, що підставою для неврахування до трудового стажу роботи колгоспника за фактичною тривалістю є невиконання встановленого мінімуму трудової участі без поважних причин. Відповідно, для висновку про врахування до страхового стажу роботи колгоспника належить установити, що особа виконувала встановлений мінімум або не виконувала з поважних причин. У зв`язку з цим також належить мати інформацію про установлений в колгоспі мінімум трудової участі.

Відповідно до статей 3, 48 Примірного статуту колгоспників, прийнятого ІІІ Всесоюзним з`їздом колгоспників 27.11.1969, затвердженого постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР від 28.11.1969, громадяни СРСР приймались в члени колгоспу на підставі заяви, яка розглядалася спочатку правлінням колгоспу, після чого прийом у члени колгоспу проводиться загальними зборами колгоспників за поданням правління. Допускається залучення на роботу за трудовими договорами фахівців та інших працівників з боку лише в тих випадках, коли в колгоспі немає відповідних фахівців або коли сільськогосподарські та інші роботи не можуть бути виконані в необхідні терміни силами колгоспників (стаття 24 Примірного статуту 1969 року).

Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310, та чинних на час розгляду справи (далі - Основні Положення).

Відповідно до пунктів 1, 2 Основних Положень, трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних Положень).

Згідно з пунктом 6 Основних Положень, всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Також необхідно вказати на встановлений зразок трудової книжки колгоспника, відповідно до якого трудова книжка колгоспника містить окремі розділи: ІІІ "членство в колгоспі", де зазначаються відомості про прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі та причини такого припинення, відомості про документ, на підставі якого внесений запис; ІV "відомості про роботу" - відомості про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, із зазначенням причин та відомості про документ, на підставі якого внесений запис; V "трудова участь у громадському господарстві" - встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі, відомості про документ, на підставі якого внесений запис.

Відповідно до пункту 8 Основних Положень, трудові книжки зберігаються в правлінні колгоспу як бланки суворої звітності, а при припиненні членства в колгоспі видаються їх власникам на руки.

Отже, виходячи з наведеного, можна дійти висновку про те, що трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого зразка, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема про прийом роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімуму трудової участі).

У справі відсутні докази на підтвердження кількості відпрацьованих позивачем людиноднів та відомості про заробітну плату останнього у колгоспі «Путь Ленина».

Трудова книжка колгоспника, яка при звільненні мала бути видана власнику на руки, і яка (за умови внесення до неї зазначеної вище обов`язкової інформації) у безспірному порядку підтвердила б трудовий стаж роботи позивача у вказаному колгоспі, відсутня.

Трудову книжку колгоспника позивач ані до органу Пенсійного фонду при призначенні пенсії, ані до суду як доказ не надав. Так само три трудові книжки позивача не містять записів про роботу у колгоспі „Путь Ленина. На обґрунтування позовних вимог позивач посилається лише на довідку „Акционерного общества закрытого типа „РЫБФИРМА ИСТЕН СТАР КАМ від 24.05.1996 № 02-131.

Позивач не надав суду докази про перебування у спірний період в трудових відносинах із колгоспом „ ОСОБА_4 без набуття статусу члена колгоспу (за трудовим договором).

Будь-які докази, які б підтверджували виконання позивачем річного мінімуму трудової участі у колгоспі у спірний період, у справі відсутні.

У постановах Верховного Суду від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а та від 25.04.2019 у справі № 593/283/17 викладений правовий висновок, відповідно до якого формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів Пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Суд вказує, що відсутність трудової книжки колгоспника з необхідними записами як належного доказу трудового стажу в період з 26.01.1984 по 12.09.1987, з 02.10.1987 по 01.09.1993 та відсутність відомостей про виконання позивачем річного мінімуму трудової участі у колгоспі не можуть вважатися формальними неточностями, оскільки відсутність даних про установлений в колгоспі мінімум участі в громадському господарстві, виконання позивачем річного мінімуму трудової участі у колгоспі у спірний період є підставою для незарахування такого періоду до страхового стажу позивача.

У трудових книжках позивача також відсутні відомості про роботу в колгоспі „Путь Ленина.

У постанові від 24.10.2019 у справі № 302/182/17 Верховний Суд підтримав позицію судів першої та апеляційної інстанцій про можливість зарахування роботи в колгоспі до страхового стажу позивача, оскільки суди установили, що наданими позивачем довідками підтверджується його робота і виплата йому заробітної плати в колгоспі у спірний період.

У справі, що розглядається, відповідні документи позивачем не подані. Надана позивачем довідка „Акционерного общества закрытого типа „РЫБФИРМА ИСТЕН СТАР КАМ від 24.05.1996 № 02-131 не містить відомостей про установлений у колгоспі мінімум трудоднів та про його виконання позивачем, а також про нараховану йому заробітну плату.

Отже, не зарахувавши до страхового стажу позивача період роботи в колгоспі «Путь Ленина» з 26.01.1984 по 12.09.1987, з 02.10.1987 по 01.09.1993 відповідач-1 діяв правомірно.

Відповідач обчислив страховий стаж позивача у 21 рік 8 місяців 1 день, зарахувавши до нього такі періоди: 23.11.1981 31.12.1983, 09.09.1994-05.10.1998, 01.03.2001 15.10.2003, 16.03.2004 03.11.2004, 04.03.2005 25.04.2005, 11.07.2005 16.11.2005, 01.01.2006 28.03.2016, 03.04.2006 15.10.2008, 12.12.2008 28.01.2009, 17.05.2011 17.10.2011, 01.11.2011 06.11.2011, 18.01.2013 18.07.2013, 19.07.2013 31.10.2013, 02.01.2014 01.12.2014, 06.03.2015 30.04.2015, 26.08.2015 21.11.2017, 02.12.2017 08.05.2018, 14.05.2018 13.06.2018, 23.07.2018 23.10.2018, 07.12.2018 15.09.2021, 17.09.2021 23.12.2021 (підтверджується розрахунком стажу).

Позивач не заперечує обчислену відповідачем-1 тривалість страхового стажу у 21 рік 8 місяців 1 день без урахування періоду роботи в колгоспі.

Відповідно до статті 26 Закону № 1058-ІV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Отже, страхового стажу у 21 рік 8 місяць 1 день недостатньо для призначення пенсії за віком, тому відповідач-1 обгрунтовано відмовив позивачу в призначенні пенсії за віком рішенням від 20.02.2023 № 2000-0302-9/21297.

На підставі вищенаведеного суд дійшов висновку про відмову в позові.

Судові витрати у справі становить судовий збір у сумі 1073,60 грн, сплачений позивачем за подання позовної заяви, який у зв`язку з відмовою в позові не належить стягувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів.

Згідно із частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства, у зв`язку з відмовою в позові, сплачений позивачем судовий збір не належить стягувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статями 2, 19, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код: 13844159) , Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, Держпром, під`їзд 3, пов.2, м. Харків, 61022, ідентифікаційний код: 14099344) відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Птичкіна