Справа № 120/2710/23
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

03 липня 2023 р. Справа № 120/2710/23

Вінницький окружний адміністративний суд в складі головуючої судді Бошкової Ю.М., розглянувши у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ОДЕМО" до Вінницької митниці про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось товариство з обмеженою відповідальністю "ОДЕМО" (далі ТОВ «ОДЕМО», позивач) з адміністративним позовом до Вінницької митниці (далі - відповідач).

За змістом позовних вимог позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 28.02.2023 № UA401020/2023/000008/2;

- визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA401020/2023/000291.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що Вінницькою митницею винесено рішення про коригування митної вартості товарів №UA401020/2023/000008/2 від 28.02.2023, яким збільшено митну вартість товарів на 875,88 євро. НА переконання позивача, при винесенні рішення порушено вимоги ст.ст. 53, 54, 55, 57 Митного кодексу України. При цьому, зауваження митного органу до наданих на підтвердження заявленої митної вартості товарів документів, що викладені у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів, ТОВ «ОДЕМО» вважає безпідставними та необґрунтованими, оскільки їх не можна віднести до таких, що можуть слугувати підставою для відмови у визначенні митної вартості товарів за ціною договору (контракту), адже вказані обставини не впливають на формування митної вартості товару.

У зв`язку з цим, позивач вважає, що доводи, які зазначені відповідачем в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості, не є підставою для витребування додаткових документів у декларанта та для коригування заявленої ним митної вартості товару, оскільки надані декларантом до митного оформлення документи містять всі необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомостей щодо ціни, що була сплачена за цей товар. Відповідач не надав доказів того, що документи, які подані ТОВ «ОДЕМО» для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Таким чином, представник позивача вказує, що у відповідача були наявні всі документи, які давали можливість встановити дійсну митну вартість товару за ціною зовнішньоекономічного договору (контракту), рахунку фактури (інвойсу) із врахуванням вартості перевезення.

З огляду на вищезазначене, позивач просить суд позов задовольнити та скасувати оскаржувані рішення про коригування митної вартості товару та картку відмови.

Ухвалою суду від 22.03.2023 відкрито провадження у справі за позовом ТОВ "Одемо" та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

30.03.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов заперечує та просить суд відмовити у його задоволенні.

Вінницька митниця зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 337 Митного кодексу України перевірка документів та відомостей, які подаються митному органу під час переміщення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення форматологічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками та в інші способи, передбачені Кодексом.

Згідно зовнішньоекономічного договору від 20.02.2023 № 46, товар поставлявся на умовах поставки FCA Constanta, проте згідно CMR № Б/Н від 24.02.2023 місце завантаження - IVANESTI. Також встановлено, що сума в валюті RON відрізняється у наданій фактурі (55393.86) та МД країни відправлення (55664,5).

Крім того, представник відповідача зауважив, що відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення», для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч. 2 ст. 53 МКУ подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Однак, жоден з документів, визначених Наказом №599, до митного оформлення не надано, відповідно не надано документи, що відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 53 МК України в обов`язковому порядку подаються з метою підтвердження заявленої митної вартості. З огляду на вищевикладене існує обґрунтований сумнів достовірності задекларованої митної вартості.

Враховуючи, що використані декларантом відомості для цілей визначення митної вартості не містять всіх конкретних числових значень щодо ціни, яка була сплачена, відповідно до пп. 2. 3 ст. 58 застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 МК України.

На думку представника відповідача, Вінницька митниця діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тому у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Крім того, за змістом відзиву сторона відповідача вказує на розмір понесених витрат не є обґрунтованим та явно завищеним. При цьому, враховуючи те, що сума митних платежів у даній справі складає 9401,57 грн., Вінницька митниця вважає, що витрати на правничу допомогу у розмірі 6800 грн в даному випадку не відповідають складності справи.

03.04.2023 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач заперечує доводи відповідача, наведені у відзиві, та просить задовольнити позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві.

Позивач наголошує на тому, що на підтвердження митної вартості товару митному органу надавалися усі необхідні документи, що передбачені нормами чинного законодавства, зокрема частиною другою статті 53 МК України.

Крім того, позивач зазначає, що пунктом 3.1. зовнішньоекономічного договору купівлі-продажу №46 від 20.02.2023 визначено, що Постачальник поставляє продукцію на умовах FCA, згідно з ІНКОТЕРМС 2010, Константа, Румунія. Місце митного оформлення: Дорнешті, Румунія.

Згідно Інкотермс-2010 поставка на умовах FCA означає, що продавець доставить товар, який пройшов митне очищення, зазначеному покупцем перевізнику до названого місця. Тобто, продавець поставляє і передає товари в зазначені терміни і місце передачі, а покупець приймає їх, якщо всі умови дотримані. Тому, дотримуючись умов поставки, ТОВ «ОДЕМО» самостійно несло усі витрати та ризики у зв`язку з перевезенням товару від місця завантаження до місця призначення.

Позивач вказує, він повідомив митний орган про те, що перевезення здійснювалось самим отримувачем товару - ТОВ «ОДЕМО», через що витрати на доставку добрива були розраховані окремо, про що зазначено у наданій довідці вих. №27/02-1 від 27.02.2023, а саме: з м. Констанція (Румунія) до кордону України (пункт пропуску Порубне-Сірет) склали 635,00 євро. Також у даній довідні зазначено дані транспортних засобів, якими здійснювалось перевезення товару, а саме: Автомобіль НОМЕР_1 ; Причіп НОМЕР_2 , що відповідає даним, зазначеним у митній декларації країни відправлення 23ROIS2700E0011222 від 24.02.2023 та у сертифікаті про походження товару №91 від 27.02.2023, що, у свою чергу, свідчить про віднесення такої довідки до конкретної зовнішньоекономічної операції згідно інвойсу №120 від 23.02.2023.

Відтак представник позивача вказує, що ТОВ «ОДЕМО» виконано обумовлені між сторонами умови поставки та розраховано витрати на перевезення та доставку товару у повному обсязі.

Також у відповіді на відзив представник позивача з приводу доводів Вінницької митниці про те, що сума в валюті RON відрізняється у наданій фактурі (55393,86) та МД країни відправлення (55664,5) вказує наступне.

Згідно пунктів 2.2., 2.3. зовнішньоекономічного договору купівлі-продажу №46 від

валюта контракту - Євро, валюта платежу - Євро.

Так, 23.02.2023 виставлено рахунок-фактуру (інвойс) №120 на оплату товару та зазначено його вартість у євро: 11797,80, що повністю відповідає числовим значенням щодо ціни товару, вказаній у п. 42 митної декларації 23UA51U9 від 27.02.2023, за якою було відмовлено у випуску товарів.

Різниця у валюті RQN може бути спричинена зміною курсу валюти, адже рахунок- фактура був оформлений 23.02.2023, де зазначено, що курс становить 4,9248, а митна декларація країни відправлення 24.02.2023 року, де курс валюти взагалі не зазначено.

Проте, як зазначає сторона позивача, це жодним чином не впливає на митну вартість товару, а саме: «добрива мінеральні азотні: Urea / сечовина (карбамід) з вмістом азоту 46,2% у перерахунку на сухий безводний продукт, кількість 22260 кг. Розфасовано в біг-бег по 600 кг, у гранулах. Призначене для використання у якості мінерального добрива в сільському господарстві».

06.04.2023 до суду надійшла заява представника позивача, у якій останній просить врахувати допущену ним описку у відповіді на відзив щодо кількості товару.

Правом на подачу заперечення сторона відповідача не скористалась.

Вивчивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши наведені сторонами доводи, суд встановив, що 20.02.2023 між ТОВ "ОДЕМО" (Покупець) та компанією SC ETUFARM SRL, Румунія (Продавець) укладено Договір купівлі-продажу № 46, за умовами якого ТОВ "ОДЕМО" купує у продавця добрива (сечовину) на загальну суму 81620,00 євро.

Відповідно до положень ст. 2 вказаного Договору вартість і порядок оплати продукції, що поставляється за цим Договором, здійснюється покупцем в безготівковому порядку з розрахункового рахунку покупця на розрахунковий рахунок продавця відповідно до специфікації. Кількість товару, що поставляється, узгоджується сторонами на кожну партію товару і вказується в специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього Договору

Згідно із ст. 3 Договору постачальник поставляє продавцю продукцію на умовах FCA, згідно з Інкотермс-2010, Константа, Румунія. Місце митного оформлення Дорнешті, Румунія. Датою поставки буде дата, зазначена у декларації на продукцію.

Крім того, 20.02.2023 сторонами Договору підписано специфікацію № 1 до договору № 46 від 20.02.2023 про поставку товару (сечовини) в кількості 154 т, за ціною 530 євро/т, загальною вартістю 81620,00 євро.

За митною декларацією від 27.02.2023 23UA51U9 з території Румунії на територію України позивачем було ввезено товар "добрива мінеральні азотні: Urea/сечовина (карбамід) з вмістом азоту 46,2% у перерахунку на сухий безводний продукт; кількість 22260 кг; розфасовано в біг-бег по 600 кг, у гранулах; призначення для використання у якості мінерального добрива в сільському господарстві".

Вартість товару 11797,80 євро. Вартість доставки товару 635 євро. Задекларована митна вартість 12432,80 євро.

Для підтвердження митної вартості, в процесі митного оформлення позивач надав митному органу такі документи:

- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів № 46 від 20.02.2023;

- сертифікат якості № 7700-0173-22 від 23.10.2022;

- рахунок-фактуру (інвойс) № 120 від 23.02.2023;

- автотранспортну накладну б/н від 22.02.2023;

- сертифікат про походження товару (сечовини) № 91 від 27.02.2023;

- платіжний документ, що підтверджує вартість товару № 9 від 20.02.2023;

- документ, що підтверджує вартість перевезення товару №27/02-1 від 27.02.2023;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору №1 від 20.02.2023;

- інші некласифіковані документи фото маркування від 27.02.2023;

- копію експортної митної декларації країни відправлення № 23ROIS2700E0011222 від 24.02.2023.

Вважаючи, що подані декларантом документи містять розбіжності, які безпосередньо впливають на правильність визначення задекларованої митної вартості товару та викликають обґрунтований сумнів щодо її достовірності, 28.02.2023 відповідач надіслав позивачу електронне повідомлення про надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Листом за вих. № 28/02/2023_3 від 28.02.2023 позивач проінформував відповідача, що при митному оформленні за декларацією № 23UA51U9 від 27.02.2023 ТОВ "ОДЕМО" надало митному органу повний пакет необхідних відповідно до законодавства документів, а тому додаткові документи надаватися не будуть.

Відтак, за результатами опрацювання вказаної митної декларації та поданих із документів, Вінницькою митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 28.02.2023 № UA401020/2023/000008/2.

У пункті 33 рішення про коригування митної вартості товарів відповідачем наведено наступні обставини прийняття рішення:

- згідно з зовнішньоекономічним договором від 20.02.2023 № 46, товар поставлявся на умовах поставки FCA Constanta, проте згідно CMR № Б/Н від 24.02.2023 місце завантаження - IVANESTI;

- сума в валюті RON відрізняється у наданій фактурі (55393.86) та МД країни відправлення (55664,5);

- на виконання ч. 1, 2 ст. 53 Митного кодексу України до митного оформлення не надано документів, визначених Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення».

Окрім того, цим рішенням позивачу роз`яснено, що згідно з п. 3 ст. 52 Митного кодексу України він має право на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються у разі його згоди чи згоди уповноваженої особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів та за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом.

Рішення від 28.02.2023 № UA401020/2023/000008/2 про коригування митної вартості товарів стало підставою для оформлення картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA401020/2023/000291.

Вважаючи протиправними рішення відповідача про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, позивач звернувся до суду із цим адміністративним позовом.

Оцінюючи спірні правовідносини та встановлені обставини справи, суд керується такими мотивами.

Митний кодекс України визначає засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з ч. 1 ст. 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частиною першою статті 257 МК України передбачено, що Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Розділ ІІІ МК України регулює питання митної вартості товарів та методи її визначення.

Так, статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із статтею 57 МК України Визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

За приписами частин 1 та 2 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений статтею 53 МК України, частиною першою якої обумовлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно з частиною другою зазначеної статті документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частинами першою, другою статті 54 МК України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За змістом частини п`ятої статті 54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Частиною третьою статті 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з метою належного оформлення придбаного в іноземного постачальника товару (добрива), позивач ТОВ "ОДЕМО" подав відповідачу митну декларацію та для підтвердження заявленої вартості товару надав митному органу такі документи: зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів № 46 від 20.02.2023; сертифікат якості № 7700-0173-22 від 23.10.2022; рахунок-фактуру (інвойс) № 120 від 23.02.2023; автотранспортну накладну б/н від 22.02.2023; сертифікат про походження товару (сечовини) № 91 від 27.02.2023; платіжний документ, що підтверджує вартість товару № 9 від 20.02.2023; документ, що підтверджує вартість перевезення товару №27/02-1 від 27.02.2023; доповнення до зовнішньоекономічного договору №1 від 20.02.2023; інші некласифіковані документи фото маркування від 27.02.2023; копію експортної митної декларації країни відправлення № 23ROIS2700E0011222 від 24.02.2023.

Водночас приймаючи рішення про коригування митної вартості товарів від 28.02.2023 вказав на наявність обґрунтованих сумнівів достовірності задекларованої митної вартості товарів.

Зокрема, у рішенні від 28.02.2023 № UA401020/2023/000008/2 вказано, що позивачем в порушення вимог ч. 1, 2 ст. 53 Митного кодексу України до митного оформлення не надано транспортних документів, визначених Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення».

З приводу вищезазначених доводів Вінницької митниці, суд зазначає, що згідно з вимогами наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 "Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.06.2012 за № 984/212296, для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України подаються транспорті (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

З матеріалів справи видно, що перевезення товару здійснювалося покупцем, тобто ТОВ "ОДЕМО", у зв`язку з чим розрахунок вартості витрат на доставку здійснено окремо та підтверджено відповідною довідкою № 28/02-1 від 27.02.2023. Як зазначено у цій довідці, витрати позивача на доставку товару з м. Констанція (Румунія) до кордону України (пункт пропуску Порубне-Сірет) склали 635 євро. Також у довідці вказано відомості про транспортні засоби, якими здійснювалось перевезення, а саме автомобіль (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) та причіп (реєстраційний номер НОМЕР_2 ), що відповідає даним, зазначеним у митній декларації країни відправлення № 23ROIS2700E0011222 від 24.02.2023 та у сертифікаті про походження товару № 91 від 27.02.2023.

Відтак, на переконання суду позивачем надано до митного оформлення документи з яких можливо встановити витрати понесені ТОВ «ОДЕМО» на транспортування товару, що свідчить про необґрунтованість доводів відповідача в цій частині.

Щодо доводів Вінницької митниці про те, що згідно з зовнішньоекономічним договором від 20.02.2023 № 46, товар поставлявся на умовах поставки FCA Constanta, проте згідно CMR № Б/Н від 24.02.2023 місце завантаження IVANESTI, суд зазначає таке.

В автотранспортній накладній б/н від 22.02.2023 (CMR) (дата відправлення 24.02.2023) зазначено місце завантаження BAZA IVANESTI (база Івенешті) та проставлено печатку Румунської митниці у Дорнешті, як це передбачено умовами п. 3.1 Договору № 46 від 20.02.2023.

При цьому, суд бере до уваги доводи позивача про те, що м. Івенешть (Румунія) територіально знаходиться значно ближче до кордону України, аніж м. Констанца (Румунія). Тобто, у випадку розрахунку витрат на перевезення з м. Івенешть, митна вартість товару була б навпаки нижчою, відтак, відсутні підстави вважати, що позивачем занижену митну вартість товару.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що позивачем виконано обумовлені між сторонами умови поставки згідно Інкотермс-2010 та розраховано витрати на перевезення й доставку товару у повному обсязі.

Крім того, відповідач в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості зазначив, що сума в валюті RON відрізняється у наданій фактурі (58101,81) та МД країни відправлення (58228,0).

Однак суд критично оцінює такі доводи відповідача та вважає, що вони ніяк не впливають на правильність задекларованої позивачем митної вартості товару.

Так, згідно із п.п. 2.2, 2.3 ст. 2 Договору № 46 від 20.02.2023 валюта контракту євро, валюта платежу євро.

23.02.2023 позивачу виставлено рахунок-фактуру (інвойс) № 120 на оплату товару, в якому вказано його вартість у євро 11797,80, що відповідає числовим значенням ціни товару згідно графи 42 митної декларації № 23UA51U6 від 27.02.2023.

Щодо різниці у валюті RОN, то підлягають врахуванню доводи позивача з приводу того, що це могло бути спричинено зміною курсу валюти, оскільки інвойс був оформлений 23.02.2023, де зазначено, що курс становить 4.9248, а митна декларація країни відправлення 24.02.2023, де курс валюти узагалі не зазначено.

Втім, така різниця в курсі жодним чином не впливає на митну вартість товару, яка була визначена позивачем виходячи з ціни угоди, що підлягала сплаті згідно з умовами контракту та інвойсу, та підтверджувалася усіма необхідними документами, поданими до митного оформлення. Будь-яких розбіжностей в цій частині судом не встановлено.

За таких обставин вимоги відповідача про необхідність надання декларантом додаткових документів на підтвердження вказаних у митній декларації відомостей є неправомірним, а коригування митної вартості, заявленої ТОВ «ОДЕМО», на цій підставі необґрунтованим.

Подібна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 18.07.2019 у справі № 821/829/18.

Суд враховує, що відповідно до норм чинного законодавства з питань митної справи митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою обставиною, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість випробовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим можуть бути витребувані лише ті документи, які дають можливість пересвідчитися у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 13.07.2021 у справі № 200/6521/20-а та від 18.11.2022 у справі № 818/902/17.

На думку суду, подані декларантом документи підтверджують походження імпортованого товару, його якісні та вартісні характеристики, а також витрати на його доставку в Україну. При цьому для визначення задекларованої митної вартості товару позивач надав митному органу необхідні й достатні документи, які не містять таких істотних неточностей або розбіжностей, які б могли обґрунтовано поставити під сумнів визнання заявленої митної вартості.

Суд вважає, що подані позивачем документи для митного оформлення товару дають змогу встановити митну вартість товару, а відповідачем не надано належного обґрунтування причин їх неврахування для встановлення митної вартості товару.

Верховний Суд у постанові № 1140/3242/18 від 23.07.2019 вказав на те, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. У зв`язку з вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Натомість під час розгляду справи судом з`ясовано, що зауваження митного органу по суті носять формальний характер та окремо або у своїй сукупності не свідчать про наявність підстав для коригування заявленої декларантом вартості товару.

При цьому суд додатково звертає увагу на те, що в адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення орган доходів і зборів повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення. Відповідно, рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару, висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Відтак зазначені митним органом у повідомленні та в рішенні про коригування митної вартості зауваження, розбіжності та невідповідність, які стали підставою для витребування додаткових документів та прийняття картки відмови і коригування митної вартості товару не можуть бути визнані судом об`єктивними, обґрунтованими і такими, що впливають на числові значення заявленої митної вартості.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що при здійсненні ввезення товару на митну територію України, ТОВ "ОДЕМО" для підтвердження заявленої ним митної вартості товару було надано повний пакет документів відповідно до переліку, передбаченого частиною другою статті 53 МК України, а тому використання відповідачем другорядних методів визначення митної вартості товару є неправомірним.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтримку правомірності своєї позиції та докази, надані позивачем, суд приходить до переконання, що заявлений адміністративний позов належить задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати позивача на сплату судового збору у розмірі 5368,00 грн. підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Питання про відшкодування витрат позивача на професійну правничу допомогу судом не вирішується через відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження понесення позивачем відповідних витрат та їх розміру.

Втім, з огляду на задоволення позову та враховуючи зроблену позивачем заяву у позовній заяві та відповіді на відзив, питання про розподіл витрат позивача на правову допомогу адвоката може бути вирішене судом шляхом прийняття додаткового рішення, як це передбачено частиною четвертою, п`ятою статті 143 КАС України, за умови дотримання позивачем вимог абз. 2 ч. 7 ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Вінницької митниці про коригування митної вартості товарів від 28.02.2023 № UA401020/2023/000008/2.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA401020/2023/000291.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ОДЕМО" витрати на сплату судового збору в розмірі 5368,00 грн. (п`ять тисяч триста шістдесят вісім гривень нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької митниці.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю "ОДЕМО" (вул. Колгоспна, 1Б, с. Демидівка, Жмеринський район, Вінницька область, 23140, ).

Відповідач: Вінницька митниця (вул. Лебединського, 17, м. Вінниця, 21034, код ЄДРПОУ ВП 43997544).

Рішення суду сформовано: 03.07.2023.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна