Справа № 240/1107/23
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2023-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/1107/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Романченко Є.Ю.

Суддя-доповідач - Драчук Т. О.

30 червня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Смілянця Е. С. Полотнянка Ю.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 15 травня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області про визнання протиправним та скасувння рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в січні 2023 року позивач, - ОСОБА_1 , звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області (з урахуванням уточнення від 12.05.2023) про визнання протиправним та скасування рішення начальника Корольовського відділу у місті Житомирі Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області від 27 квітня 2022 року про примусове повернення ОСОБА_1 до країни походження - російської федерації;

Також, позивач просив зобов`язати відповідача - Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області на підставі вимог ст.ст. 4, 5, 5-5 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , громадянина російської федерації та прийняти рішення про продовження йому строку дії посвідки на тимчасове проживання в Україні, роз`яснивши йому порядок оформлення громадянства України.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 11.04.2023 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 15.05.2023 позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії повернуто позивачу.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу на продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 312 КАС України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Враховуючи положення ст. 312 КАС України, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 11.04.2023 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

В межах вказаної ухвали суд першої інстанції зазначив, що позивачу необхідно подати до суду нову позовну заяву до відповідача, оформлену з урахуванням положень КАС України, зокрема із уточненою прохальною частиною позовної заяви у 2-х примірниках; копію звернення ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області з вимогою прийняти рішення про продовження йому строку дії посвідки на тимчасове проживання в Україні разом із відповіддю відповідача на таке звернення по 2 примірники кожного документа; посилання на докази, що підтверджують наявність у позивача посвідки на тимчасове проживання в Україні; доказ сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн.

12.05.2023 позивачем подано до суду першої інстанції нову позовну заяву та надано доказ сплати судового збору.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 15.05.2023 позовну заяву повернуто позивачу.

Підставами для повернення адміністративного позову суд першої інстанції зазначає, що позивач не усунув недоліки позовної заяви, що визначені ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 11.04.2023. А саме в межах позовної вимоги щодо повторного розгляду заяви ОСОБА_1 , громадянина російської федерації та прийняття рішення про продовження йому строку дії посвідки на тимчасове проживання в Україні, позивачем не зазначено які конкретно дії (яку саме бездіяльність) відповідача він просить визнати протиправними, коли такі дії (бездіяльність) були вчинені (допущені). Також не зазначено якими саме діями (бездіяльністю) відповідача порушені права позивача в частині спору щодо продовження дії посвідки на тимчасове проживання в Україні.

Тобто, позивач не визначив, які саме дії (бездіяльність) Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області він вважає протиправними і такими, що порушують його права та законні інтереси, внаслідок яких він звертається із позовною вимогою про зобов`язання суб`єкта владних повноважень повторно розглянути його заяву та прийняти рішення про продовження строку дії посвідки на тимчасове проживання в Україні, роз`яснивши йому порядок оформлення громадянства України.

Окрім цього, зі змісту даного позову та доданих до нього документів неможливо встановити чи звертався позивач до Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області із заявою про продовження йому строку дії посвідки на тимчасове проживання в Україні за встановленою формою та із документами, що визначені Порядком оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року № 322, відсутні посилання на будь-яку відповідь відповідача за результатами такого звернення.

Також, суд першої інстанції зазначив, що зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів, суду не вдалося за можливе встановити, чи позивач мав посвідку на тимчасове проживання в Україні, строк дії якої він має намір продовжити.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач недоліки позовної заяви, що визначені ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 11.04.2023, не усунув.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

У відповідності до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ст.288 КАС України позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну чи їх примусове видворення за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальних органів чи підрозділів, органу охорони державного кордону, органу Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Адміністративні справи, визначені цією статтею, розглядаються судом за обов`язкової участі сторін у десятиденний строк з дня подання позовної заяви.

Апеляційні скарги на судові рішення в адміністративних справах, визначених цією статтею, можуть бути подані в десятиденний строк з дня їх проголошення.

Суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку на апеляційне оскарження з повідомленням учасників справи.

За подання до адміністративного суду позовних заяв та апеляційних скарг у справах, визначених цією статтею, судовий збір не сплачується.

Разом з цим, згідно з адміністративним позовом позивачем заявлено вимогу щодо визнання протиправним та скасування рішення начальника Корольовського відділу у місті Житомирі Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області від 27 квітня 2022 року про примусове повернення ОСОБА_1 до країни походження та вимогу щодо зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , громадянина російської федерації та прийняти рішення про продовження йому строку дії посвідки на тимчасове проживання в Україні, роз`яснивши йому порядок оформлення громадянства України.

Судом першої інстанції визначено необхідність стосовно надання доказів щодо подання заяви про продовження строку дії посвідки на тимчасове проживання в Україні та відсутність вимоги щодо визнання протиправними дії або бездіяльності відповідача в частині відмови у продовження строку дії посвідки на тимчасове проживання в Україні.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що згідно з ч.14 ст.4 ЗУ "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою возз`єднання сім`ї з особами, які є громадянами України, або під час перебування на законних підставах на території України у випадках, зазначених у частинах третій - тринадцятій цієї статті, уклали шлюб з громадянами України та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період до отримання посвідки на постійне проживання чи набуття громадянства України.

Відповідно до ч.3, 14 ст.5 ЗУ "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземці та особи без громадянства, зазначені у частинах четвертій - п`ятнадцятій, вісімнадцятій та двадцятій статті 4 цього Закону, отримують посвідку на тимчасове проживання.

Підставою для видачі посвідки на тимчасове проживання у випадку, передбаченому частиною чотирнадцятою статті 4 цього Закону, є заява іноземця або особи без громадянства і документ, що підтверджує факт перебування у шлюбі з громадянином України, дійсний поліс медичного страхування. Якщо шлюб між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства було укладено за межами України відповідно до права іноземної держави, дійсність такого шлюбу визначається згідно із Законом України "Про міжнародне приватне право".

Згідно з п.5 ч.1 ст.5-1 ЗУ "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" строк дії посвідки на тимчасове проживання для відповідних категорій іноземців та осіб без громадянства становить в усіх інших випадках, визначених статтею 4 цього Закону, - один рік.

Відповідно до ч.3, 4 ст.5-1 ЗУ "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" строк дії посвідки на тимчасове проживання може бути продовжено необмежену кількість разів, за наявності підстав, передбачених законом. Для продовження строку дії посвідки іноземець або особа без громадянства має підтвердити працевлаштування у цій юридичній особі щонайменше трьох громадян України, які приступили до роботи не менш як за шість місяців до дати звернення про продовження строку дії посвідки, або сплату юридичною особою податку на прибуток підприємств у розмірі не менш як 50 мінімальних заробітних плат за останній повний фінансовий рік до дати звернення про продовження строку дії посвідки.

Як передбачено ст.5-5 ЗУ "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземець або особа без громадянства подає заяву про оформлення або продовження строку дії посвідки на тимчасове проживання та відповідні документи, визначені цим Законом та Кабінетом Міністрів України, особисто або через свого представника на підставі довіреності до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, зобов`язаний надати іноземцю або особі без громадянства чи його представнику опис прийнятих документів з підписом уповноваженої особи, яка їх прийняла, зазначенням її посади, прізвища та імені і дати прийняття документів.

Іноземець або особа без громадянства отримує посвідку на тимчасове проживання особисто.

Враховуючи вказане, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що продовженню строку дії посвідки на тимчасове проживання в Україні передує подача відповідної заяви від іноземця або особи без громадянства. В подальшому відповідний орган приймає рішення в межах діючого законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не було надано до адміністративного позову жодного доказу щодо подання заяви до відповідного органу в частині продовження строку дії посвідки на тимчасове проживання в Україні, а відповідним органом не було прийнято жодного рішення в цій частині та позивачем не зазначено жодної інформації та відомостей з цього приводу. Тобто, матеріали справи не містять обґрунтування цієї вимоги.

Враховуючи вказане, колегія суддів приходить до висновку про правильність висновку суду першої інстанції щодо невиконання вимог ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 11.04.2023 щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , громадянина російської федерації та прийняти рішення про продовження йому строку дії посвідки на тимчасове проживання в Україні, роз`яснивши йому порядок оформлення громадянства України.

Також, колегія суддів зазначає, що посилання апелянта на ч.20 ст.4 ЗУ "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" є недоцільними оскільки позивач не відноситься до категорії осіб передбачено ч.20 ст.4 ЗУ "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".

Крім того, колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що позовна вимога щодо зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , громадянина російської федерації та прийняти рішення про продовження йому строку дії посвідки на тимчасове проживання в Україні, роз`яснивши йому порядок оформлення громадянства України не є наслідковою дією після перегляду вимоги щодо визнання протиправним та скасування рішення начальника Корольовського відділу у місті Житомирі Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області від 27 квітня 2022 року про примусове повернення ОСОБА_1 до країни походження - російської федерації, а є окремою вимогою адміністративного позову. В свою чергу, невірне формування вимог адміністративного позову покладається саме на особу, яка його подає.

Відповідно до ч.2, 3 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що вимога щодо визнання протиправним та скасування рішення начальника Корольовського відділу у місті Житомирі Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області від 27 квітня 2022 року про примусове повернення ОСОБА_1 до країни походження, хоча й відповідає усім нормам законодавства, однак з підстав, що адміністративний позов щодо вимоги, яка підсудна окружному адміністративному суду має бути повернутий позивачу, з підстав зазначених вище, тому і вказана вимога, що підсудна місцевому загальному суду, як адміністративному теж має бути повернута позивачу.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що основна мотивувальна частина апеляційної скарги побудована по суті спору, однак ніяким чином не спростовує саме підстави, які слугували поверненню адміністративного позову особі, яка його подала.

Також, суд зазначає, що повернення адміністративного позову не позбавляє права особу повторно звернутись до суду з адміністративним позовом.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції без змін.

Відповідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно з ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 15 травня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Смілянець Е. С. Полотнянко Ю.П.