Справа № 520/9913/22
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2023-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

29 червня 2023 р.Справа № 520/9913/22

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши клопотання представника ОСОБА_1 про розгляд у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.01.2023 по справі № 520/9913/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Харківській області

про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області, в якому просив суд:

1) визнати протиправним та скасувати наказ № 295 від 03.06.2022 Головного управління національної поліції в Харківській області про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції;

2) визнати протиправним та скасувати наказ № 288 о/с від 14.06.2022 Головного управління національної поліції в Харківській області про звільнення ОСОБА_1 з 14.06.2022 без виплати грошового забезпечення з 01.05.2022 по 03.06.2022, з виплатою компенсації за невикористану щорічну чергову оплачувану відпустку за період з 01.01.2022 по 14.06.2022 у кількості 15 діб;

3) поновити ОСОБА_1 - старшого лейтенанта поліції, інспектора відділу реагування патрульної поліції Куп`янського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області;

4) стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, починаючи з 14.06.2022 по дату прийняття рішення судом про поновлення на роботі;

5) стягнути з Головного управління Національної поліції Харківської області на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення за період вимушеного прогулу;

6) допустити негайне виконання цього рішення в частині поновлення позивача на роботі.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.01.2023 позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

На зазначене рішення суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Ухвалами Другого апеляційного адміністративного суду від 23.05.2023 відкрито апеляційне провадження у справі, закінчено підготовку до розгляду адміністративної справи та призначено розгляд справи в порядку письмового провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

28.06.2023 представником позивача подано через систему "Електронний суд" клопотання про розгляд зазначеної справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Розглянувши заявлене клопотання, колегія суддів зауважує на таке.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з частиною шостою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, 1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу; 2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Кодексу адміністративного судочинства України спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

В силу положень пункту 10 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з частиною другою статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Дана справа не відноситься до спорів, визначених у частині четвертій статті 12, частині четвертій статті 257 КАС України, що можуть бути розглянуті виключно за правилами загального позовного провадження.

В свою чергу, враховуючи характер спірних відносин, склад учасників, предмет доказування та той факт, що розгляд справи не становить значний суспільний інтерес, дана справа відноситься до справ незначної складності.

З огляду на те, що справа відноситься до категорії незначних, не підпадає під перелік справ, які розглядаються виключно за правилами загального позовного провадження, суд першої інстанції розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, характер спірних відносин і предмет доказування не є складними і не вимагають проведення судового засідання, заявником не наведено достатніх мотивів для необхідності призначення справи до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та не вбачає необхідності виходу із письмового провадження та призначення до розгляду у порядку загального позовного провадження з викликом сторін, надання пояснень сторонами у зазначеній справі, у зв`язку з чим підстави для апеляційного розгляду справи за участю сторін у справі відсутні.

Всебічне та повне встановлення обставин справи, на що посилається представник позивача у поданому клопотанні, не означає необхідності розгляду справи з викликом осіб, адже відповідні дії суд має вчинити і під час розгляду справи за правилами письмового провадження.

Так, суд встановлює обставини справи на підставі наданих сторонами доказів, а також письмових пояснень, викладених у заявах по суті справи.

Щодо бажання представника позивача надати усні пояснення по суті спору та додаткові пояснення, колегія суддів звертає увагу на те, що під час розгляду справи в порядку письмового провадження відповідно до положень Кодексу адміністративного судочинства України позивач має право подати до суду всі докази та пояснення, на які він посилається у позові, та у письмовій формі викласти обґрунтування своєї правової позиції у справі.

Також необхідно зауважити, що до суду першої інстанції про розгляд справи за участю сторін представник позивача не звертався.

Згідно із пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року однією з істотних гарантій справедливого судового розгляду є публічний судовий розгляд.

При цьому, суд враховує практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах у контексті пункту 1 статті 6 Конвенції, яка свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не в кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі Axen v. Germany (Аксен проти Німеччини), заява № 8273/78; рішення від 25 квітня 2002 року у справі Varela Assalino v.Portugal (Варела Ассаліно проти Португалії), заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Позивач не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Враховуючи практику ЄСПЛ як джерело права, характер спірних правовідносин і предмет доказування у цій справі, а також те, що представником позивача не обґрунтовано необхідність розгляду справи з викликом сторін, суд вважає, що підстави для задоволення вказаного клопотання відсутні.

Керуючись ст.ст. 12, 248, 257, 262, 263, 311, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України , суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 про розгляд у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін справи № 520/9913/22 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя П`янова Я.В.
Судді Спаскін О.А. Присяжнюк О.В.