Справа № 465/1450/23
Суддя: Величко О. В.
Дата ухвалення: 2023-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

23.05.2023 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Величка О.В.

з участю секретаря судових засідань Сподар І.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про скасування постанови серії БАБ № 724917 від 28.02.2023 року, винесеної працівниками УПП у Львівській області, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, а саме за те, що 04.02.2023 року о 15 год. 34 хв. у м. Львові він на перехресті вул. Городоцька вул. Перфецького, керуючи автомобілем, не виконав вимогу дорожнього знаку 5.16 «Напрямок руху по смугах» та здійснив поворот праворуч зі смуги, де дозволено лише рух прямо або ліворуч, чим порушив п. 8.4. ПДР України. Своєї вини позивач не визнає, вважає, що виникло непорозуміння з інспекторами, які рухалися на патрульному авто з ввімкненим спецсигналом, ввели позивача в оману, внаслідок чого він поступився їм дорогою, тим самим був вимушений змінити свій напрямок руху, прийнявши вправо, що не заборонялося робити, оскільки він не бачив знаку, який встановлений з правої сторони дороги, що був затулений від нього двоярусним автобусом. Позивач лише намагався запобігти аварійності на дорозі, та надати перевагу в русі автомобілю з увімкненими спецсигналами, що закріплено в ПДР розділом 2, а саме п.2.3 з приміткою Д, відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху. Як зазначає позивач, незважаючи на його доводи щодо відсутності в його діях умислу і складу адміністратвиного правопорушення, працівники поліції своєю постановою від 04.02.2023 року притягнули його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП. Зазначена постанова за його скаргою була скасована та призначено новий розгляд справи, за результатами якого 28.02.2023 року ухвалено нову постанову серії БАБ № 724917, якою його знову ж таки притягнуто до адмінстративної відповідальності. Вважає накладення на нього адмінстративного стягнення неправомірним, наполягає, що жодного порушення не допустив, доказів його винуватості немає, а тому просить скасувати оскаржувану постанову серії БАБ № 724917 від 28.02.2023 року та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення. Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 24.03.2023 року відкрито провадження у справі.

Позивач в судовому засіданні позовну заяву підтримав та надав пояснення, аналогічні викладеним в такій.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся про час і місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав.

Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Судом встановлено, що відповідно до постанови серії БАБ № 724917 від 28.02.2023 року ОСОБА_1 04.02.2023 року о 15 год. 34 хв. у м. Львові на перехресті вул. Городоцька вул. Перфецького, керуючи автомобілем, не виконав вимогу дорожнього знаку 5.16 «Напрямок руху по смугах» та здійснив поворот праворуч зі смуги, де дозволено лише рух прямо або ліворуч, чим порушив п. 8.4. ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.122 КУпАП, за що на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Пунктом 8.4.ґ ПДР України встановлено, що інформаційно-вказівні знаки запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Позивачем заперечується факт вчинення ним правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, при цьому, представником відповідача докази вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення у постанові про притягнення позивача до відповідальності не зазначені та відеозапису вчиненого адміністративного правопорушення суду не представлено, відзиву на позовну заяву не подано.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд звертає увагу на те, що представником відповідача не додано жодного належного чи допустимого доказу вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Відповідно до закріпленого в ст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі "Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії" Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні тлумачитися на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення (п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R (91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Отже, суд вважає, що зазначені принципи і положення Закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не були дотримані, оскільки докази вини позивача в матеріалах справи відсутні.

Крім того, згідно вимог ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Складення самої постанови про адміністративне правопорушення не може бути належним та допустимим доказом вчинення особою правопорушення.

Крім цього, суд приймає до уваги те, що оскаржувана постанова містить очевидні суперечності, зокрема, в такій зазначається, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення на перехресті вул.Городоцька - вул. Перфецького у м. Львові, однак, загальновідомим є той факт, що зазначені вулиці між собою не перехрещуються і такого перехрестя не існує. Відповідно, з оскаржуваної постанови встановити місце вчинення дій, які ставляться у вину позивачу, неможливо.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 є обґрунтованим, тому постанову серії БАБ № 724917 від 28.02.2023 року, якою притягнуто його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, слід скасувати.

Окрім того, відповідно до ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, серед іншого, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відтак, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.122 КУпАП, підлягає закриттю.

Згідно ч.1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, у зв`язку із задоволенням позову, з відповідача, за рахунок бюджетних асигнувань останнього, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп., сплачений за подання позовної заяви.

Керуючись ст. 9, 77, 139, 229, 241, 246, 262, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП про скасування постанови задовольнити.

Скасувати постанову серії БАБ № 724917 від 28.02.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції в користь ОСОБА_1 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. судових витрат на відшкодування судового збору.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 29.05.2023 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, м. Львів, вул. Перфецького, 19, .

Суддя Величко О.В.