Справа № 240/30419/22
Суддя: Майстренко Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2023 року м. Житомир справа № 240/30419/22

категорія 112030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Майстренко Н.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання неправомірними дій, стягнення коштів,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання неправомірними дій щодо ненарахування та невиплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік у розмірі, встановленому Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а також про стягнення недоплачених коштів у сумі 8179,00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що після прийняття Конституційним Судом України рішення від 27.02.2020 №3-р/2020 відповідач протиправно виплатив у 2022 році грошову допомогу до 5 травня в розмірі меншому, ніж передбачено Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Ухвалою суду позов прийнято до провадження, призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

Відповідач у відзиві просить позов в частині стягнення недоотриманої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік у розмірі 8179,00 грн. вирішити відповідно до вимог чинного законодавства. Також відповідач заперечив щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, вважаючи їх значно завищеними, оскільки справа є типовою, підготовка позову потребувала мінімум зусиль адвоката, робота якого зводиться лише до заміни ідентифікаційних даних позивача у шаблонних документах, а тому заявлена сума витрат не відповідає критерію реальності та розумності.

На підставі пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Суд установив, що позивач є учасником бойових дій, що підтверджується відповідним посвідченням, копія якого наявна в матеріалах справи.

Відповідачем у 2022 році до 5 травня позивачу виплачена допомога у розмірі 1491,00 грн.

Не погоджуючись із розміром виплаченої відповідачем грошової допомоги, позивач подав заяву про її перерахунок згідно положень Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

За наслідками розгляду такої заяви відповідач листом від 04.08.2022 № 10/3284 повідомив, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.05.2022 № 540 позивачу перераховано кошти для виплати разової щорічної грошової допомоги в сумі 1491,00 грн. Відповідач також здійснив розрахунок суми недоотриманої допомоги за 2022 рік, розмір якої становить 8179,00 грн.

Вважаючи свої права на отримання разової щорічної грошової допомоги у належному розмірі порушеними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до положень частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду і вирішення спору по суті, суд дійшов такого висновку.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус ветеранів війни, створення належних умов для їх життєзабезпечення визначає Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 №3551-XII (далі - Закон України № 3551-XII).

Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 25.12.1998 № 367-XIV (далі - Закон України № 367-XIV) статтю 12 Закону України № 3551-XII доповнено частиною 4 такого змісту: "Щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком".

У подальшому Законом України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28 грудня 2014 № 79-VIII року, який набрав чинності 01.01.2015, розділ VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення, зокрема статті 12 Закону України № 3551-XII застосовуються у порядку та розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020 № 3-р/2020 окреме положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Конституційний Суду України дійшов висновку, що це положення суперечить частині першій статті 8, частині п`ятій статті 17 Конституції України, виходячи з того, що предмет регулювання Бюджетного Кодексу, так само як і предмет регулювання законів України про Державний бюджет України на кожний рік, є спеціальним, обумовленим положеннями пункту 1 частини другої статті 92 Основного Закону України, а тому Кодексом не можна вносити зміни до інших законів України, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, а також встановлювати інше (додаткове) законодавче регулювання відносин, відмінне від того, що є предметом спеціального регулювання іншими законами України.

Кабінетом Міністрів України відповідно до частини сьомої статті 20 та абзацу третього підпункту 2 пункту 22 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України прийнято постанову № 540, якою затверджено Порядок використання у 2022 році коштів державного бюджету, передбачених для виплати щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни і жертвам нацистських переслідувань.

Тобто положення частини статті 12 Закону України № 3551-XII та положення постанови Кабінету Міністрів України від 07.05.2022 № 540 прийняті для регулювання одних і тих самих правовідносин.

Отже, на момент виникнення спірних правовідносин наявна колізія між Законом №3551-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020 № 3-р/2020 та постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2022 № 540 у частині встановлення розмірів щорічної разової грошової допомоги до 5 травня.

Конституційним Судом України у Рішенні від 27.02.2020 № 3-р/2020 надано оцінку можливості правового регулювання спірних правовідносин положеннями Бюджетного кодексу України.

Виходячи із визначених у частині 4 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, суд дійшов висновку, що для визначення розміру разової грошової допомоги до 5 травня у 2022 році слід застосовувати виключно положення Закону України № 3551-XII, який має вищу юридичну силу.

Інших правил правозастосування у спірних правовідносинах, крім ієрархії нормативно-правових актів, чинним законодавством не передбачено.

Таким чином, судом, з урахуванням принципу юридичної сили нормативно-правових актів та правил правозастосування, не встановлено жодних правових підстав для висновку про те, що при регулюванні спірних правовідносин, які виникли у даній справі, перевагу мають приписи постанови КМУ від 07.05.2022 № 540.

Відповідач необґрунтовано здійснив нарахування та виплату позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня 2022 року, керуючись постановою КМУ від 07.05.2022 № 540.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" вихідним критерієм обрахунку щорічної разової грошової допомоги до 5 травня є мінімальний розмір пенсії за віком.

Мінімальний розмір пенсії за віком слід визначати із урахуванням положень частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV та закону України про Державний бюджет України на відповідний рік.

Відповідач у листі-відмові зазначив, що сума недоотриманої позивачем щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік становить 8179,00 грн.

З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що виплачуючи позивачу оспорювану допомогу за 2022 рік у розмірі, встановленому постановою № 540, відповідач допустив порушення статті 12 Закону України № 3551-XII у редакції Закону України № 367-XIV, яка передбачала виплату учасникам бойових дій допомоги до 5 травня в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, а тому бездіяльність щодо ненарахування допомоги у розмірі, визначеному Законом, є протиправною.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо ненарахування та невиплати позивачу як учаснику бойових дій щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком та стягнути з відповідача на користь позивача недоплачену щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2022 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, сума якої становить 8179,00 грн.

Що стосується відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу, то як свідчать матеріали справи, між позивачем та адвокатом укладено Договір про надання правової допомоги від 25.07.2022, відповідно до якого сторони обумовили, що клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання з надання юридичної допомоги.

Відповідно до договору передбачено, що розмір гонорару становить 4000,00 грн.: складення адвокатських запитів - 1000,00 грн. (500,00 грн.*2), складання позову - 3000,00 грн.

Відповідач у відзиві на позов заперечив щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4000,00 грн., оскільки розмір витрат з платної правничої допомоги в сумі 4000,00 грн. становить 50% ціни позову, що не є співмірним з ціною позову.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд також має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим, суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що обґрунтованим, об`єктивним і таким, що підпадає під критерій розумності, є визначення вартості послуг адвоката у сумі 500,00 грн.

За відсутності документально підтверджених судових витрат зі сплати судового збору, питання про їх розподіл суд не вирішує.

Керуючись статтями 72-77, 242-246, 255, 262, 263, 292, 293, 295 КАС України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат державної адміністрації (вул. Чуднівська, 105, м. Житомир, 10005, ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у 2022 році щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій до 5 травня в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Стягнути з Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат на користь ОСОБА_1 недоотриману в 2022 році частину щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі 8179,00 (вісім тисяч сто сімдесят дев`ять) гривень.

Стягнути Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 500 гривень 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Майстренко