Справа № 620/9012/22
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2023-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/9012/22 Суддя (судді) першої інстанції: Непочатих В.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Єгорової Н.М., Коротких А.Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 травня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державного науково-дослідного інституту випробувань і сертифікації озброєння та військової техніки про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного науково-дослідного інституту випробувань і сертифікації озброєння та військової техніки, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Державного науково-дослідного інституту випробувань і сертифікації озброєння та військової техніки щодо не нарахування та невиплати мені матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення;

- зобов`язати Державний науково-дослідний інститут випробувань і сертифікації озброєння та військової техніки нарахувати та виплатити позивачу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення, відповідно до абзацу 2 пункту 6 наказу Міністерства оборони України № 59 від 12.03.2021.

Чернігівський окружний адміністративний суд рішенням від 04 травня 2023 року у задоволенні позову відмовив.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов у повному обсязі. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного (в порядку письмового) позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 (Державний науково-дослідний інститут випробувань і сертифікації озброєння та військової техніки).

На підставі рапорту позивача, Комісією з розгляду документів про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань військовослужбовцям підпорядкованої військовій частині у 2021 році було вирішено виплатити позивачу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення (протокол № 2 від 25.06.2021).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 06.08.2021 № 196 позивача було звільнено з військової служби у відставку та виключено зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення, в якому також зазначена інформація про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань згідно наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 за 2021 рік.

У зв`язку з виявленими невідповідностями у поданих позивачем документах Державним науково-дослідного інститутом випробувань і сертифікації озброєння та військової техніки задля вирішення спірного питання було надіслано запит № 70/6/291 від 17.08.2021 до Воєнно-наукового управління Генерального штабу Збройних Сил України стосовно перегляду результатів протоколу № 2 щодо виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік у розмірі місячного грошового забезпечення позивачу.

Листом від 23.12.2021 вих. № 323/3849 Воєнно-наукове управління Генерального штабу Збройних Сил України повідомило відповідача, що у документах, доданих до запиту, не міститься інформації, яка свідчила про наявність підстав для виплати позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення, передбачених пунктом 6 наказу Міністерства оборони України від 12.03.2021 № 59.

Абзац 3 пункту 1 рішення по питанню 2 порядку денного Протоколу № 2 засідання комісії з розгляду документів про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань військовослужбовцям підпорядкованої військовій частині у 2021 році, затвердженого начальником Воєнно-наукового управління Генерального штабу Збройних Сил України 29.06.2021, вилучено.

Згідно копії листа військової частини НОМЕР_1 від 25.11.2022 № 21/6/297 позивачу було виплачено матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік у безспірному розмірі 1410,00 грн.

Не погодившись з такою бездіяльністю відповідача, позивач звернувся до суду з позовом.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України від 20.12.1991 року № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (надалі - Закон № 2011-XII).

Так, частиною першою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011-ХІІ) встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Умови, розмір та порядок виплати військовослужбовцям матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань визначені Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України 11.06.2008 № 260 (далі - Інструкція №260), що була чинною на час існування спірних правовідносин.

Пунктами 33.1.-33.3 розділу ХХХ Інструкції № 260 передбачено, що особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять службу за контрактом, для вирішення соціально-побутових питань один раз на рік надається матеріальна допомога в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення. Матеріальна допомога надається військовослужбовцям за їх заявою за місцем штатної служби на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) - на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому розміру допомоги. Розмір матеріальної допомоги установлюється за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.

До місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років та щомісячні додаткові види грошового забезпечення за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

За змістом п. 9 Розділу ХХІV наказу від 07.06.2018 року № 260 виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги.

Відповідно до пункту 6 наказу Міністерства оборони України від 12.03.2021 № 59 "Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2021 рік" (далі - наказ № 59), матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань виплачувати військовослужбовцям, які отримують грошове забезпечення, в розмірі одного окладу за їх військовими званнями.

Виплату матеріальної допомоги військовослужбовцям для вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення здійснювати виключно за наявності таких підстав:

смерть військовослужбовця та/або його дружини (чоловіка), дітей, батьків;

поранення військовослужбовця, отриманого при виконанні завдань під час воєнного стану;

у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, отриманої внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини;

порушення стану здоров`я військовослужбовця, перебування його на лікуванні, реабілітації, що підтверджено відповідними медичними документами (виписний епікриз, довідка про захворювання, постанова військово-лікарської комісії), а саме:

онкологічне захворювання (хірургічне лікування, променева та (або) хіміотерапія);

захворювання на туберкульоз, ВІЛ/СНІД, вірусний гепатит B, C;

безперервне перебування на лікуванні, реабілітації або у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (сумарно більше 30 днів поспіль) внаслідок травм, захворювань нервової, серцево-судинної систем, опорно-рухового апарату та інших захворювань органів і систем з тяжким перебігом або наслідками, що потребують проведення багатоетапного хірургічного лікування, протезування втраченої кінцівки (кінцівок), ендопротезування, трансплантації органів, індивідуального догляду, протирецидивного лікування з довготривалим застосуванням дорогих лікарських засобів, які пов`язані з захистом Батьківщини;

сім`ям військовослужбовців, які захоплені в полон (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільно) чи заручниками, а також інтерновані в нейтральних державах або визнані безвісно відсутніми.

При цьому у п.5 Наказу №59 зазначено, що витрати на грошове забезпечення військовослужбовців у 2021 році здійснювати за нормами, установленими нормативно-правовими актами та рішеннями Міністра оборони України, у межах виділених асигнувань на грошове забезпечення.

Таким чином матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення військовослужбовців і входить до його складу. Цей вид грошового забезпечення надається військовослужбовцям у межах асигнувань та у розмірі, що не перевищує розміру місячного грошового забезпечення, за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги.

Правовий висновок про те, що матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення, яка виплачується у разі наявності фонду грошового забезпечення викладено в постановах Верховного Суду від 21 серпня 2019 року, 18 березня 2020 року у справах №№814/238/17, 810/3476/16.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В даному випадку позивач вважає, що йому виплачено матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі значно меншому ніж місячне грошове забезпечення, тим самим порушено його законні права та інтереси щодо отримання даної допомоги.

Згідно наявного у матеріалах справи протоколу № 2 засідання комісії з розгляду документів про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань військовослужбовцям підпорядкованої військової частини у 2021 році від 29.06.2021, комісією вирішено, що у позивача наявні підстави (хронічне захворювання ендокринної системи, пов`язано з захистом Батьківщини, з тяжкими наслідками, що потребують лікування з довготривалим застосуванням дорогих лікарських засобів) для виплати матеріальної допомоги у розмірі місячного грошового забезпечення.

Після цього документи позивача були розглянуті у Воєнно-науковому управлінні Генерального штабу Збройних Сил України та не встановлено підстав для виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік у розмірі місячного грошового забезпечення, в зв`язку з чим абзац 3 пункту 1 протоколу № 2 був виключений, про що свідчить копія листа від 23.12.2021 № 323/3846.

Як свідчать матеріали справи та не заперечується позивачем, йому було виплачено матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік у безспірному розмірі 1410,00 грн., а до наказу начальника Державного науково-дослідного інституту випробувань і сертифікації озброєння та військової техніки від 06.07.2021 № 169 внесені відповідні зміни.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що відповідачем було додержано вимоги законодавства щодо вирішення питання про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань позивачу, яке виносилось на розгляд комісії з розгляду документів про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань військовослужбовцям підпорядкованої військової частини. Виплата такої допомоги в розмірі меншому ніж місячне грошове забезпечення не може бути порушенням прав позивача, оскільки, як зазначено вище, виплата допомоги є правом відповідача, а не обов`язком, з урахуванням конкретних обставин та випадків.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 315, 316, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: Н.М. Єгорова

А.Ю. Коротких