Справа № 520/2963/22
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2023-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Шевяков І.С.

20 червня 2023 р.Справа № 520/2963/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Курило Л.В. , Бегунца А.О. ,

за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційними скаргами Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил та Офісу Генерального прокурора на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В с т а н о в и в:

08.02.2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким, з урахуванням уточнень, просить:

- визнати дії відповідача Офісу Генерального прокурора з нарахування та виплати йому у період з 05.01.2016 року по 31.01.2018 року грошового забезпечення із застосування приписів постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1090 «Про затвердження Порядку виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам та іншим працівникам органів прокуратури» (далі Постанова № 1090) протиправними;

- визнати дії відповідача Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил з нарахування та виплати йому у період з 01.02.2018 року по 01.03.2018 року грошового забезпечення із застосування приписів постанова № 1090 протиправними;

- зобов`язати Офіс Генерального прокурора здійснити перерахунок належного йому грошового забезпечення, у тому числі винагороди за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду, за період з 05.01.2016 року по 31.01.2018 року з урахуванням приписів (порядку розрахунку і розміру) та періоду дії постанов кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» (далі Постанова № 1294), від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова № 704) та наказів Міністра оборони України від 11.06.2008 року № 260 та від 07.06.2018 року № 260 та виплатити різницю між фактично отриманим та належним після перерахунку до сплати грошовим забезпеченням, у тому числі винагородою за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції за період з 05.01.2016 року по 31.01.2018 року;

- зобов`язати Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил здійснити перерахунок належного йому грошового забезпечення, у тому числі винагороди за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду, за період з 01.02.2018 року по 01.03.2018 року з урахуванням приписів (порядку розрахунку і розміру) та періоду дії Постанови № 1294, Постанови № 704 та наказів Міністра оборони України від 11.06.2008 року № 260 та від 07.06.2018 року № 260 та виплатити різницю між фактично отриманим та належним після перерахунку до сплати грошовим забезпеченням, у тому числі винагородою за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду, за період з 01.02.20018 року по 01.03.2018 року.

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що дія постанови № 1090 почала поширюватись на прокурорів, військовослужбовців, які проходять службу в органах прокуратури на прокурорсько-слідчих посадах, слідчих органів прокуратури та інших працівників органів прокуратури лише після внесення змін на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2018 року № 1153 «Про внесення змін до Порядку виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам та іншим працівникам органів прокуратури» (далі Постанова № 1153), то встановлення і виплата йому надбавки за вислугу років відповідно до постанови № 1090 з 05.01.2016 року по 11.08.2016 року у розмірі 20%, а з 11.08.2016 року по 01.03.2018 року у розмірі 25 % від посадового окладу без врахування окладу за військове звання є протиправним. Таким чином, з 05.01.2016 року по 01.03.2018 року (дати втрати чинності постанови № 1294 у зв`язку з набранням чинності постановою № 704), відповідачами невірно застосовувались при нарахуванні йому грошового забезпечення норми постанови № 1090 замість постанови № 1294 та наказів Міністра оборони України від 11.06.2008 року № 260 та від 07.06.2018 року № 260, що виразилось у безпідставному неврахуванні окладу за військовим званням для розрахунку надбавки за вислугу років та зменшення її розміру на 5 % по відношенні до розмірів визначених постановою № 1294. Такі дії відповідачів суттєво вплинули на загальну суму нарахованого йому грошового забезпечення, оскільки надбавка за вислугу років враховується при нарахуванні надбавки за виконання особливо важливої роботи, премії, допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомоги для оздоровлення під час надання щорічної відпустки (п.п. 1, 3 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 року № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» (далі постанова № 505)), а також винагороди за участь в антитерористичній операції, яка є складовими грошового забезпечення відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України від 20.12.1991 року

№ 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011-XII).

Заперечуючи проти вимог позивача, у відзиві на адміністративний позов Спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил зазначає, що загальним правилом застосуванню підлягають норми спеціального законодавства, постанова № 1090 регулює питання надбавки за вислугу років саме для прокурорів, а тому по відношенню до постанови № 1294, яка регулює питання надбавки за вислугу років військовослужбовцям, постанова № 1090 є спеціальною нормою законодавства, яка і застосовується для встановлення надбавки за вислугу років позивачу.

Відповідач Офіс Генерального прокурора не скористався правом на подання відзиву на позовну заяву.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.11.2022 року задоволено адміністративний позов ТОВ «ЛУБНИГАЗ-ТРЕЙДІНГ».

Визнано протиправними дії Офісу Генерального прокурора з нарахування та виплати ОСОБА_1 у період з 05.01.2016 року по 31.01.2018 року грошового забезпечення із застосування приписів постанови № 1090.

Зобов`язано Офіс Генерального прокурора здійснити перерахунок ОСОБА_1 грошового забезпечення, у тому числі винагороди за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду, за період з 05.01.2016 року по 31.01.2018 року з урахуванням приписів (порядку розрахунку і розміру) та періоду дії постанов № 1294, № 704 та наказів Міністра оборони України від 11.06.2008 року № 260 та від 07.06.2018 року № 260 та виплатити різницю між фактично отриманим та належним після перерахунку до сплати грошовим забезпеченням, у тому числі винагородою за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, за період з 05.01.2016 року по 31.01.2018 року.

Визнано протиправними дії Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил з нарахування та виплати ОСОБА_1 у період з 01.02.2018 року по 01.03.2018 року грошового забезпечення із застосування приписів постанови № 1090.

Зобов`язано Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил здійснити перерахунок ОСОБА_1 грошового забезпечення, у тому числі винагороди за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду, за період з 01.02.2018 року по 01.03.2018 року з урахуванням приписів (порядку розрахунку і розміру) та періоду дії постанов № 1294, № 704 та наказів Міністра оборони України від 11.06.2008 року № 260 та від 07.06.2018 року № 260 та виплатити різницю між фактично отриманим та належним після перерахунку до сплати грошовим забезпеченням, у тому числі винагородою за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду, за період з 01.02.2018 року по 01.03.2018 року.

Висновок суду вмотивований тим, що ч. 4 ст.27 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VІІ «Про прокуратуру» (далі Закон № 1697-VІІ) встановлено відмінності правового статусу прокурорів військової прокуратури, які проходять військову службу відповідно до Закону України від 25.03.1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон № 2232-XII) та інших законодавчих актів України, якими встановлено правові та соціальні гарантії, пенсійне, медичне та інші види забезпечення, передбачені законодавством для осіб офіцерського складу Збройних Сил України, від інших прокурорів, які не є військовослужбовцями, отже при виплаті та нарахуванні грошового забезпечення прокурорам військової прокуратури та, зокрема, позивачу піддягають застосуванню норми постанов № 1294, якими врегульовано питання нарахування грошового забезпечення саме військовослужбовцям, оскільки зазначені нормативно-правові акти є спеціальними по відношенню до постанови № 1090, якою визначено Порядок виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам та іншим працівникам прокуратури.

Також, суд зазначив, що Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2018 № 1153 «Про внесення змін до Порядку виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам та іншим працівникам органів прокуратури» внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1090 та визначено, що військовослужбовцям, які проходять службу в органах прокуратури на прокурорсько-слідчих посадах, надбавка за вислугу років виплачується щомісяця залежно від періоду проходження служби у розмірі і порядку, визначених законодавством для військовослужбовців (підпункт 2 пункту 1). Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 27.11.2018 року, крім п.п. 2 п. 1, який застосовується з 01.03.2018 року. Отже, Кабінетом Міністрів України постановою від 27.12.2018 № 1153 також розмежовано порядок нарахування надбавки за вислугу років військовослужбовцям, які проходять військову службу в органах прокуратури та іншим прокурорам. При цьому, військовослужбовцям, які проходять службу в органах прокуратури на прокурорсько-слідчих посадах, надбавка за вислугу років виплачується щомісяця залежно від періоду проходження служби у розмірі і порядку, визначених законодавством для військовослужбовців. Відтак, починаючи з 05.01.2016 року по 01.03.2018 року обчислення надбавки за вислугу років позивачу за правилами постанови № 1090 здійснювалося відповідачами безпідставно.

Крім того, суд зазначив, що з 05.01.2016 року та по 01.03.2018 року (дати втрати чинності Постанови КМУ № 1294 у зв`язку з набранням чинності постанови № 704), відповідачами невірно застосовувались при нарахуванні позивачу грошового забезпечення норми постанови № 1090 замість постанови № 1294 та наказів Міністра оборони України від 11.06.2008 року № 260 та від 07.06.2018 року № 260, що виразилось у безпідставному неврахуванні окладу за військовим званням для розрахунку надбавки за вислуги років та зменшення її розміру

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі Спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Аргументи, наведені Спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил в обґрунтування вимог апеляційної скарги, фактично аналогічні наведеному у відзиві на позов. Крім того, зазначено, що Кабінетом Міністрів України 27.12.2018 року прийнято постанову № 1153, якою змінено п. 3 постанови № 1090 та доповнено п. 31 наступного змісту: «Військовослужбовцям, які проходять службу в органах прокуратури на прокурорсько-слідчих посадах, надбавка за вислугу років виплачується щомісячно залежно від періоду проходження служби у розмірі і порядку, визначених законодавством для військовослужбовців» - застосовується з 01.03.2018 року. Тобто, лише з моменту видання постанови № 1153 (почала діяти з 29.12.2018 року) відповідач був наділений повноваженнями щодо застосування норм військового законодавства під час виплати надбавки за вислугу років позивачу.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі Офіс Генерального прокурора, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Офіс Генерального прокурора зазначає, що під час нарахування та виплати військовослужбовцям військових прокуратур, зокрема і ОСОБА_1 , надбавки за вислугу років за період з 05.01.2016 року по 01.03.2018 року органами прокуратури України дотримано всі правові та соціальні гарантії, визначені ст. 9 Закону № 2011-XII, оскільки грошове забезпечення визначається, в першу чергу, залежно від посади. Водночас твердження суду про те, що дія постанови № 1090 не поширювалася на військовослужбовців військових прокуратур до прийняття 27.12.2018 року постанови 1153 є необґрунтованими, оскільки у такому випадку виникає, по-перше, суперечність між положеннями ст. 81 Закону № 1697-VІІ та підпорядкованими йому зазначеними підзаконними актами, по-друге, виникає сумнів щодо доцільності надання у березні 2016 року Генеральній прокуратурі України на погодження проекту змін до Порядку виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам та іншим працівникам органів прокуратури, прийнятою постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 року № 384.

Крім того, скаржник зазначає, що за змістом частини восьмої статті 81 Закону України «Про прокуратуру» військовослужбовці, які проходять службу в прокуратурі та перебувають у трудових відносинах з органами прокуратури, повинні отримувати заробітну плату (посадовий оклад, премії та надбавки, зокрема, за вислугу років та інші виплати, передбачені законодавством) у розмірі і порядку, визначених саме законодавством для працівників органів прокуратури. Такий висновок, на думку скаржника, відповідає правовій позиції, викладеній у пункті 2.2 рішення Конституційного суду України від 25.10.2007 року № 10-рп/2007.

Також, зазначає, що п. 2 постанови № 1090 передбачено, що дія цього порядку поширюється і на військовослужбовців, які проходять службу в органах прокуратури на прокурорсько-слідчих посадах . Будь-яке застереження щодо набрання чинності цим пунктом з іншої дати, ніж постанова в цілому, відсутнє. У зв`язку з прийняттям постанови № 1090 втратила чинність норма пункту 4-1 постанови № 505 в частині виплати надбавки за вислугу років у розмірі і порядку, визначених законодавством для військовослужбовців.

У відзиві на апеляційні скарги позивач просить залишити їх без задоволення, а рішення суду, - без змін.

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягає, а судове рішення відповідно до положень ст. 316 КАС України слід залишити без змін, з наступних підстав.

Судом установлено, що ОСОБА_1 , з 01.08.2003 року проходив військову службу у Збройних Силах України та був відряджений до Генеральної прокуратури України із залишенням на військовій службі.

З 26.06.2004 року по 26.12.2019 року позивач проходив службу в органах прокуратури України на посадах помічника військового прокурора Харківського гарнізону, прокурора відділу нагляду за додержанням законів у військових формуваннях військової прокуратури Центрального регіону України, заступника військового прокурора Білоцерківського гарнізону, прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону, прокурора відділу військової прокуратури сил антитерористичної операції, прокурора відділу військової прокуратури об`єднаних сил.

Наказом військової прокурори об`єднаних сил № 759к від 19.12.2019 року підполковника юстиції ОСОБА_1 з 26.12.2019 року звільнено з військової служби відповідно до п.п. «г» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону № 2232-XII (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів), виключено зі списків особового складу військової прокуратури об`єднаних сил, усіх видів забезпечення та направлено особову справу до Шевченківського РВК м. Харкова (а.с. 16).

Підставою прийняття такого рішення був наказ Міністра оборони України від 13.12.2019 року № 709, яким відповідно до п. 18 розділу II Прикінцевих і перехідних положень Закону України від 19.09.2019 року № 113-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформування органів прокуратури» та п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону № 2232-XII позивача звільнено з військової служби у запас за підпунктом «г» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) (17).

Наказом військової прокурори об`єднаних сил № 549к від 04.09.2019 року «Про оголошення вислуги років працівникам військової прокуратури об`єднаних сил станом на 01.09.2019 року», підполковнику юстиції ОСОБА_1 оголошено вислугу років, що дає право на виплату щомісячної надбавки за вислугу років, та пільгову вислугу років станом на 01.09.2019 року. Нарахування та виплату військовослужбовцям військової прокуратури об`єднаних сил надбавки за вислугу років здійснювати залежно від періоду проходження служби у розмірі і порядку, визначених законодавством для військовослужбовців (а.с. 21).

Погоджуючись з висновком суду першої інстанції, колегія суддів зазначає, що ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням військової служби та правовий статус військовослужбовця регулюються, зокрема, нормами Закону № 2232-XII, Закону № 2011- XII.

Статтею 2 Закону № 2232-XII визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаних із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призивом. Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу є військовослужбовцями. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами. Одним із видів військової служби є військова служба за контрактом осіб сержантського, старшинського і офіцерського складу.

Частиною 1 ст. 9 Закону № 2011-XII встановлено, що Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з частинами 2,3 статті 9 Закону № 2011-XII, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності (ч. 4 ст. 9 Закон № 2011-XII).

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначені Законом № 1697-VII.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону № 1697-VII організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За змістом ч. 4 ст. 27 Закону № 1697-VII військовослужбовці військової прокуратури у своїй діяльності керуються Законом України «Про прокуратуру» і проходять військову службу відповідно до Закону № 2232-XII та інших законодавчих актів України, якими встановлено правові та соціальні гарантії, пенсійне, медичне та інші види забезпечення, передбачені законодавством для осіб офіцерського складу Збройних Сил України.

Військові звання вищого офіцерського складу військовослужбовцям військової прокуратури присвоюються Президентом України, інші військові звання - відповідно до встановленого законодавством порядку проходження військової служби.

Посади військових прокурорів та відповідні їм військові звання включаються в переліки військових посад.

Відповідно до ч. 8 ст. 81 Закону № 1697-VII грошове забезпечення військовослужбовців, які проходять службу в органах прокуратури на прокурорсько-слідчих посадах, складається з посадового окладу та інших виплат, встановлених цим Законом.

Згідно з ч. 2 ст. 81 Закону № 1697-VII заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за:

1) вислугу років;

2) виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством.

Преміювання прокурорів здійснюється в межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці.

Згідно з ч. 4 ст 83 Закону № 1697-VII на військовослужбовців військової прокуратури поширюються усі передбачені Законом № 2011-XII та іншими законодавчими актами про військову службу соціальні і правові гарантії.

У період з 05.01.2016 року до 28.02.2018 року надбавка за вислугу років, як складова грошового забезпечення для військовослужбовців була передбачена постановою № 1294.

Пунктом 1 постанови № 1294 передбачено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

За змістом п. 6 постанови № 1294 виплата надбавки за вислугу років військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу здійснюється в розмірах згідно з додатком 29,

Згідно з додатком 29 розмір надбавки, відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням становить: при вислузі від 1 до 2 років 5%; від 2 до 5 років 10%; від 10 до 15 років - 25 %, від 15 до 20 років - 30%, від 20 до 25 років - 35%, від 25 і більше - 40 %..

Постанова № 1294 втратила чинність на підставі постанови № 704, відповідно до пункту 2 якої грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

За змістом п. 6 постанови № 704 виплата надбавки за вислугу років військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу в розмірах згідно з додатком 16.

Згідно з додатком 16 розмір надбавки, відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням, при вислузі від 1 до 5 років становить 25%, від 5 до 10 років становить 30%, від 10 до 15 років становить 35%, від 15 до 20 років становить 40%, від 20 до 25 років становить 45%, 25 і більше років становить 50%.

Відповідно до п. 5 Порядку № 1090 службовцям, іншим працівникам органів прокуратури (крім тих, що визначені у пунктах 3 і 4 цього Порядку) щомісячна надбавка за вислугу років обчислюється у відсотках посадового окладу залежно від періоду проходження служби (стажу роботи), до якого зараховується лише час роботи в органах прокуратури.

Постановою № 1153, внесено зміни до Порядку № 1090, який визначає механізм встановлення прокурорам та іншим працівникам органів прокуратури розміру щомісячної надбавки за вислугу років та обчислення періоду проходження служби (стажу роботи), що дає право на одержання такої надбавки.

Так, Порядок № 1090 доповнено пунктом 3-1, згідно з яким військовослужбовцям, які проходять службу в органах прокуратури на прокурорсько-слідчих посадах, надбавка за вислугу років виплачується щомісяця залежно від періоду проходження служби у розмірі і порядку, визначених законодавством для військовослужбовців.

Аналіз наведених приписів ч. 4 ст. 27, ч. 4 ст. 83 Закону № 1697-VII у взаємозв`язку з положеннями ст. 2 Закону № 2232-ХІІ, ст. 9 Закону № 2011-ХІІ дає змогу дійти висновку, що військовослужбовці військової прокуратури у своїй діяльності керуються Законом № 1697-VII, разом з тим вони проходять військову службу особливого характеру відповідно до Закону № 2232-ХІІ та інших законодавчих актів України, якими встановлено правові та соціальні гарантії пенсійне, медичне та інші види забезпечення, передбачені законодавством для осіб офіцерського складу Збройних Сил України.

Так, ч. 8 ст. 81 цього Закону передбачено, що грошове забезпечення військовослужбовців, які проходять службу в органах прокуратури на прокурорсько-слідчих посадах, складається з посадового окладу та інших виплат, встановлених цим Законом. Тобто, наведеною нормою визначено, що військовослужбовцям, які проходять службу в органах прокуратури виплачується саме грошове забезпечення.

Разом з тим, відносини в контексті виплати грошового забезпечення військовослужбовців, які проходять службу в органах прокуратури на прокурорсько-слідчих посадах врегульовані цим же законом, а саме ч. 4 ст. 27 та ч. 4 ст. 83 Закону № 1697-VII.

Тобто, положення ч. 8 ст. 81 Закону № 1697-VII підлягають застосуванню у сукупності із ч. 4 ст. 27 та ч. 4 ст. 83 цього Закону, які містять пряму відсилку до спеціального законодавства, яке регулює виплату військовослужбовцям грошового забезпечення як складової гарантованого державою таким особам соціального захисту.

Таким чином, визначення ч. 8 ст. 81 Закону № 1697-VII складу грошове забезпечення військовослужбовців, які проходять службу в органах прокуратури на прокурорсько-слідчих посадах на підставі цього Закону, тобто із визначенням посадового окладу відповідно до прокурорсько-слідчої посади, не звільняє відповідача від обов`язку здійснювати виплату складових грошове забезпечення, зокрема надбавки за вислугу років, відповідно до положень законодавчих актів про військову службу.

Також, колегія суддів наголошує, що приписами постанови № 1153 розмежовано порядок нарахування надбавки за вислугу років військовослужбовцям, які проходять військову службу в органах прокуратури та іншим прокурорам. Тобто, лише після її прийняття дія порядку № 1090 почала поширюватися на прокурорів військовослужбовців, які проходять службу в органах прокуратури на прокурорсько-слідчих посадах, слідчих органів прокуратури та інших працівників органів прокуратури, водночас пунктом 3-1 цього Порядку визначено, що військовослужбовцям, які проходять службу в органах прокуратури на прокурорсько-слідчих посадах, надбавка за вислугу років виплачується щомісяця залежно від періоду проходження служби у розмірі і порядку, визначених законодавством для військовослужбовців.

Таким чином, з 05.01.2016 року та до 01.03.2018 року при нарахуванні позивачу грошового забезпечення застосування норми постанови КМУ № 1090 замість постанови КМУ № 1294 є протиправним.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду 30.11.2020 року у справі № 640/19556/18.

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо застосування висновків, викладених у пункті 2.2. рішення Конституційного суду України від 25.10.2007 року № 10-рп/2007 з наступних підстав.

Абзацом 1 п. 2.2. рішення Конституційного суду України від 25.10.2007 року № 10-рп/2007 зазначено, що посилання в ч. 2 ст. 46-1 Закону № 1789-XII на те, що військовослужбовці військових прокуратур проходять службу відповідно до Закону № 2011-XII та інших законодавчих актів України, якими встановлені правові та соціальні гарантії, пенсійне, медичне та інші види забезпечення, передбачені законодавством для осіб офіцерського складу Збройних Сил України, стосується лише тих особливостей, які не можуть бути притаманні проходженню служби іншими працівниками прокуратури, зокрема відмінностей, пов`язаних з наявністю офіцерського звання і порядком його присвоєння, порядком отримання продовольчого та речового забезпечення, обмундирування, наданням певних пільг і компенсацій, передбачених саме для військовослужбовців, тощо.

Колегія суддів зауважує, що ці висновки будо здійснено Конституційним судом України у контексті надання офіційного тлумачення положень ч. 4 ст. 50 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-XII в частині поширення їх дії на працівників військових прокуратур. У зазначених положеннях Закону № 1789-XII передбачено, що життя і здоров`я працівників прокуратури підлягають обов`язковому державному страхуванню за рахунок коштів відповідних бюджетів на суму десятирічного грошового утримання за останньою посадою, порядок та умови страхування встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Тобто, ці висновки стосуються правовідносин, які мають інший характер та нормативно-правове регулювання, а отже не дають підстав дійти висновку про неправильне застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та відхиляє доводи апеляційних скарг.

Інші доводи апеляційних скарг та заперечення сторін на висновки колегії суддів не впливають.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 292, 293, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил та Офісу Генерального прокурора залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2022 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л.В. Мельнікова
Судді Л.В. Курило А.О. Бегунц
Постанова у повному обсязі складена і підписана 29 червня 2023 року.