Справа № 140/4759/23
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2023-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2023 року ЛуцькСправа № 140/4759/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Командувача військ Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (військова частина НОМЕР_1 ), Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Командувача військ Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності щодо ненадання відповіді особисто на заяву від 16 вересня 2022 року про запобігання примусового виконання рішення суду та на запит на інформацію про виконання заяви від 16 вересня 2022 року; зобов`язання надати особисто повну та достовірну інформацію на вимоги заяви від 16 вересня 2022 року про запобігання примусового виконання рішення суду та в запиті на інформацію про виконання заяви від 16 вересня 2022 року; визнання протиправною бездіяльності щодо ненадання відповіді особисто на заяву-повідомлення від 13 лютого 2023 року про протиправну бездіяльність при виконанні рішення суду та на запит на інформацію про виконання заяви від 13 лютого 2023 року; зобов`язання надати особисто повну та достовірну інформацію на вимоги, які містяться в заяві від 13 лютого 2023 року про протиправну бездіяльність при виконанні рішення суду, та на запит на інформацію про виконання заяви від 13 лютого 2023 року; зобов`язання виконати рішення суду від 03 лютого 2023 року у справі №140/7701/22; зобов`язання Військову частину НОМЕР_2 виконати рішення суду від 15 лютого 2022 року у справі №140/9296/21.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 16 вересня 2022 року звернувся із заявою до Командувача військ Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » про запобігання примусовому виконанню рішення суду, однак відповіді за результатами розгляду заяви не отримав. Також 19 жовтня 2022 року позивач звернувся із запитом на інформацію про виконання вимог заяви від 16 вересня 2022 року та відповіді на запит також не отримав. У зв`язку з неодержанням позивачем відповідей на вказані звернення, позивач звернувся до суду за захистом порушених прав та рішенням суду у справі №140/7701/22 зобов`язано Командувача військ Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (Військова частина НОМЕР_1 ) розглянути заяву ОСОБА_1 від 16 вересня 2022 року та запит від 19 жовтня 2022 року з наданням письмової відповіді.

Позивач також зазначив, що 13 лютого 2023 року звернувся до відповідача із заявою-повідомленням та запитом на інформацію про виконання вимог заяви від 13 лютого 2023 року, проте станом на момент звернення до суду відповіді на них не отримав.

Позивач вважає, що не розглянувши і не надавши обґрунтовану відповідь у встановлені законом строки на звернення і запит на інформацію, відповідач порушив положення статті 40 Конституції України, Закону України «Про звернення громадян», допустив протиправну бездіяльність. При цьому відповідно до положень статті 15 зазначеного Закону заяви (клопотання) осіб з інвалідністю внаслідок війни підлягають розгляду першими керівниками державних органів особисто.

З урахуванням зазначеного позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 28 березня 2023 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Командувача військ Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (військова частина НОМЕР_1 ) в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності щодо ненадання відповіді особисто на заяву від 16 вересня 2022 року про запобігання примусового виконання рішення суду та на запит на інформацію про виконання заяви від 16 вересня 2022 року; зобов`язання надати особисто повну та достовірну інформацію на вимоги заяви від 16 вересня 2022 року про запобігання примусового виконання рішення суду та в запиті на інформацію про виконання заяви від 16 вересня 2022 року; зобов`язання виконати рішення суду від 03 лютого 2023 року у справі №140/7701/22; зобов`язання Військову частину НОМЕР_2 виконати рішення суду від 15 лютого 2022 року у справі №140/9296/21.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 28 березня 2023 року позовну заяву в решті позовних вимог прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Ухвалою суду від 25 квітня 2023 року залучено до участі у справі як другого відповідача Військову частину НОМЕР_1 та роз`яснено, що розгляд справи розпочато спочатку.

У відзиві на позов відповідач (Військова частина НОМЕР_2 ) позовні вимоги заперечив та у їх задоволенні просив відмовити (а.с.44-45). В обґрунтування цієї позиції відповідач вказав, що Військова частина НОМЕР_1 не була стороною у справі №140/9296/21, у якій вирішувався спір між позивачем та Військовою частиною НОМЕР_2 . При цьому Військова частина НОМЕР_2 підпорядковується іншій військовій частині та не входить до складу сил Військової частини НОМЕР_1 , яка також не є та не була правонаступником Військової частини НОМЕР_2 . ОСОБА_1 надано відповіді на його звернення, а також на його особисте прохання документи були передані до Військової частини НОМЕР_2 , представники якої мають виконувати рішення судів, які набрали законної сили, зокрема, рішення суду від 15 лютого 2022 року у справі №140/9296/21. Тому позовна вимога стосовно зобов`язання виконати рішення командиром Військової частини НОМЕР_1 є безпідставною.

У запереченні на відзив (відповіді на відзив) позивач підтримав доводи позову (а.с.79-84).

Інші заяви по суті справи від сторін не надходили.

Також учасники справи не зверталися із клопотаннями про розгляд справи в судовому засіданні, оформленими відповідно до вимог статті 167 КАС України. Суд звертає увагу, що за змістом статті 162 КАС України у відзиві на позовну заяву відповідач викладає виключно заперечення проти позову, відзив не може містити будь-яких заяв чи клопотань, оскільки заяви та клопотання учасники справи подають окремо у письмовій формі із зазначенням підстав та з дотриманням інших вимог статті 167 КАС України. Тому заявлене у відзиві на позовну заяву клопотання про залучення відповідачів не підлягало вирішенню судом по суті.

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

Позивач ОСОБА_1 має статус особи з інвалідністю внаслідок війни ветерана війни, що засвідчує посвідчення серії НОМЕР_3 (а.с.13).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2022 року у справі №140/9296/21, яке набрало законної сили 18 березня 2022 року, зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за періоди служби з 06 серпня 2014 року по 15 листопада 2016 року (з урахуванням виплачених сум) та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення з 06 серпня 2014 року по день фактичної виплати індексації (а.с.16-21).

16 вересня 2022 року ОСОБА_1 рекомендованим листом надіслав адресовану Командувачу військ Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (Військова частина НОМЕР_1 ) заяву, у якій просив сприяти у виконанні рішення суду у справі №140/9296/21 без залучення органів примусового виконання, позаяк він із зрозумілих причин позбавлений можливості безпосередньо звернутися до боржника (Військової частини НОМЕР_2 ), офіційне місцезнаходження якого у місті Сєверодонецьку Луганської області (а.с.14-15).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2023 року у справі №140/7701/22 визнано протиправною бездіяльність Командувача військ Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (Військова частина НОМЕР_1 ) щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 16 вересня 2022 року та запиту від 19 жовтня 2022 року з наданням письмової відповіді у встановлений законом строк й зобов`язано розглянути заяву ОСОБА_1 від 16 вересня 2022 року та запит від 19 жовтня 2022 року з наданням письмової відповіді (а.с.22-25).

13 лютого 2023 року позивач ОСОБА_1 рекомендованим листом направив заяву, адресовану Командувачу військ Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (Військова частина НОМЕР_1 ), у якій просив: призначити за фактом зухвалого нехтування вимог чинного законодавства України проведення службового розслідування; власним наказом (розпорядженням) призначити службову (посадову) особу, відповідальну за виконання рішення суду у справі №140/9296/21; відшкодувати матеріальну шкоду у розмірі 358,00 грн та моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн; надати достовірний, перевірений відповідними фінансовими службами розрахунок індексації грошового забезпечення за період служби з 06 серпня 2014 року по 15 листопада 2016 року (з урахуванням виплачених сум) та компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення з 06 серпня 2014 року по день фактичної виплати (а.с.27-28).

Одночасно 13 лютого 2023 року позивач направив відповідачу запит, у якому просив: надати задокументовану та завірену інформацію про публічно-організаційні та адміністративно-розпорядчі обов`язки командувача Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 »; надати наказ (розпорядження) про призначення виконавця, відповідального за виконання рішення суду у справі №140/9296/21; надати у паперовому вигляді належним чином завірений розрахунок суми коштів відповідної індексації грошового забезпечення за вказаний період (помісячно) на основі даних Держстату і постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 з обов`язковим зазначенням базового місяця для нарахування індексації грошового забезпечення; надати інформацію про реєстрацію заяви від 13 лютого 2023 року та цього запиту (а.с.26).

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо розгляду його заяви від 13 лютого 2023 року та запиту від 13 лютого 2023 року, позивач звернувся до суду із цим позовом.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів врегульовано Законом України від 02 жовтня 1996 року №393/96-ВР «Про звернення громадян» (далі - Закон №393/96-ВР). Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно зі статтею 3 Закону №393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.

За приписами частини першої статті 5 Закону №393/96-ВР звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Статтями 5, 8 Закону №393/96-ВР визначені випадки, за яких звернення не розглядаються, повертаються заявнику.

Так відповідно до частин сьомої, восьмої статті 5 цього Закону у зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. Звернення, оформлене без дотримання зазначених вимог, повертається заявнику з відповідними роз`ясненнями не пізніш як через десять днів від дня його надходження, крім випадків, передбачених частиною першою статті 7 цього Закону.

Згідно зі статтею 8 названого Закону письмове звернення без зазначення місця проживання, не підписане автором (авторами), а також таке, з якого неможливо встановити авторство, визнається анонімним і розгляду не підлягає. Не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті, а також ті звернення, терміни розгляду яких передбачено статтею 17 цього Закону, та звернення осіб, визнаних судом недієздатними.

Закон №393/96-ВР не передбачає інших підстав, за яких відповідь на звернення може не надаватися.

Звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду. Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями. Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються (частини перша, третя статті 7 Закону №393/96-ВР).

Порядок розгляду заяв громадян визначений статтею 15 Закону №393/96-ВР.

Так частинами першою - третьою статті 15 цього Закону встановлено обов`язок органів державної влади, місцевого самоврядування та їх посадових осіб, керівників та посадових осіб підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Заяви (клопотання) Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці, осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій особисто.

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Згідно зі статтею 18 Закону №393/96-ВР громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, зокрема, одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

За змістом статті 19 Закону №393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Відповідно до частини першої статті 20 Закону №393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Аналізуючи норми Закону №393/96-ВР, зокрема положення статті 15, суд дійшов висновку, що обов`язок органів, до яких направлені звернення, повідомляти осіб про наслідки їхнього розгляду, як елемент конституційної гарантії звернення до органів публічної влади, включає і доведення змісту відповіді до заявника.

При цьому названий Закон встановлює, що розгляд звернення має здійснювати орган, до повноважень якого належить вирішення порушеного у зверненні питання, та якщо питання, порушені в одержаному зверненні, не входять до їх повноважень, воно пересилається за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється особу, яка подала звернення. Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

З огляду на зміст указаного зобов`язання орган уважається таким, що виконав передбачений Конституцією України обов`язок, якщо склав відповідь на звернення особи у чіткій відповідності до поставлених у ньому питань і довів зміст відповіді до заявника в обраний ним спосіб: поштою або засобами електронного зв`язку.

Суд зазначає, що в спірних правовідносинах обов`язок повідомляти громадян про наслідки розгляду їхніх звернень має підтверджуватися доказами, що свідчать про надсилання (вручення) відповіді на звернення на адресу заявника (заявнику).

Така правова позиція щодо застосування норм права викладена Верховним Судом у постанові від 26 вересня 2019 року (справа №826/11164/16).

Матеріали справи не містять належних та достатніх доказів, які б вказували про інформування позивача у встановлений законом строк про результати розгляду його заяви від 13 лютого 2023 року, адресованої Командувачу військ Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (військова частина НОМЕР_1 ).

Надана відповідачем суду копія листа за підписом тимчасово виконуючого обов`язки начальника штабу заступника командира Військової частини НОМЕР_1 від 28 лютого 2023 року №1314/21/4 (а.с.73) не може бути доказом належного виконання обов`язку щодо розгляду звернення позивача та виконання вимог статей 15, 19, частини першої статті 20 Закону №393/96-ВР, зокрема, щодо розгляду звернення у встановлені строки та письмового повідомлення заявника про результати перевірки заяви і суть прийнятого рішення.

У зазначеному листі, адресованому ОСОБА_1 , інформовано про те, що Військова частина НОМЕР_2 не підпорядковується Військовій частині НОМЕР_1 , а також зазначено, що Військова частини НОМЕР_1 не є та не була стороною у справі №140/9296/21 та до компетенції Військової частини НОМЕР_1 не відносяться питання, порушені у зверненні.

З огляду на предмет позову (предметом позову є бездіяльність відповідача щодо розгляду заяви від 13 лютого 2023 року), суд не вбачає обов`язку аналізувати зміст цього листа, оскільки відповідач не надав суду доказів фактичного його надіслання ОСОБА_1 .

Суд зазначає, що Закон №393/96-ВР не визначає, яким видом поштового відправлення повинна бути надіслана відповідь у разі її надіслання засобами поштового зв`язку (простий лист, рекомендований, з повідомленням про вручення, з оголошеною цінністю).

Однак, зважаючи на імперативно встановлений обов`язок надати письмову відповідь за результатами розгляду звернення громадян, суд вважає, що у таких відносинах суб`єкт владних повноважень у випадку виникнення спору повинен довести факт надіслання відповіді та її вручення адресату.

У постанові Верховного Суду від 30 липня 2020 року у справі №815/1266/17 Верховний Суд висловив правову позицію, відповідно до якої належними і допустимими доказами відправлення відповіді на запит є список згрупованих поштових відправлень із відміткою працівника зв`язку про його прийняття (пункт 66 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року №270).

У постанові Верховного Суду від 06 вересня 2019 року у справі №128/4752/15-а також зроблено висновок, що належними і допустимими доказами відправлення відповіді є список згрупованих поштових відправлень із відміткою працівника зв`язку про його прийняття (пункт 66 Правил № 270), опис вкладення у цінний лист, зворотне повідомлення про вручення поштового відправлення, докази направлення електронною поштою або розписка про отримання у разі вручення заявнику особисто, опис вкладення у цінний лист, зворотне повідомлення про вручення поштового відправлення, докази направлення електронною поштою або розписка про отримання у разі вручення заявнику особисто.

Проте доказів надіслання та/або вручення позивачу листа Військової частини НОМЕР_1 від 28 лютого 2023 року №1314/21/4 (список згрупованих поштових відправлень із відміткою працівника зв`язку про його прийняття, фіскальний чек поштового відділення про надіслання рекомендованого відправлення, повідомлення про вручення поштового відправлення, опис вкладення, журнал вихідної кореспонденції тощо) відповідач суду не надав, а отже не довів виконання свого обов`язку інформування про результати розгляду заяви ОСОБА_1 від 13 лютого 2023 року та запиту від тієї ж дати.

Додатковим аргументом того, що вказана відповідь вірогідно і не була направлена позивачу є те, що така навіть не була додана до відзиву на позов, а надіслана суду окремо 22 травня 2023 року (без доказів надіслання позивачу).

Інші листи, які долучені до відзиву (копії листів військової частини НОМЕР_1 від 21 жовтня 2022 року №1314/23/228, від 03 листопада 2022 року №613/1756, від 03 січня 2022 року №1314/20/9, від 04 січня 2023 року №1314/23/249, від 12 січня 2023 року №1314/23/254), не є доказами розгляду заяви та запиту ОСОБА_1 від 13 лютого 2023 року, оскільки у часі такі листи передують самому зверненню (а.с.46 зворот, 61, 63-65, 73 зворот).

Суд також звертає увагу відповідачів, що спір у цій справі виник у зв`язку із нерозглядом у встановленому порядку і строк звернення ОСОБА_1 та запиту на інформацію від 13 лютого 2023 року, та не стосується безпосереднього виконання рішення суду у справі №140/9296/21, як помилково вважає відповідач, який у відзиві на позов висловився щодо порядку виконання зазначеного судового рішення та належних суб`єктів.

Суд повторює, що виконання приписів Закону №393/96-ВР щодо розгляду звернення громадян передбачає надання заявнику відповіді по суті порушених питань, якщо їх вирішення належить до повноваження осіб, яким воно адресоване; якщо питання, порушені в одержаному зверненні, не входять до повноважень особи, якій воно адресоване, то воно в термін не більше п`яти днів пересилається за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. Повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті, не розглядається, про що також повідомляється заявник.

Зазначені правила визначають модель правовірної поведінки суб`єкта владних повноважень з розгляду звернення громадян.

У цій справі відсутні докази, які б вказували про дотримання наведених приписів Закону №393/96-ВР з боку відповідачів.

При цьому у відзиві на позов відсутнє обґрунтування в частині розгляду запиту на інформацію від 13 лютого 2023 року, у якому ОСОБА_1 просив надати задокументовану інформацію (про публічно-організаційні та адміністративно-розпорядчі обов`язки командувача Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 »; розпорядчого документа про призначення відповідального виконавця за виконання рішення суду у справі №140/9296/21; розрахунку індексації його грошового забезпечення, інформації про реєстрацію заяви від 13 лютого 2023 року та цього запиту).

Суд повторює, що надані відповідачем суду листи, окрім листа від 28 лютого 2023 року №1314/21/4, датовані ще до звернення ОСОБА_1 із запитом від 13 лютого 2023 року, а тому не спростовують допущеної відповідачем бездіяльності щодо розгляду такого запиту. У свою чергу зі змісту листа Військової частини НОМЕР_1 від 28 лютого 2023 року №1314/21/4 неможливо встановити, що він є відповіддю на запит позивача від 13 лютого 2023 року. Крім того, доказів надіслання цього листа ОСОБА_1 (до його звернення до суду із цим позовом) матеріали справи також не містять; не надано доказів його надіслання позивачу і під час розгляду справи.

Зважаючи на встановлені обставини справи в їх сукупності, суд констатує, що має місце порушення прав позивача на розгляд його заяви від 13 лютого 2023 року з письмовим інформуванням заявника про результати розгляду такого звернення у встановлений законом строк. Так само матеріали справи не містять доказів розгляду та інформування ОСОБА_1 про результати розгляду запиту від 13 лютого 2023 року за усіма питаннями.

При цьому суд зауважує, що посадові особи як носії організаційно-розпорядчих функцій хоча й одноосібно приймають рішення, проте все-таки діють від імені самого суб`єкта; інформація може перебувати у володінні самого суб`єкта владних повноважень, а не його посадових осіб.

Отже, виходячи з наданих суду частиною другою статті 245 КАС України повноважень, враховуючи межі та суть питань, порушених у заяві та запиті на інформацію від 13 лютого 2023 року, суд дійшов переконання, що взаємопов`язані позовні вимоги належить задовольнити частково у спосіб визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 13 лютого 2023 року та запиту від 13 лютого 2023 року з наданням письмової відповіді у встановлений законом строк та зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 у встановленому законодавством порядку розглянути заяву ОСОБА_1 від 13 лютого 2023 року та запит від 13 лютого 2023 року з наданням письмової відповіді на них та про відмову у решті позовних вимог. На думку суду, такий спосіб є найбільш ефективним за обставин цієї справи та передбачає можливість забезпечення його примусового виконання.

Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, доказів понесення ним інших судових витрат матеріали справи не містять, то питання розподілу судових витрат не вирішується.

Керуючись статтями 2, 72-77, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) до Командувача військ Оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_2 ), Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_5 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 13 лютого 2023 року та запиту від 13 лютого 2023 року з наданням письмової відповіді у встановлений законом строк.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути заяву ОСОБА_1 від 13 лютого 2023 року та запит від 13 лютого 2023 року з наданням письмової відповіді.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк