Справа № 320/7314/21
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/7314/21 Суддя (судді) першої інстанції: Панченко Н.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Кузьменка В.В.,

Василенка Я.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2022 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області, в якому просив суд з урахуванням уточненої позовної заяви:

- визнати протиправними дії та рішення відповідача щодо відмови ОСОБА_1 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, яка знаходиться у віданні Гатненської сільської об`єднаної територіальної громади Фастівського району Київської області в межах села Юрівка Фастівського району Київської області, орієнтовною площею 1035,55 кв.м, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);

- зобов`язати відповідача надати позивачу дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 1035,55 кв.м в с. Юрівка Фастівського району Київської області для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що за результатами розгляду його заяви про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, яка знаходиться у віданні Гатненської сільської об`єднаної територіальної громади Фастівського району Київської області в межах села Юрівка Фастівського району Київської області, орієнтовною площею 1035,55 кв.м, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), відповідачем було прийнято рішення № 7/116 від 15.04.2021 про відмову у наданні такого дозволу, в зв`язку з тим, що позивачем не додано згоди землекористувача.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2022 р. адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області № 7/116 від 15.04.2021 про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 .

Зобов`язано Гатненську сільську раду Фастівського району Київської області надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, яка знаходиться у віданні Гатненської сільської об`єднаної територіальної громади Фастівського району Київської області в межах села Юрівка Фастівського району Київської області, орієнтовною площею 1035,55 кв.м, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Відстрочено виконання рішення суду в частині зобов`язання до припинення (скасування) воєнного стану в Україні.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, посилаючись на неповне з`ясування всіх обставин справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.05.2023 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у письмовому провадженні на 28.06.2023.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 05.04.2021 позивач, на підставі ст. 118 Земельного кодексу України, звернувся до відповідача із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, яка знаходиться у віданні Гатненської сільської об`єднаної територіальної громади Фастівського району Київської області в межах села Юрівка Фастівського району Київської області, орієнтовною площею 1035,55 кв.м, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

До вказаного клопотання позивач долучив копії: паспорту, реєстраційного номеру облікової картки платника податків, витягу з порталу Публічної кадастрової карти України з орієнтовним розташуванням земельної ділянки, відповіді ГУ Держгеокадасту.

Рішенням Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області № 7/116 від 15.04.2021, позивачу відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, у зв`язку з тим, що до клопотання не додано згоди землекористувача.

Не погоджуючись із прийнятим відповідачем рішенням про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, яка знаходиться у віданні Гатненської сільської об`єднаної територіальної громади Фастівського району Київської області в межах села Юрівка Фастівського району Київської області, орієнтовною площею 1035,55 кв.м, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), позивач звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з наступного:

- ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 ЗК України;

- жодних доказів стосовно перебування бажаної позивачем земельної ділянки у користуванні іншої особи та визначення такої особи, як землекористувача відповідачем не надано. Доданий відповідачем до відзиву договір купівлі-продажу земельної ділянки від 06.08.2004 не є належним, достатнім та достовірним доказом у розумінні статей 73, 75, 76 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки зі змісту даного договору неможливо ідентифікувати земельну ділянку, яка була предметом договору;

- зазначена у спірному рішенні відмова відповідача є безпідставною, оскільки частина сьома статті 118 Земельного кодексу України містить вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який не підлягає розширеному тлумаченню.

Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду першої інстанції помилковими та необґрунтованими, позаяк:

- за наявною інформацією в Гатненській сільській раді, бажана земельна ділянка у клопотанні позивача до 2004 року була на праві приватної власності ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серія 1-КВ № 059413, виданий Віто-Поштовою сільською радою ібаєво-Святошинського району Київської області 28 квітня 1998 року на підставі рішення Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району. Київської області від 03 квітня 1997 № - 6. Акт зареєстрований к Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 28 квітня 1998 року за № 7361/495;

- згідно договору куплі-продажу земельної ділянки від 06.08.2004 року зареєстрованого в реєстрі за № 2021 та засвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Власовою Л.В., переданий у власність ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ). Зареєстрований вищевказаний договір у Віто-Поштовій сільській раді за № 7228 від 01.09.2004 року;

- разом із відзивом на позов до суду була надана копія вищезазначеного Договору купівлі-продажу, але суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначив, що це не є належним, достатнім та достовірним доказом у розумінні статей 73, 75, 76 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки зі змісту даного договору неможливо ідентифікувати земельну ділянку, яка була предметом договору;

- ураховуючи вищевикладене, спеціалістом землевпорядником для ідентифікації земельної ділянки було виготовлено викопіювання за яким чітко вбачається, що бажана земельна ділянка позивача згідно до доданих до клопотання картографічних матеріалів (містяться в матеріалах справи) повністю накладається на земельну ділянку, яка знаходиться на праві приватної власності гр. ОСОБА_3 ;

- порівнявши картографічні матеріали додані до клопотання позивача та викопіювання вбачається повне накладання бажаної земельної ділянки позивач з земельною ділянкою, яка належить на праві приватної власності іншій особі;

- ураховуючи імперативність норми частини шостої статті 118 Земельний кодекс України, недодержання вимог щодо змісту клопотання, ненадання належним чином оформлених графічних матеріалів або погодження землекористувача, якщо бажана земельна ділянка не є вільною, може бути самостійною підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до норм пункту б частини першої статті 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Згідно змісту частини першої статті 3 Земельного кодексу України, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Пунктом 34 частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування" від 21 травня 1997 р. № 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97-ВР) визначено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання щодо вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 59 Закону № 280/97-ВР, рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Так, частиною 1 статті 71 Закону № 280/97-ВР, передбачено, що територіальні громади, органи та посадові особи місцевого самоврядування самостійно реалізують надані їм повноваження.

Право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, Земельним кодексом України та іншими законами України, що регулюють земельні відносини.

Згідно з вимогами ст. 12 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Зокрема, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або в користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно приписів статті 116 Земельного кодексу, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону (абзац перший частини першої).

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (частина друга).

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (частина третя).

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання (частина четверта).

Статтею 118 Земельного кодексу, встановлено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею (частина шоста).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (абзац перший частини сьомої).

Відтак, як правильно виснував суд першої інстанції, якщо особою, яка звернулася до відповідного суб`єкта владних повноважень виконані всі передумови для отримання відповідного дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність, підстави для відмови у наданні такого дозволу відсутні.

У даному випадку, позивач звернувся до відповідача із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, яка знаходиться у віданні Гатненської сільської об`єднаної територіальної громади Фастівського району Київської області в межах села Юрівка Фастівського району Київської області, орієнтовною площею 1035,55 кв.м, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), втім отримав від відповідача відмову в задоволенні заяви, через те, що бажана земельна ділянка перебуває у власності третьої особи.

На повідомлені стороню відповідача обставини, суд першої інстанції зазначив, що жодних доказів стосовно перебування бажаної позивачем земельної ділянки у користуванні іншої особи та визначення такої особи, як землекористувача відповідачем не надано. Доданий відповідачем до відзиву договір купівлі-продажу земельної ділянки від 06.08.2004, за висновками суду першої інстанції, не є належним, достатнім та достовірним доказом у розумінні статей 73, 75, 76 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки зі змісту даного договору неможливо ідентифікувати земельну ділянку, яка була предметом договору.

Тож, з наведених вище обґрунтувань, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що зазначена у спірному рішенні відмова відповідача є безпідставною, оскільки частина сьома статті 118 Земельного кодексу України, містить вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який не підлягає розширеному тлумаченню, тому, рішення Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області № 7/116 від 15.04.2021 є протиправним та підлягає скасуванню.

Колегія суддів не погоджується з даними висновками суду першої інстанції та вважає такими, що здійсненні без встановлення всіх важливих обставин справи.

Так, згідно приписів ч. 4 ст. 9 КАС України, суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

З урахуванням того, що відповідачем у відзиві на позовну заяву було повідомлено про те, що бажана позивачем земельна ділянка перебуває у власності іншої особи, крім того, надано було і певні документи на підтвердження цьому (а.с. 44-49), суд першої інстанції мав перевірити ці обставини, оскільки у разі їх підтвердження, вимоги позивача щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою, суперечать праву власності іншої особи на бажану земельну ділянку.

У справі яка розглядається, підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту щодо відведення земельної ділянки відповідачем вказано відсутність вільної земельної ділянки, оскільки земельна ділянка, яку бажає отримати позивач знаходиться у межах земельних ділянок, які перебувають у користуванні третіх осіб ( ОСОБА_3 )

Згідно із частиною п`ятою статті 116 Земельного кодексу України, земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Таким чином, положеннями земельного законодавства передбачена можливість передачі у власність чи користування земельних ділянок, що не обтяжені іншими речовими правами на неї, тобто є вільними.

Позивач, звертаючись до відповідача з клопотанням про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність безоплатно, не надав погодження землекористувачів цієї земельної ділянки.

У відзиві на позовну заяву стороною відповідача було наголошено на тому, що за наявною інформацією в Гатненській сільській раді, бажана земельна ділянка у клопотанні позивача до 2004 року була на праві приватної власності ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серія 1-КВ № 059413, виданий Віто-Поштовою сільською радою ібаєво-Святошинського району Київської області 28 квітня 1998 року на підставі рішення Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району. Київської області від 03 квітня 1997 № - 6. Акт зареєстрований к Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 28 квітня 1998 року за № 7361/495.

Згідно договору куплі-продажу земельної ділянки від 06.08.2004 року зареєстрованого в реєстрі за № 2021 та засвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Власовою Л.В., переданий у власність ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ). Зареєстрований вищевказаний договір у Віто-Поштовій сільській раді за № 7228 від 01.09.2004 року.

При цьому, разом із відзивом на позов до суду була надана копія вищезазначеного Договору купівлі-продажу, але суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначив, що це не є належним, достатнім та достовірним доказом у розумінні статей 73, 75, 76 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки зі змісту даного договору неможливо ідентифікувати земельну ділянку, яка була предметом договору.

З урахуванням висновків суду першої інстанції, апелянтом було виготовлено викопіювання за яким вбачається, що бажана земельна ділянка позивача згідно до доданих до клопотання картографічних матеріалів (містяться в матеріалах справи) повністю накладається на земельну ділянку, яка знаходиться на праві приватної власності гр. ОСОБА_3 , та порівнявши картографічні матеріали додані до клопотання позивача та викопіювання вбачається накладання бажаної земельної ділянки позивач з земельною ділянкою, яка належить на праві приватної власності іншій особі. Колегією суддів приймаються вказані додатки до апеляційної скраги в якості доказів на стадії апеляційного розгляду, позаяк, суд першої інстанції задля повного з`ясування всіх осбавин по справі, які мають значення для правильного вирішення спору, мав їх витребувати та надати їм відповідну правову оцінку, позаяк, відповідачем повідомлялось про перебування бажаної позивачем земельної ділянки у власності третіх осіб (а.с. 48-49, 79).

Зобов`язання судом першої інстанції Гатненську сільську раду Фастівського району Київської області надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, яка знаходиться у віданні Гатненської сільської об`єднаної територіальної громади Фастівського району Київської області в межах села Юрівка Фастівського району Київської області, орієнтовною площею 1035,55 кв.м, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), у даному випадку, не відповідає вимогам ст. 118 Земельного кодексу України та суперечить охоронованою державою прав власності.

Ураховуючи імперативність норми частини шостої статті 118 ЗК України, недодержання вимог щодо змісту клопотання, ненадання належним чином оформлених графічних матеріалів або погодження землекористувача, якщо бажана земельна ділянка не є вільною, може бути самостійною підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Таким чином, колегія суддів вважає, що земельна ділянка, яку бажає отримати позивач не є вільною та перебуває в користуванні третіх осіб, чого не з`ясував суд першої інстанції.

У свою чергу, ненадання погодження землекористувача, якщо бажана земельна ділянка не є вільною, може бути самостійною підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Правову позицію аналогічного змісту викладено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі № 120/3661/19-а.

У постанові від 16 травня 2019 року у справі № 826/765/17, Верховний Суд зазначив, що дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності на підставі статті 118 Земельного кодексу України, може бути наданий лише на вільну земельну ділянку, тому відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою у разі, якщо земельна ділянка перебуває у власності чи користуванні інших осіб, є правомірною.

Тож, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, а висновки суду першої інстанції, є помилковими, оскільки здійснені без з`ясування всіх обставин справи.

Згідно з приписами ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За наслідком розгляду апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що доводи апеляційної скарги відповідача є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню (апелянт просив залишити позов без розгляду, втім, не наведено визначених КАС України підстав для цього), а оскаржуване рішення суду першої інстанції - скасуванню, з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області - задовольнити частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2022 р. - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді В.В. Кузьменко

Я.М. Василенко