Справа № 179/227/23
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2023-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 червня 2023 року м. Дніпросправа № 179/227/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),

суддів: Чабаненко С.В., Дурасової Ю.В.,

при секретарі: Юрчуку М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.04.2023 року (суддя Сікора О.О., м. Дніпро, повний текст рішення виготовлено 11.04.2023 року) у адміністративній справі №179/227/23 за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України, суд -

в с т а н о в и в:

13.02.2023 року Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (далі по тексту позивач) звернулося до ОСОБА_1 (далі по тексту відповідач), в якому просило примусово видворити за межі України громадянку Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.04.2023 року позовні вимоги задоволено.

З рішенням суду першої інстанції не погодилась ОСОБА_1 та подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Свої вимоги обґрунтувала тим, що вона довгий час проживала на території України, після одержання громадянства Росії та паспорту у 2021 році повернулася до України та неодноразово зверталася до міграційної служби для подальшої легалізації проживання в Україні. Апелянт вважала, що рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни та постанова про накладення адміністративного стягнення прийняті з порушенням вимог законодавства, оскільки їй не було надано правову допомогу, працівниками міграційної служби не було роз`яснено її права, зокрема на оскарження.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до відміток у паспортному документі НОМЕР_1 , виданому МВС-1115 від 23.06.2021 року та інформації наявної в веб-інтерфейсі інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон (система «Аркан») ОСОБА_1 здійснила в`їзд на територію України через пункт пропуску «Гоптівка» в особистих справах 23.07.2021 року, після чого з території України не виїжджала. 11.06.2022 року завідувачем Магдалинівського сектору Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області ОСОБА_2 за порушення правил перебування іноземних громадян на території України складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МДН № 003403 за ч.1 ст.203 КУпАП, згідно з яким громадянка Російської Федерації ОСОБА_1 порушила правила перебування на території України, а саме ухиляється від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування. Зміст ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП роз`яснено щодо права користування юридичною допомогою, виступати рідною мовою і користування послугами перекладача, про що свідчить її підпис без будь-яких зауважень та заперечень. Згідно з поясненнями ОСОБА_1 у протоколі, остання визнала правопорушення та зазначила, що в Україну вона прибула 23.07.2021 року через КПП «Гоптівка» до свого чоловіка, ОСОБА_3 , з яким не встигла узаконити стосунки. 11.07.2022 року була винесена постанова серії ПН МДН № 003395 відносно ОСОБА_1 , якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за порушення правил перебування в Україні, а саме ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, що є порушенням частин 1, 3 ст.3, ст.9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.203 КУпАП, у вигляді штрафу в сумі 1700 гривень. 11.06.2022 року начальником Магдалинівського сектору Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області Стрижаком Р.Л. прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 , зобов`язано покинути територію України у термін до 10.07.2022 року. Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 08.09.2022 року, яке залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 26.10.2022 року та ухвалою Верховного Суду від 02.01.2023 року відмовлено у відкритті касаційного провадження, у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування вказаної постанови про накладення адміністративного стягнення та вказаного рішення про примусове повернення до країни походження відмовлено. Відповідно до листа Магдалинівського сектору ГУ ДМС у Дніпропетровській області від 09.07.2022 року №1247-124/1247-22 ОСОБА_1 було відмовлено у набутті громадянства України. Відповідно до службової записки Відділу з питань громадянства Управління з питань громадянства, паспортизації, реєстрації та еміграції від 26.10.2022 року №1201.4.4/29583-22 із заявами про встановлення належності до громадянства, набуття/прийняття до громадянства України ОСОБА_1 не зверталась, рішення щодо скасування оформлення набуття до громадянства України не приймалось, припинення громадянства України не оформлювалось; паспортом громадянина України чи паспортом громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 не документувалась; відомостей щодо належності її до громадянства України немає. Вирішуючи спір по суті, суд керувався статтями 25, 26, 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та прийшов до висновку про те, що примусове видворення з України іноземця на підставі винесеної постанови адміністративного суду застосовується, якщо рішення компетентного органу про примусове повернення не виконано іноземцем в установлений строк без поважних причин або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що останній ухилятиметься від виконання такого рішення. Свій висновок суд обґрунтував тим, що у визначений термін до 10.07.2022 року, а також після винесення Верховним Судом 02.01.2023 року ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження, громадянка Російської Федерації ОСОБА_1 з території України не виїхала, отже ухилялася від виконання рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни. Суд не взяв до уваги такі підстави для задоволення позову, як перебування ОСОБА_1 в незареєстрованих шлюбних відносинах з громадянином України та наявність у неї повнолітнього сина з якими вона проживає разом, оскільки чинним законодавством не передбачено виключень із загальних для всіх іноземців правил перебування на території України і наявність сім`ї не звільняє особу від необхідності дотримання міграційного законодавства України. Суд врахував, що ОСОБА_1 не належить до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту, а відтак, підстави вважати, що ОСОБА_1 підпадає під захист ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або ст.31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» відсутні. Суд вважав, що посилання ОСОБА_1 на небезпеку, що їй загрожує в країні походження у зв`язку із збройною агресією проти України не можуть слугувати підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки відповідних заборон щодо примусового видворення Закон не містить та вона не обмежена країною походження при виборі країни до якої вона має право виїхати.

Матеріалами справи встановлено, що згідно паспорту 66 № НОМЕР_2 , виданому МВС-1115 23.06.2021 року, дійсному до 23.06.2026 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянкою Російської Федерації, перетнула (здійснила в`їзд) на територію України через пункт пропуску «Гоптівка» 23.07.2021 року, після чого з території України не виїжджала.

Встановлено, що 11.06.2022 року Магдалинівським сектором Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області за порушення правил перебування іноземних громадян на території України стосовно громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.203 КУпАП, а саме ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування та винесено постанову, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за порушення правил перебування в Україні у вигляді штрафу в сумі 1700 грн., а саме ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, що є порушенням частин 1, 3 ст.3, ст.9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.203 КУпАП.

Встановлено, що 11.06.2022 року Магдалинівським сектором Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 , зобов`язано покинути територію України у термін до 10.07.2022 року.

Встановлено, що рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 08.09.2022 року, яке залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 26.10.2022 року та ухвалою Верховного Суду від 02.01.2023 року відмовлено у відкритті касаційного провадження, у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування вказаної постанови про накладення адміністративного стягнення та вказаного рішення про примусове повернення до країни походження відмовлено.

Отже, на час розгляду справи рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства від 11.06.2022 року є чинним.

Відповідно до листа Магдалинівського сектору Головного управління ДМС у Дніпропетровській області від 09.07.2022 року №1247-124/1247-22 ОСОБА_1 було відмовлено у набутті громадянства України.

Відповідно до службової записки Відділу з питань громадянства Управління з питань громадянства, паспортизації, реєстрації та еміграції від 26.10.2022 року №1201.4.4/29583-22 ОСОБА_1 із заявами про встановлення належності до громадянства, набуття/прийняття до громадянства України не зверталась, рішення щодо скасування оформлення набуття до громадянства України не приймалось, припинення громадянства України не оформлювалось; паспортом громадянина України чи паспортом громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 не документувалась; відомостей щодо належності ОСОБА_1 до громадянства України немає.

Відповідно до п.14 ст.1, частин 1, 5 ст.26, ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (в редакції на момент спірних правовідносин) нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України. Іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 не виконала рішення Магдалинівського сектору Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області від 11.06.2022 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни, яким її було зобов`язано покинути територію України у термін до 10.07.2022 року.

Суд враховує те, що ОСОБА_1 не виконано добровільно вищевказане рішення міграційної служби після його оскарження у судовому порядку, тобто після 26.10.2022 року та 02.01.2023 року.

Аналізуючи обставини справи та законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 не виконано рішення компетентного органу про примусове повернення та фактично ОСОБА_1 ухиляється від виконання рішення.

Суд не враховує твердження ОСОБА_1 про те, що вона знаходиться у незареєстрованому шлюбі з громадянином України та має повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки законодавством не передбачено виключень із загальних для всіх іноземців правил перебування на території України і наявність сім`ї не звільняє особу від необхідності дотримання міграційного законодавства України.

Матеріалами справи не встановлено, що ОСОБА_1 має статус біженця. Відсутні будь-які докази, що ОСОБА_1 є особою, яка потребує додаткового захисту, у зв`язку з цим, відсутні підстави вважати, що вона підпадає під захист ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або ст.31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Посилання ОСОБА_1 на збройну агресію Російської Федерації проти України та проведення воєнних дій, суд вважає недостатнім для залишення її на території України. Крім того, суд зазначає, що ОСОБА_1 не обмежена країною походження при виборі країни, куди вона має виїхати.

Суд апеляційної інстанції вирішуючи спір по суті, керується практикою, викладеною у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 року у справі №343/2242/16-а та від 12.08.2020 року у справі №755/14023/17.

Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.04.2023 року у адміністративній справі №179/227/23 залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду відповідно до статей 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя О.М. Лукманова

суддя С.В. Чабаненко

суддя Ю. В. Дурасова