Справа № 440/7376/22
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2023-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: С.С. Бойко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2023 р. Справа № 440/7376/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Ральченка І.М. , Чалого І.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.12.2022, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039 по справі № 440/7376/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бетон-М"

до Головного управління ДПС у Полтавській області , Державної податкової служби України

про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Бетон-М" звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Полтавській області, Державної податкової служби України , в якій просив:

-визнати протиправними та скасувати рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Полтавській області:

№6919776/39476252 від 14.06.2022 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 5 від 02.02.2022 року в Єдиному реєстрі податкових накладних;

№7047366/39476252 від 13.07.2022 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 6 від 02.02.2022 року в Єдиному реєстрі податкових накладних;

№7047365/39476252 від 13.07.2022 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 7 від 02.02.2022 року в Єдиному реєстрі податкових накладних;

№7047367/39476252 від 13.07.2022 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 8 від 02.02.2022 року в Єдиному реєстрі податкових накладних;

№6919775/39476252 від 14.06.2022 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 30 від 17.02.2022 року в Єдиному реєстрі податкових накладних

№6919777/39476252 від 14.06.2022 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 31 від 18.02.2022 року в Єдиному реєстрі податкових накладних.

-зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №5 від 02.02.2022 року, податкову накладну №6 від 02.02.2022 року; податкову накладну №7 від 02.02.2022 року; податкову накладну №8 від 02.02.2022 року; податкову накладну № 30 від 17.02.2022 року; податкову накладну №31 від 18.02.2022 року, які складені та подані на реєстрацію Товариством з обмеженою відповідальністю "БЕТОН-М", датою їх первинного подання.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 29.12.2022 позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Полтавській області:

- №6919776/39476252 від 14.06.2022 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 5 від 02.02.2022 року в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- №7047366/39476252 від 13.07.2022 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 6 від 02.02.2022 року в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- №7047365/39476252 від 13.07.2022 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 7 від 02.02.2022 року в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- №7047367/39476252 від 13.07.2022 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 8 від 02.02.2022 року в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- №6919775/39476252 від 14.06.2022 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 30 від 17.02.2022 року в Єдиному реєстрі податкових накладних

- №6919777/39476252 від 14.06.2022 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 31 від 18.02.2022 року в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №5 від 02.02.2022 року, податкову накладну №6 від 02.02.2022 року; податкову накладну №7 від 02.02.2022 року; податкову накладну №8 від 02.02.2022 року; податкову накладну № 30 від 17.02.2022 року; податкову накладну №31 від 18.02.2022 року, які складені та подані на реєстрацію Товариством з обмеженою відповідальністю "Бетон-М", датою їх первинного подання.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бетон-М" витрати зі сплати судового збору у розмірі 14886,00 грн грн (чотирнадцять тисяч вісімсот вісімдесят шість гривень нуль копійок), а також витрати, пов`язанні з наданням правової допомоги, у розмірі 10680,70 грн (десять тисяч шістсот вісімдесят гривень сімдесят копійок).

Головне управління ДПС у Полтавській області, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове, яким позовні вимоги залишити без задоволення. В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті постанови норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, та звертає увагу на помилковість висновків суду першої інстанції щодо надання платником податків необхідного переліку первинних документів. Щодо розміру витрат на правничу допомогу, апелянт зазначив, що дана справа відноситься до справ не значної складності, розгляд якої проводився за правилами спрощеного позовного провадження, щодо яких наявна судова практика, отже даний спір не потребував значних затрат часу, та необхідності проведення значного обсягу юридичної та технічної роботи для адвоката, у зв`язку з чим розмір витрат на оплату послуг адвоката на рівні 10680,70 грн. не є співмірним із складністю справи.

Представник позивача надав відзив на апеляційну скаргу та виклав свій погляд на обставини справи, зазначивши, що рішення є законним та обґрунтованим, постановленим з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, в зв`язку з цим просить суд у задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судовим розглядом, ТОВ «Бетон-М» (код ЄРДПОУ 39476252) зареєстроване як юридична особа 05.11.2014, номер запису у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань0009111, має статус платника податку на додану вартість. Місцем знаходження та місцем здійснення господрської діяльності позивача є адреса: 39600, Полтавська область, м. Кременчук, вулиця Свіштовська, будинок 9. Основним видом економічної діяльності є: 23.61 виготовлення виробів із бетону для будівництва .

19 листопада 2021 року між ТОВ «Бетон-М» (постачальник) та ТОВ «Структум» (покупець) укладено Договір поставки №644 від 19.11.2021, за умовами якого ТОВ «Бетон-М» зобов`язався передати у власність покупця залізобетонні вироби, а покупець зобов`язався передати у власність в порядку та на умовах визначених цим договором прийняти товар та оплатити його вартість.

21 січня 2022 року сторони уклали Специфікацію №2 до договору на загальну суму 16715528,14 грн, в тому числі ПДВ 2785921,36 грн.

За умовами Специфікації №2 сторони дійшли згоди про умови оплати Товару, де вказали, що передплата 70% від вартості продукції здійснюється покупцем (ТОВ «Структум») на протязі 20 календарних днів з дати підписання договору. Залишок 30% сплачується на протязі 60 календарних днів з моменту відвантаження кожної партії продукції.

21 січня 2022 позивач склад та надав покупцю (ТОВ «Структум») для оплати рахунок на оплату №1 на суму 4020708,20 грн, в тому числі ПДВ - 760118,03 грн.

02 лютого 2022 рахунок №1 від 21.01.2022 частково оплачений ТОВ «Структум» на суму 2814495,74 грн на підставі платіжного доручення №136 від 02.02.2022.

ТОВ «Бетон-М» виписав податкову накладну №5 від 02.02.2022 на суму 2814495,74 грн, в тому числі ПДВ - 469,082,62 та 09.06.2022 надіслав на реєстрацію в Єдиний реєстр податкових накладних.

Продовжуючи виконувати умови договору поставки №644 від 19.11.2021, відповідно до Специфікації №2 до договору на загальну суму 16715528,14 грн, в тому числі ПДВ 2785921,36 грн, ТОВ «Бетон-М» 24 січня 2022 року склав та надав покупцю ТОВ «Структум» для оплати рахунок №2 на суму 4221765,52 грн, в тому числі ПДВ 703627,59 грн.

02 лютого 2022 року рахунок №2 від 24.01.2022 був частково оплачений ТОВ «Структум» на суму 2955235,86 грн на підставі платіжного доручення №137 від 02 лютого 2022 року.

ТОВ «Бетон-М» виписав податкову накладну №6 від 02.02.2022 на суму 2955235,86 грн, в тому числі ПДВ - 492539,31 грн та 04.07..2022 надіслав на реєстрацію в Єдиний реєстр податкових накладних.

Продовжуючи виконувати умови договору поставки №644 від 19.11.2021, відповідно до Специфікації №2 до договору на загальну суму 16715528,14 грн, в тому числі ПДВ 2785921,36 грн, ТОВ «Бетон-М» 25 січня 2022 року склав та надав покупцю ТОВ «Структум» для оплати рахунок №3 на суму 4019192,15 грн, в тому числі ПДВ 669865,36 грн.

02 лютого 2022 рахунок №3 від 25.01.2022 частково оплачений ТОВ «Структум» на суму 2813434,51 грн на підставі платіжного доручення №138 від 02.02.2022.

ТОВ «Бетон-М» виписав податкову накладну №7 від 02.02.2022 на суму 2813434,51 грн, в тому числі ПДВ - 468905,75 та 04.07.2022 надіслав на реєстрацію в Єдиний реєстр податкових накладних.

Продовжуючи виконувати умови договору поставки №644 від 19.11.2021, відповідно до Специфікації №2 до договору на загальну суму 16715528,14 грн, в тому числі ПДВ 2785921,36 грн, ТОВ «Бетон-М» 26 січня 2022 року склав та надав покупцю ТОВ «Структум» для оплати рахунок №4 на суму 4453862,27 грн, в тому числі ПДВ 742310,38 грн.

02 лютого 2022 рахунок №4 від 26.01.2022 частково оплачений ТОВ «Структум» на суму 3117703,59 грн на підставі платіжного доручення №139 від 02.02.2022.

ТОВ «Бетон-М» виписав податкову накладну №8 від 02.02.2022 на суму 3117703,59 грн, в тому числі ПДВ - 519617,27 грн та 04.07.2022 надіслав на реєстрацію в Єдиний реєстр податкових накладних.

Продовжуючи виконувати умови договору поставки №644 від 19.11.2021, відповідно до Специфікації №2 до договору на загальну суму 16715528,14 грн, в тому числі ПДВ 2785921,36 грн, ТОВ «Бетон-М» 21 січня 2022 року склав та надав покупцю ТОВ «Структум» для оплати рахунок №1 на суму 4020708,20 грн, в тому числі ПДВ 760118,03 грн.

17 лютого 2022 рахунок №1 від 21.01.2022 частково оплачений ТОВ «Структум» на суму 116500,00 грн на підставі платіжного доручення №320 від 17.02.2022.

ТОВ «Бетон-М» виписав податкову накладну №30 від 17.02.2022 на суму 116500,00 грн, в тому числі ПДВ - 19416,67 грн та 09.06.2022 надіслав на реєстрацію в Єдиний реєстр податкових накладних.

Продовжуючи виконувати умови договору поставки №644 від 19.11.2021, відповідно до Специфікації №2 до договору на загальну суму 16715528,14 грн, в тому числі ПДВ 2785921,36 грн, ТОВ «Бетон-М» 21 січня 2022 року склав та надав покупцю ТОВ «Структум» для оплати рахунок №1 на суму 4020708,20 грн, в тому числі ПДВ 760118,03 грн.

18 лютого 2022 рахунок №1 від 21.01.2022 частково оплачений ТОВ «Структум» на суму 117000,00 грн на підставі платіжного доручення №326 від 18.02.2022.

ТОВ «Бетон-М» виписав податкову накладну №31 від 18.02.2022 на суму 117000,00 грн, в тому числі ПДВ - 19500,00 грн та 09.06.2022 надіслав на реєстрацію в Єдиний реєстр податкових накладних.

Реєстрацію всіх вказаних податкових накладних контролюючим органом зупинено у зв`язку з тим, що Коди УКТЗЕД/ДКПП товару/послуг 6810, відсутні в таблиці даних платника податку на додану вартість, як товари/послуги, що на постійній основі постачаються (виготовляються), та їх обсяг постачання дорівнює або перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає п.1 Критеріїв ризиковості здійснення операції" та запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

ТОВ «Бетон-М» на адресу контролюючого органу були направлені повідомлення про надання пояснень та копії документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено.

Однак контролюючим органом були прийняті рішення:

- №7047366/39476252 від 13.07.2022 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 6 від 02.02.2022 року в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- №7047365/39476252 від 13.07.2022 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 7 від 02.02.2022 року в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- №7047367/39476252 від 13.07.2022 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 8 від 02.02.2022 року в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У вказаних рішеннях зазначено, що платник податку не надав копії документів, а саме: договорів, зокрема зовнішньоекономічних контрактів з додатками до них.

В графі: «Додаткова інформація» зазначено, що не надано Договір №1 Детальні відомості про товар та умови його поставки, який є невід/мною частиною договору поставки №644 від 19.11.2021.

Також, контролюючим органом були прийняті рішення щодо інших податкових накладних, а саме:

- №6919776/39476252 від 14.06.2022 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 5 від 02.02.2022 року в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- №6919775/39476252 від 14.06.2022 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 30 від 17.02.2022 року в Єдиному реєстрі податкових накладних

- №6919777/39476252 від 14.06.2022 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 31 від 18.02.2022 року в Єдиному реєстрі податкових накладних.

В обґрунтування вказаних рішень податковим органом зазначено, що платник податку не надав копії документів, а саме: договорів, зокрема зовнішньоекономічних контрактів з додатками до них. В графі «Додаткова інформація» вказано, що не надано копію Додаткку№2, а саме технічні умови та вимоги до товару, що передбачено у п.1.2 Договору поставки. Крім того підприємством не додано інформацію про наявність трудових ресурсів та потужностей чи складських приміщень для забезпечення виконання умов договору поставки.

Скарги платника податку на рішення Комісії регіонального рівня залишені без задоволення, про що ДПС України прийняті відповідні рішення.

Не погодившись з рішеннями податкового органу про відмову у реєстрації податкових накладних №5 від 02.02.2022, №6 від 02.02.2022, №7 від 02.02.2022, №7 від 02.02.2022, №30 від 17.02.2022, №31 від 18.02.2022, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що рішення відповідача прийняте не на підставі та не в спосіб, визначені чинним законодавством.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику /пункт 1.1 статті 1 Податкового кодексу України/.

За змістом підпункту "а" пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Пунктом 187.1 статті 187 Податкового кодексу України визначено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до абзацу першого пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку-продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в ЄРПН та надати покупцю за його вимогою.

Абзацом першим пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку-продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в ЄРПН та надати покупцю за його вимогою.

Отже, платник податку-постачальник з настанням першої з умов виникнення податкових зобов`язань, визначених у пункті 187.1 статті 187 Податкового кодексу України, зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі та зареєструвати її в ЄРПН.

Абзацами другим та третім пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що податкова накладна, складена та зареєстрована в ЄРПН платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 01 липня 2017 року в ЄРПН платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Тобто, достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, є зареєстрована у ЄРПН податкова накладна.

Згідно з пунктом 201.16 статті 201 Податкового кодексу України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 1165 від 11 грудня 2019 року /Порядок № 1165/.

Аналіз норм законодавства свідчить, що контролюючий орган після надходження податкової накладної/розрахунку коригування до ДПС для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних в автоматизованому режимі здійснює відповідну перевірку, зокрема щодо наявності підстав для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування через відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку та/або через відповідність відображених у ній операції критеріям ризиковості здійснення операцій.

За змістом пункту 2 Порядку №1165 автоматизований моніторинг відповідності податкової накладної/розрахунку коригування критеріям оцінки ступеня ризиків сукупність заходів та методів, що застосовуються контролюючим органом для виявлення ознак наявності ризиків порушення норм податкового законодавства за результатами проведення автоматизованого аналізу наявної в інформаційних системах контролюючих органів податкової інформації.

Автоматизований моніторинг відповідності платника податку, яким складено податкову накладну, критеріям оцінки ступеня ризиків здійснюється відповідно до ознак, наведених у пунктах 1-8 критеріїв ризиковості платника податку на додану вартість (додаток 1 до Порядку №1165).

Відповідно до пунктів 4, 5 Порядку № 1165, у разі коли за результатами перевірки податкової накладної/розрахунку коригування визначено, що податкова накладна/розрахунок коригування відповідають одній з ознак безумовної реєстрації, визначених у пункті 3 цього Порядку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування не зупиняється в Реєстрі. Платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1), показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2). Податкова накладна/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій (додаток 3).

Додатком 1 до Порядку № 1165 визначено Критерії ризиковості платника податку на додану вартість, відповідно до пункту 8 яких до цих критеріїв віднесено наявність у контролюючих органах податкової інформації, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податковій накладній/розрахунку коригування.

За змістом пунктів 10-11 Порядку № 1165 у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації. У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: 1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; 2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; 3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації.

Виходячи з вищенаведених положень пунктів 10, 11 Порядку №1165, зміст такого рішення з питання зупинення реєстрації податкової накладної наводиться податковим органом у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

При цьому, пунктом 11 Порядку № 1165 передбачено вимоги до змісту такої квитанції.

Проте, дослідивши залучені до матеріалів справи копії квитанції, судовим розглядом встановлено, що в них не зазначено вимог до платника податків у частині надання конкретних пояснень та документів з метою реєстрації податкової накладної у ЄРПН.

Таким чином, визначальне значення для забезпечення прав платника податку має конкретизація контролюючим органом підстав для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування у ЄРПН та зазначення у квитанції про зупинення чітких і зрозумілих вказівок такому платнику щодо того, які саме пояснення та копії документів має надати цей платник задля розгляду питання про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування у ЄРПН.

Однак, надіслані у цьому випадку позивачу квитанції містить лише загальне посилання на наявність у нього права подати пояснення та копії документів без зазначення їх конкретного переліку.

Наведене унеможливлює визначення платником порядку (в даному випадку ТОВ "Бетон-М") своїх дій, які він має вчинити з метою прийняття контролюючим органом позитивного рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування у ЄРПН, та прямо вплинуло на можливість надання платником податків необхідних та достатніх документів.

При цьому, Порядок №1165 не передбачає можливості проведення контролюючим органом консультацій, листування з платником податку на етапі прийняття рішення про реєстрацію/відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН чи залучення платника податку до процесу прийняття цього рішення в інший спосіб. Тобто, у даному випадку платник податку фактично позбавлений можливості на участь у процесі прийняття суб`єктом владних повноважень відповідного рішення. Як наслідок, визначальне значення для дотримання законності цієї процедури і забезпечення прав платника податку під час її проведення має конкретизація контролюючим органом підстав для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН та зазначення у квитанції про зупинення чітких і зрозумілих вказівок такому платнику щодо того, які саме пояснення та копії документів має надати цей платник задля розгляду питання про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН.

У контексті вищенаведеного суд також зауважує, що здійснення моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків є превентивним заходом, спрямованим на убезпечення від безпідставного формування податкового кредиту за операціями, що не підтверджені первинними документами або підтверджені платником податку копіями документів, які складені з порушенням законодавства. При цьому здійснення моніторингу не повинно підміняти за своїм змістом проведення податкових перевірок як способу реалізації владних управлінських функцій податкового органу.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зокрема, у постановах від 23.10.2018 у справі №822/1817/18, від 21.05.2019 у справі №0940/1240/18, від 18.06.2020 у справі №824/245/19-а.

Однак, у даному випадку надіслані позивачу квитанції містять лише загальні посилання на наявність у нього права подати пояснення та копії документів без зазначення їх конкретного переліку.

До того ж, у ході розгляду справи відповідачами не надано пояснень разом з їх документальним підтвердженням щодо підстав встановлення відповідності надісланої позивачем податкових накладних в ЄРПН положенням пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій.

Натомість, позивачем після отримання квитанцій надіслані контролюючому органу письмові пояснення з копіями документів, які на його думку підтверджують обґрунтованість складення вказаних податкових накладних.

При винесенні спірних рішень Комісії ГУ ДПС у Полтавській області: №7047366/39476252 від 13.07.2022 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 6 від 02.02.2022 року в Єдиному реєстрі податкових накладних; №7047365/39476252 від 13.07.2022 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 7 від 02.02.2022 року в Єдиному реєстрі податкових накладних; №7047367/39476252 від 13.07.2022 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 8 від 02.02.2022 року в Єдиному реєстрі податкових накладних, контролюючий орган зазначив, що платник податку не надав копії документів, а саме: договорів, зокрема зовнішньоекономічних контрактів з додатками до них. В графі: «Додаткова інформація» зазначено, що не надано Договір №1 Детальні відомості про товар та умови його поставки, який є невід/мною частиною договору поставки №644 від 19.11.2021.

Також, контролюючим органом були прийняті рішення щодо інших податкових накладних, а саме: №6919776/39476252 від 14.06.2022 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 5 від 02.02.2022 року в Єдиному реєстрі податкових накладних; №6919775/39476252 від 14.06.2022 року про відмову в реєстрації податкової накладної №30 від 17.02.2022 року в Єдиному реєстрі податкових накладних №6919777/39476252 від 14.06.2022 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 31 від 18.02.2022 року в Єдиному реєстрі податкових накладних. В обґрунтування цих рішень податковим органом зазначено, що платник податку не надав копії документів, а саме: договорів, зокрема зовнішньоекономічних контрактів з додатками до них. В графі «Додаткова інформація» вказано, що не надано копію Додаткку№2, а саме технічні умови та вимоги до товару, що передбачено у п.1.2 Договору поставки. Крім того підприємством не додано інформацію про наявність трудових ресурсів та потужностей чи складських приміщень для забезпечення виконання умов договору поставки.

Отримавши спірні рішення, тільки тоді позивачу стало відомо про причини відмови у реєстрації податкових накладних №5 від 02.02.2022, №6 від 02.02.2022, №7 від 02.02.2022, №7 від 02.02.2022, №30 від 17.02.2022, №31 від 18.02.2022, в зв`язку з чим ним було подані до ДПС України скарги на рішення Комісії ГУ ДПС у Полтавській області.

Таким чином, у контролюючого органу станом на час розгляду комісією документів, були письмові пояснення позивача із доданими документами, які ним долучено на власний розсуд з метою підтвердження вказаної господарської операції.

Контролюючий орган, в свою чергу, будь-якої оцінки вказаним обставинам не надавав, жодних перевірок позивача з метою підтвердження чи спростування реальності господарських операцій останнього, а за таких обставин суд вважає необ`єктивним та необґрунтованим твердження щодо правомірності рішення про відмову у реєстрації податкових накладних без проведення перевірки та без урахування всіх інших документів, які надані відповідачу разом із поясненнями позивача.

Стосовно аналізу господарських операцій між позивачем та його контрагентом в цій справі суд не надає оцінку реальності їх здійснення, оскільки це питання повинно досліджуватись під час здійснення податкового контролю, що відповідно до пункту 61.1 статті 61 ПК України включає в себе систему заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, зокрема, шляхом здійснення перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав їх прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів їх прийняття.

Невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Відповідачем у ході судового розгляду справи не доведено наявності достатніх підстав для зупинення та відмови у реєстрації в ЄРПН складених ТОВ "Бетон-М" податкових накладних №5 від 02.02.2022, №6 від 02.02.2022, №7 від 02.02.2022, №8 від 02.02.2022, №30 від 17.02.2022, №31 від 18.02.2022.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставне застосування до позивача контролюючим органом процедури зупинення реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, передбачену Порядком №1165, за відсутності об`єктивних ознак неможливості здійснення позивачем операцій з постачання товарів та ймовірності уникнення виконання свого податкового обов`язку. Зупинивши реєстрацію податкових накладних контролюючий орган не довів відповідність відображеної у них господарської операцій критеріям ризиковості здійснення операцій, та не вказав на необхідний перелік документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної, що позивач мав надати на пропозицію контролюючого органу.

Доводи відповідача у спірному рішенні на недостатність наданих позивачем копій документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної в ЄРПН, як підставу відмови у її реєстрації, є безпідставним, оскільки позивачу не було повідомлено про конкретні документи, які він мав надати для розгляду питання прийняття комісією рішення про реєстрацію податкових накладних в ЄРПН, а про ті, які було повідомлено - позивачем було надано до пояснень, однак безпідставно не було взято до уваги відповідачем.

Таким чином, вірним є висновок суду першої інстанції, що у ГУ ДПС у Полтавській області були відсутні правові підстави для відмови у реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних вказаних вище податкових накладних, а тому рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №6919776/39476252 від 14.06.2022 року; №7047366/39476252 від 13.07.2022; №7047365/39476252 від 13.07.2022; №7047367/39476252 від 13.07.2022; №6919775/39476252 від 14.06.2022, №6919777/39476252 від 14.06.2022, якими відмовлено в реєстрації податкових накладних, прийнято відповідачем без урахування всіх обставин, що мають значення для їх прийняття, тобто необґрунтовано, а отже є протиправними та підлягають скасуванню.

Посилання відповідача на рішення суду апеляційної інстанції не можуть бути прийняті до уваги, оскільки згідно положень ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права мають враховуватись виключно висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо позовної вимоги в частині зобов`язання ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні №5 від 02.02.2022, №6 від 02.02.2022, №7 від 02.02.2022, №8 від 02.02.2022, №30 від 17.02.2022, №31 від 18.02.2022, датою її подання, колегія суддів зазначає таке.

Як встановлено частиною 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Відповідно до приписів ст. 6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі ст. 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття ефективний засіб передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Відповідно до статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Пунктами 19, 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1246, передбачено, що податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій:прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування;набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення);неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

У разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

Таким чином, обов`язок щодо реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних поданих платником податків податкових накладних покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику - ДПС України.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що належним способом захисту порушеного права позивача є саме зобов`язання ДПС України зареєструвати податкові накладні.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо доводів апелянта про безпідставне стягнення судом на користь позивача витрат на оплату правничої допомоги в сумі 10 680,70 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ч. 2-7 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Колегія суддів зазначає, що вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд враховує складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Судовим розглядом встановлено, що 01 серпня 2022 року позивач (ТОВ «БЕТОН-М» код 39476252) та Адвокатське з`єднання «ПРАВО-ЛЕКС» (код 40027206) м. Кременчук, уклали Договір № 010822 від 1.08.2022 року про надання правової допомоги з питань оскарження в судовому порядку рішень Комісії регіонального рівня про відмову в реєстрації податкових накладних.

На підтвердження понесених витрат за договором позивачем надано акт приймання-передачі наданих послуг № 17/08/22/2022 від 17.08.2022.

Відповідно до акту адвокатом виконано наступні роботи:

-надання консультації керівнику ТОВ "Бетон -М" з питань процедури оскарження рішень Комісії регіонального рівня в судовому порядку та необхідності надання переліку документів (доказів), які мають відношення до справи, вивчення та аналіз рішень Комісії регіонального рівня

№6919776/39476252 від 14.06.2022 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 5 від 02.02.2022 року в Єдиному реєстрі податкових накладних;

№7047366/39476252 від 13.07.2022 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 6 від 02.02.2022 року в Єдиному реєстрі податкових накладних;

№7047365/39476252 від 13.07.2022 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 7 від 02.02.2022 року в Єдиному реєстрі податкових накладних;

№7047367/39476252 від 13.07.2022 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 8 від 02.02.2022 року в Єдиному реєстрі податкових накладних;

№6919775/39476252 від 14.06.2022 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 30 від 17.02.2022 року в Єдиному реєстрі податкових накладних

№6919777/39476252 від 14.06.2022 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 31 від 18.02.2022 року в Єдиному реєстрі податкових накладних.

-вивчення та аналіз квитанцій про прийняття документа та зупинення реєстрації ПН;

-вивчення та аналіз документів:договорів, додаткових угод, первинних бухгалтерських документів (податкових накладних, видаткових накладних, товаро - транспортних накладних, банківських виписок, платіжних доручень, актів здачі - прийманні робіт, рахунків - фактур та інше;

-вивчення судової практики з розгляду спорів за участю ДПС України щодо оскарження іх рішень про відмову в реєстрації податкових накладних;

-складання позовної заяви про визнання протиправним та скасування рішень, зобовязання вчинити певні дії, формування додатків документів.

Загальна вартість наданих послуг складає 10680,70 грн.

Колегія суддів зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Такі послуги як вивчення та правовий аналіз матеріалів справи, попередня консультація, вивчення судової практики, складання позовної заяви, підготовка додатків до неї, за своїм змістом є складовими єдиного процесу щодо підготовки та складення адміністративного позову, до якого входить аналіз та вивчення документів, з урахуванням яких вони складаються, тобто у даному випадку складання позовної заяви, з огляду на що окреме їх виділення є необґрунтованим.

Інші послуги, вказані у акті приймання-передачі, слід розглядати із застосовуванням принципу необхідності та дійсності наданих послуг із урахуванням юридичного результату для сторони, що досягнутий внаслідок таких послуг.

Отже, в контексті здійснення представництва інтересів позивача у даній справі, реальним результатом, який відображено у акті приймання-передачі послуг від 17.08.2022, стало складання позовної заяви, вартість чого відповідно до розрахунку становила 6946,80 грн.(із розрахунку 868 грн.35 коп за 1 годину роботи : 868,35 х 8 годин.)

При цьому, надаючи оцінку співмірності заявленої до відшкодування позивачем суми витрачених коштів на складання позовної заяви критеріям, встановленим ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів зазначає, що виходячи зі складності справи та обсягу наданих адвокатом послуг позивачу, враховуючи суть спірних правовідносин, беручи до уваги, що ця справа відноситься до справ незначної складності, не стосується встановлення значного обсягу фактичних обставин справи, що потребувало б подання великої кількості письмових доказів та вжиття дій щодо їх збирання, колегія суддів доходить висновку, що визначений розмір на рівні 6946,80 грн. є співмірним розміром витрат на правничу допомогу, з огляду на що рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат на правничу допомогу слід змінити.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області - задовольнити частково.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.12.2022 по справі № 440/7376/22 змінити в частині розподілу судових витрат на правничу допомогу.

Стягнути солідарно за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України (, Львівська площа, 8, м. Київ, 04053), Головного управління ДПС у Полтавській області (ЄДРПОУ ВП 44057192, вул. Європейська, 4, м. Полтава, 36014) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бетон-М" () витрати на правничу допомогу у загальному розмірі 6946 (шість тисяч дев`ятсот сорок шість)грн. 80 коп.

В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.12.2022 по справі № 440/7376/22 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді І.М. Ральченко І.С. Чалий