Справа № 420/12116/22
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2023-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/12116/22
Головуючий в 1 інстанції: Корой С.М.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.,

при секретарі Жигайлової О.Е.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2023 року у справі за позовною заявою Головного управління ДПС в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення суми податкового боргу, -

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2022 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив стягнути з фізичної особи платника податків ОСОБА_1 суму заборгованості: по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості 131368 грн. 26 коп. на бюджетний рахунок UA0015744, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, код 39398646, КБК 11010500, отримувач коштів УК м.Од.обл./м.Одеса/18010200.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що станом на 11.01.2022 року, відповідно до довідки про податкову заборгованість та інтегрованої картки платника (ІКП), загальна податкова заборгованість ОСОБА_1 перед бюджетом по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості становить 131368 грн. 26 коп. Позивач зазначає, що у зв`язку з несплатою боржником заборгованості податковим органом було винесено податкову вимогу форми Ф 0-1553 від 15.07.2021 року, яку було направлено рекомендованим листом на адресу ОСОБА_1 .

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовну заяву. Доводами апеляційної скарги зазначено, що відповідно до даних Головного управління ДПС в Одеській області фізична особа платник податків ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , згідно листа Головного управління ДПС в Одеській області №168/15-32-12-02-09 від 22.12.2021, на яку і було направлено податкові повідомлення-рішення №0-1553 від 13.06.2019 року на суму 26 520,10 грн., №0-1553 від 11.03.2020 року на суму 26 703,84 грн., №0-1553 року від 13.06.2019 року на суму 25 653,28 грн., №0-1553 від 13.06.2019 року на суму 25 562,64 грн., №0-1552 від 12.04.2021 року та податкову вимогу форми «Ф» 0-1553 від 15.07.2021 року. Також апелянт звертає увагу суду, що відповідачем не було оскаржено вищезазначені податкові повідомлення-рішення у судовому та адміністративному порядку. Таким чином, на думку апелянта, судом не враховано, що фізична особа-платник податків якщо змінює місце проживання, то вона повинна повідомити про зміну своєї податкової адреси територіальний орган ДПС за новим місцем проживання.

Відзиву на апеляційну скаргу позивачем до суду не надано.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України.

Згідно ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до листа відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області (вх.№ЕП/33631/22) адресою, за якою ОСОБА_1 з 11.02.2010 року зареєстрований є АДРЕСА_2 .

Заборгованість ОСОБА_1 складає 131368,26 грн.

Заборгованість відповідача перед бюджетом по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості становить 131 368 грн. 26 коп., заборгованість виникла в результаті:

- нарахування по податковому повідомленню-рішенню №0-1553 від 13.06.2019 року на суму 26 520,10 грн;

- нарахування по податковому повідомленню-рішенню №0-1553 від 11.03.2020 року на суму 26 703,84 грн;

- нарахування по податковому повідомленню-рішенню №0-1553 року від 13.06.2019 року на суму 25 653,28 грн;

- нарахування по податковому повідомленню-рішенню №0-1553 від 13.06.2019 року на суму 25 562,64 грн;

- нарахування по податковому повідомленню-рішенню №0-1552 від 12.04.2021 року.

З наданих до суду копій вищевказаних податкових повідомлень-рішень судом встановлено, що їх було надіслано відповідачу на адресу: АДРЕСА_3 .

У зв`язку з несплатою відповідачем заборгованості у встановлені законодавством строки, податковим органом винесено податкову вимогу форми Ф від 15.07.2021 року за № 0-1553, яку направлено за адресою ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_3 .

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що з наданої до суду відповіді з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області ОСОБА_1 з 11.02.2010 року зареєстрований АДРЕСА_2 . Оскільки податкові повідомлення - рішення і податкова вимога форми Ф від 15.07.2021 року за № 0-1553 були надіслані відповідачу не за зареєстрованим місцем проживання а направлення даних рішень за адресою АДРЕСА_3 не є доказом їх вручення у порядку, визначеному п.42.4 ст.42 Податкового кодексу України, у зв`язку з чим грошове зобов`язання, яке позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 , є неузгодженим.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.

Згідно з пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом;

Відповідно до п. 15.1 ст. 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно з пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний: сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пп. 20.1.19 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право: застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу (п. 58.3 ст. 58 ПК України).

Так, відповідно до п. 42.1 - 42.3 ст. 42 Податкового кодексу, податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті.

Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата.

Пунктом 42.5 ст. 42 Податкового кодексу передбачено, що у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що податкове повідомлення-рішення вважається належним чином надісланим (врученим) платнику податків, якщо його надіслано у порядку, визначеному ст. 42 Кодексу.

Відповідно до п. 45.1 ст. 45 ПК України, платник податків фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу.

Податковою адресою платника податків фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків в контролюючому органі. Платник податків фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.

Отже, платник податків відповідно до норм чинного законодавства зобов`язаний визначити свою податкову адресу, і повідомити податковий орган про зміну свого місцезнаходження.

За змістом пункту 56.18 статті 56 ПК України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання у будь-який момент після отримання такого рішення.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Таким чином, якщо рішення контролюючого органу про нарахування грошових зобов`язань за результатами судового оскарження не було скасовано і є чинним, такі зобов`язання вважаються узгодженими.

Колегія суддів звертає увагу, що добросовісний платник податків, зобов`язаний забезпечити отримання кореспонденції за адресою місцезнаходження, що зазначена в Державному реєстрі фізичних осіб платників податків. У разі невиконання цього обов`язку, платник не вправі посилатись на неотримання ним документів, як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних наслідків.

Як вбачається з матеріалів справи відділ ведення Державного реєстру фізичних осіб платників податків на службовий лист від 20.12.2021 р. № 1169/15-32-13-04-06, щодо надання відомостей з інформаційної бази даних Державного реєстру фізичних осіб платників податків про податкову адресу, а також дату народження по боржникам надав відповідь, що відповідно до інформаційної бази даних Державного реєстру фізичних осіб-платників податків, станом на 21.12.2021 р. ОСОБА_1 зареєстрований у центральній базі даних/окремому реєстрі Державного реєстру , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ). Адреса проживання: АДРЕСА_4 (а.с. 14).

Як установлено колегією суддів та підтверджено матеріалами справи, у розумінні статті 42, 58 Податкового кодексу України, вимога та податкові повідомлення-рішення вважаються належним чином врученими позивачу, оскільки надіслані на адресу за місцем проживання (останнього відомого місцезнаходження фізичної особи) з повідомленням про вручення. Отже, вказані документи є належним доказами, які підтверджують наявність у позивача узгодженого податкового боргу.

Оскільки ж докази оскарження відповідачем в адміністративному чи судовому порядку податкових повідомлень-рішень: №0-1553 від 13.06.2019 року на суму 26 520,10 грн; №0-1553 від 11.03.2020 року на суму 26 703,84 грн; №0-1553 року від 13.06.2019 року на суму 25 653,28 грн; №0-1553 від 13.06.2019 року на суму 25 562,64 грн; №0-1552 від 12.04.2021 року відсутні, тому визначені ними суми грошових зобов`язань є узгодженими та набули статусу податкового боргу.

Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 14 липня 2022 року у справі № 120/479/21-а.

Колегія суддів зазначає, що жодна норма податкового законодавства не зобов`язує податковий орган здійснювати заходи для з`ясування причин невручення податкової вимоги, чи для вжиття додаткових заходів (як-то електронні засоби зв`язку, кур`єрська доставка і т.д.) щодо вручення податкової вимоги.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року у справі №360/4692/19.

Таким чином, як встановлено колегією суддів та підтверджено матеріалами справи, у розумінні статті 42, 58 Податкового кодексу України, вимога та податкові повідомлення-рішення вважаються належним чином врученими відповідачу, оскільки надіслані на адресу за місцем проживання (останнього відомого місцезнаходження фізичної особи) з повідомленням про вручення. Отже, вказані документи є належним доказами, які підтверджують наявність у позивача узгодженого податкового боргу.

ОСОБА_1 не повідомляв податковий орган про зміну свого місцезнаходження.

З огляду на зазначене, висновок суду першої інстанції, про те, що грошове зобов`язання у розмірі 131368 грн. 26 коп. є неузгодженим колегія суддів вважає помилковим.

Враховуючи наведені положення діючого законодавства, обставини справи та докази, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2023 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов Головного управління ДПС в Одеській області - задовольнити.

Стягнути з фізичної особи платника податків ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 суму заборгованості: по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості 131368 грн. 26 коп. (сто тридцять одну тисячу триста шістдесят вісім гривень двадцять шість копійок) на бюджетний рахунок UA0015744, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, код 39398646, КБК 11010500, отримувач коштів УК м.Од.обл./м.Одеса/18010200.

Відповідно до ст. 329 КАС України постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 29.06.2023 року.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик