Справа № 380/11884/22
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2023-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/11884/22 пров. № А/857/3057/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Курильця А. Р., Кушнерика М. П.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 січня 2023 року у справі № 380/11884/22 за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

суддя в 1-й інстанції Гулик А. Г.,

час ухвалення рішення 13.01.2023 року,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

в с т а н о в и в:

Позивач Головне управління ДПС у Львівській області звернулося в суд з позовом до відповідача - ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача до бюджету податковий борг у розмірі 32390,02 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13 січня 2023 року позов задоволено. Стягнуто з фізичної особи ОСОБА_1 до бюджету податковий борг у розмірі 32390 (тридцять дві тисячі триста дев`яносто) грн 02 коп.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що на момент звернення до суду і на момент прийняття рішення судом першої інстанції у відповідача була відсутня заборгованість згідно з податковим повідомленням-рішенням №5-1303 від 11 травня 2021 року на суму 32390,02 грн. Зазначає, що судом першої інстанції не з`ясовано вищевказані обставини. Крім того, звертає увагу, що доказів на підтвердження відсутності заборгованості відповідач не мав можливості подати у суд першої інстанції, оскільки справа розглядалася судом першої інстанції без виклику сторін. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що платник податків не вжив жодних заходів для погашення податкових зобов`язань в терміни зазначені Податковим кодексом України. Зазначає, що станом на 30 серпня 2022 року заборгованість позивача становила 14059,16 грн. Таким чином, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу та додаткові пояснення у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з довідкою про податкову заборгованість №1509/5/13-01-13-03 від 03 лютого 2022 року станом на 03 лютого 2021 року за відповідачем рахується заборгованість зі сплати орендної плати з фізичних осіб, яка підлягає стягненню у розмірі 32390,02 грн.

Вказана основна сума податкового боргу виникла внаслідок нарахування згідно з корінцем податкового повідомлення-рішення №5-1303 від 11 травня 2021 року на суму 32390,02 грн.

Позивач направив відповідачу податкову вимогу від 24 листопада 2021 року №0092-504-1303-1303, що підтверджується корінцем рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 919.

У зв`язку із наявністю у відповідача податкового боргу, позивач звернувся з цим позовом у суд.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що станом на день розгляду справи доказів оскарження податкового повідомлення-рішення, податкової вимоги в судовому чи в адміністративному порядку відповідач не надав, судом встановлено, що відповідач має заборгованість перед бюджетом на загальну суму 32390,02 грн, а тому наявні підстави для стягнення з відповідача податкового боргу у розмірі 32390,02 грн.

Даючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Ч.2 ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до ст.67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з пп.14.1.137 п.14.1 ст.14 ПК України орган стягнення, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України. Відповідно до п.41.5 ст.41 ПК України, органами стягнення є виключно контролюючі органи, які уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах їх повноважень, а також державні виконавці в межах своїх повноважень. У межах вказаного спору перевірці підлягають обставини щодо наявності податкового боргу за стягненням якого звернувся контролюючий орган. Саме під час з`ясування обставин щодо наявності податкового боргу підлягають з`ясуванню і підстави його виникнення: наявність податкових повідомлень-рішень, чинних на час звернення з позовом про стягнення боргу; самостійно визначені суми податкового зобов`язання, тощо.

Статтею 20 ПК України, визначено права контролюючих органів, до яких зокрема, згідно пп. 20.1.34 пункту 20.1 ст.20 ПК України, органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

За змістом п.57.1 ст.57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання декларації, крім випадків, встановленим цим Кодексом.

Відповідно до п.57.2 ст.57 ПК України у разі коли відповідно до цього Кодексу або інших законів України контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов`язання платника податків з причин, не пов`язаних з порушенням податкового законодавства, такий платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання у строки, визначені в цьому Кодексі, а якщо такі строки не визначено, - протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення про таке нарахування.

Згідно з п.57.3 ст.57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у п.п.54.3.1-54.3.6 п.54.3 ст.54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем узгодження.

При цьому, необхідним є встановлення як факту отримання платником податків податкових повідомлень-рішень, а, отже, конкретної календарної дати узгодження визначених в них грошових зобов`язань та своєчасної несплати, так і факту вручення/невручення податкової вимоги про сплату податкового боргу, адже з врученням податкової вимоги закон пов`язує право контролюючого органу на звернення до суду з позовом про стягнення податкового боргу.

Дотримання відповідних податкових процедур узгодження податкових зобов`язань, які включають в себе обов`язок по виставленню податкового повідомлення-рішення за кожним окремим податком, збором (обов`язковим платежем), його вручення (направлення) платнику податків, надісланню такому платнику податкової вимоги, повинно передувати реалізації права суб`єкта владних повноважень на стягнення з платника податків коштів у рахунок погашення податкового боргу, у тому числі шляхом звернення із відповідним позовом до адміністративного суду.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з довідкою про податкову заборгованість від 03 лютого 2022 року №1509/5/13-01-13-03 ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) мав заборгованість перед бюджетом, а саме: по орендній платі з фізичних осіб на суму 32409,49 грн.

30 серпня 2022 року Головне управління ДПС у Львівській області звернулося в суд з позовом до відповідача - ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача до бюджету податковий борг у розмірі 32390,02 грн.

Заборгованість по орендній платі з фізичних осіб у розмірі 32390,02 грн виникла внаслідок нарахування згідно з корінця податкового повідомлення-рішення №5-1303 від 11 травня 2021 року на суму 32 390,02 грн.

При цьому, зі змісту листа Головного управління ДПС у Львівській області від 15 лютого 2023 року №4043/6/13-01-13-03 вбачається, що відповідно до даних інформаційної системи податкового органу станом на 30 серпня 2022 року у відповідача була наявна заборгованість по орендній платі з фізичних осіб (КБК 18010900) на суму 14059,16 грн. Згідно з даними інформаційної системи податкового органу станом на 13 січня 2023 року по ОСОБА_1 заборгованість по орендній платі з фізичних осіб (КБК 18010900) відсутня (а.с. 45).

Крім того, у матеріалах справи міститься лист Головного управління ДПС у Львівській області від 26 квітня 2023 року №13111/6/13-01-13-03, в якому зазначено, що згідно з відомостями інформаційних систем органів ДПС заборгованість по ОСОБА_1 погашено 31 травня 2022 року.

Судом апеляційної інстанції згідно з інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 встановлено, що повну суму податкового боргу по орендній платі з фізичних осіб відповідачем сплачено 07 грудня 2022 року, і цей факт підтверджується позивачем.

Стаття 77 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Колегія суддів не може залишити поза увагою покликання апелянта на те, що ним не повідомлено суд про погашення податкового боргу у зв`язку з необізнаністю про відкриття провадження у справі, оскільки з 26 серпня 2021 року він проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відміткою у копії паспорта (а.с. 49).

Таким чином, аналізуючи наведені вище правові норми та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для задоволенння позову відсутні, оскільки станом на момент прийняття рішення судом першої інстанції податковий борг ОСОБА_1 погашено у повному розмірі; і цей факт визнає позивач, надавши відповідні документи.

Доводи апеляційної скарги є підставними та обґрунтованими, такі знайшли своє підтвердження під час розгляду справи та спростовують висновки суду першої інстанції з наведених вище мотивів.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно встановив обставини справи та прийняв рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим відповідно до вимог ст.317 КАС України рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення.

Крім того, адвокат Тур О. Я., яка діє в інтересах відповідача, 28 квітня 2023 року подала заяву про вирішення питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу за результатами апеляційного розгляду справи №380/11884/22, в якій просить стягнути на користь відповідача за рахунок бюджетних асигнувань позивача судові витрати на правову допомогу у розмірі 5000,00 гривень.

Вирішуючи подану заяву, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

П.1 ч.3 ст.132 КАС України передбачає, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі Баришевський проти України, від 10.12.2009 у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12.10.2006 у справі Двойних проти України, від 30.03.2004 у справі Меріт проти України заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Згідно з положеннями ч.7, 9 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до ст.30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З системного аналізу наведених вище правових норм вбачається, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Колегія суддів зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Крім того, на підтвердження здійсненної правової допомоги необхідно долучати розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися в акті приймання-передачі послуг за договором. Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

З аналізу наведених вище правових норм щодо визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, а також враховуючи заперечення протилежної сторони.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження підстав, факту понесення та розміру витрат, пов`язаних з розглядом справи, представник відповідача надала суду копії таких документів: копію договіру про правову допомогу №03-02-23 від 10 лютого 2023 року; копію рахунку на оплату №2 від 10 лютого 2023 року; копію квитанції №19473-18 від 26 квітня 2023 року; копію акта надання послуг №2 від 26 квітня 2023 року; детальний опис (наданих послуг), виконаних адвокатом у справі №380/11884/22.

Так, зі змісту детального опису робіт вбачається, що адвокатом надано такі послуги: зустріч з клієнтом 1 год, прававий аналіз ситуації, вивчення документів, формування доказової бази 1 год, підготовка та подання адвокатських запитів до ГУ ДПС у Львівській області 10 лютого 2023 року, 20 квітня 2023 року 2 год, підготовка та подання апеляційної скарги з додатками 1 год, підготовка та подання відповіді на відзив 1 год. Усього 5 год- загальна вартість наданих послуг - 5000,00 грн.

При цьому, позивач подав заперечення на заяву щодо стягнення витрат на оплату правничої допомоги, в якому зазначає, що премет спору в цій справі не є складним, містить лише один епізод спірних правовідносин, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними, а тому розмір заявлених витрат не є співмірним зі складністю справи. Просить у задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Колегія суддів зауважує, що відповідач вільний у виборі представника та у визначенні розміру його гонорару за домовленістю сторін, проте цей вибір не повинен бути надмірно обтяжливим для іншої сторони процесу при вирішенні судом питання про розподіл судових витрат.

Таким чином, враховуючи наведені вище правові норми та встановлені фактичні обставини справи щодо витрат на професійну правничу допомогу у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що з врахуванням принципу співмірності та розумності судових витрат, ступеня складності предмета спору та їх необхідності і доцільності, виходячи з конкретних обставин справи та змісту виконаних послуг, розмір таких послуг є надто завищеним, витрачений адвокатом час не відповідає співмірності заявленої суми, а тому наявні достатні правові підстави для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн, тому заяву необхідно задовольнити частково.

Крім того, відповідно до ст.139 КАС України із позивача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір на суму 3721,50 грн, сплачений ним згідно з квитанцією № від 07 квітня 2023 року за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.16, 132, 134, 139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 січня 2023 року у справі № 380/11884/22 скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову Головного управління ДПС у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу відмовити.

Стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір на суму 3721 (три тисячі сімсот двадцять одна) гривня 50 копійок за подання апеляційної скарги та витрати на професійну правничу допомогу за результатами апеляційного розгляду справи №380/11884/22 у розмірі 1000,00 (одна тисяча) гривень 00 копійок.

У задоволенні решти вимог апеляційної скарги відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді А. Р. Курилець
М. П. Кушнерик
Повне судове рішення складено 29 червня 2023 року.