Справа № 600/1725/23-а
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2023-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2023 р. м. Чернівці Справа № 600/1725/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маренича І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Вижницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Чернівецької області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в суд з позовом до першого відділу Вижницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною відмову першого відділу Вижницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки у оформленні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації;

- зобов`язати перший відділ Вижницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки оформити ОСОБА_1 відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абзацу 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач протиправно відмовив позивачу у наданні відстрочки на підставі абзацу 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" у зв`язку з тим, що відповідна заява особисто подається заявником до центру комплектування і в подальшому заявник приймає участь у ході розгляду поданих ним документів на комісії по наданню відстрочок по офіцерах запасу.

Позивач зазначає, що має законні підстави для отримання відстрочки, оскільки його батьком являється інвалідом 2 групи.

Крім цього, позивач вказав, що чинним законодавством України не встановлено обов`язку військовозобов`язаного особисто подавати до РТЦК та СП заяви про надання відстрочки від призову. Також не передбачено і обов`язку військовозобов`язаного брати участь у ході розгляду для надання відстрочки

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалу суду про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками було надіслано на адресу електронної пошти відповідача.

Однак, відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, жодної процесуальної активності у ході судового розгляду справи не проявляв.

Дослідивши письмові докази судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 (молодший лейтенант) перебуває на обліку в першому відділі Вижницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Батько ОСОБА_1 ОСОБА_2 , є інвалідом 2 групи, що підтверджується матеріалами справи.

При цьому, згідно Акту обстеження матеріально-побутових умов від 23.01.2023 року №17 ОСОБА_1 здійснює догляд за хворим батьком, інвалідом 2 групи - ОСОБА_2 .

25 січня 2023 року ОСОБА_1 звернувся (за допомогою засобів поштового зв`язку) до начальника першого відділу Вижницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки із заявою, в якій просив прийняти рішення про надання йому відстрочки на підставі абзацу 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", оскільки його батько являється інвалідом 2 групи.

До заяви були додані нотаріально посвідчені копії документів, які підтверджують наявність у позивача права на відстрочку.

17 лютого 2023 року представник позивача звернувся до начальника першого відділу Вижницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки з адвокатським запитом, в якому просив надати інформацію, зокрема, про результати розгляду заяви ОСОБА_1 від 25 січня 2023 року.

Листом від 27.02.2023 року №1/419 начальник першого відділу Вижницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки повідомив представника позивача про те, що заяву ОСОБА_1 було розглянуто та прийнято рішення про відмову у зв`язку з тим, що заява про відстрочку подається особисто, оформляється аркуш вивчення офіцера запасу, який підписується заявником, та заявник приймає участь у ході розгляду поданих ним документів для надання відстрочки від призову під час мобілізації на підставі абзацу 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", про що було повідомлено заявника листом.

10 березня 2023 року ОСОБА_1 знову звернувся (за допомогою засобів поштового зв`язку) до начальника першого відділу Вижницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки із заявою, в якій повторно просив розглянути подані ним документи разом із заявою від 25.01.2023 року та прийняти рішення про надання йому відстрочки на підставі абзацу 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", оскільки його батько являється інвалідом 2 групи.

У заяві зазначив, що чинним законодавством України не встановлено обов`язку військовозобов`язаного особисто подавати до РТЦК та СП заяви про надання відстрочки від призову. Також не передбачено і обов`язку військовозобов`язаного брати участь у ході розгляду для надання відстрочки.

Також вказав, що у разі отримання письмового підтвердження наявності у нього підстав для надання відстрочки він зобов`язується особисто прибути до першого відділу Вижницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки і, за необхідності, надати оригінали відповідних документів.

Листом від 17.03.2023 року №1/553 начальник першого відділу Вижницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки знову повідомив про прийняте рішення, яким позивачу відмовлено у наданні відстрочки, оскільки заява щодо надання відстрочки подається особисто заявником, оформляється у першому відділі аркуш вивчення, який підписується заявником, оформляється пакет документів та заявник приймає участь у ході розгляду поданих ним документів на комісії по наданню відстрочок по офіцерах запасу у ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Не погоджуючись з такою відмовою відповідача, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Законом, який встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів, є Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII (у редакції чинній на момент виникнення чинних правовідносин, далі Закон № 3543-XII).

Згідно приписів статті 2 Закону № 3543-XII правовою основою мобілізаційної підготовки та мобілізації є Конституція України, Закон України "Про оборону України", цей та інші закони України, а також видані відповідно до них нормативно-правові акти.

Відповідно до частини 2 статті 3 Закону № 3543-XII мобілізаційна підготовка та мобілізація здійснюються на основі таких принципів: централізоване керівництво; завчасність; плановість; комплексність і погодженість; персональна відповідальність за виконання заходів щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації; додержання прав підприємств, установ і організацій та громадян; гарантована достатність; наукова обґрунтованість; фінансова забезпеченість.

Абзацом 11 частини 1 статті 23 Закону № 3543-XII не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, які мають дружину (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи.

Як вбачається з матеріалів справи, батько позивача - ОСОБА_2 , являється інвалідом 2 групи, що підтверджується матеріалами справи.

Отже, суд приходить до висновку, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 , який перебуває на обліку в першому відділі Вижницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, має право на відстрочку від призову під час мобілізації на підставі абзацу 11 частини 1 статті 23 Закону № 3543-XII.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки» від 23 лютого 2022 року №154 затверджено Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі Положення №154).

Згідно пункту 1 Положення №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах.

Залежно від обсягів облікової, призовної та мобілізаційної роботи утворюються районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються, ліквідуються, реорганізовуються Міноборони.

Абзацом 3 пункту 3 Положення №154 передбачено, що районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки як структурні підрозділи територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя підпорядковуються відповідному територіальному центру комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, області, мм. Києва та Севастополя, на території відповідальності якого вони перебувають згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Абзацом 2 пункту 7 Положення №154 визначено, районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя.

Згідно абзацу 5 та 9 пункту 11 Положення №154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, беруть участь в організації та забезпеченні роботи районних (міських) призовних комісій, готують для розгляду зазначеними комісіями матеріали з питань призову громадян на строкову військову службу, службу у військовому резерві, надання відстрочки або звільнення їх від призову на строкову військову службу, службу у військовому резерві та оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку, а також ведуть їх спеціальний облік.

Аналіз наведеного свідчить про те, що до повноважень районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки належить оформлення військовозобов`язаним відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку.

Як встановлено судом вище, 25 січня 2023 року та 10 березня 2023 року ОСОБА_1 (за допомогою засобів поштового зв`язку) звертався до начальника першого відділу Вижницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки із заявами (додавши необхідні документи), в яких просив прийняти рішення про надання йому відстрочки на підставі абзацу 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", оскільки його батько являється інвалідом 2 групи.

При цьому, у заяві від 10 березня 2023 року було зазначено про те, що чинним законодавством України не встановлено обов`язку військовозобов`язаного особисто подавати до РТЦК та СП заяви про надання відстрочки від призову. Також не передбачено і обов`язку військовозобов`язаного брати участь у ході розгляду для надання відстрочки.

Поряд з цим, було вказано, що у разі отримання письмового підтвердження наявності у нього підстав для надання відстрочки він зобов`язується особисто прибути до першого відділу Вижницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки і, за необхідності, надати оригінали відповідних документів.

Однак, як вбачається з листів відповідача від 27.02.2023 року №1/419 та від 17.03.2023 року №1/553, позивачу відмовлено у наданні відстрочки через те, що заява щодо надання відстрочки подається особисто заявником, оформляється у першому відділі аркуш вивчення, який підписується заявником, оформляється пакет документів та заявник приймає участь у ході розгляду поданих ним документів на комісії по наданню відстрочок по офіцерах запасу у ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Тобто, фактичною підставою для відмови позивачу у наданні відстрочки стало те, що позивач зобов`язаний особисто з`явитися до центру комплектування та приймати особисту участь у ході розгляду поданих ним документів на комісії по наданню відстрочок.

Проте, суд звертає увагу, що у листах від 27.02.2023 року №1/419 та від 17.03.2023 року №1/553 взагалі відсутнє посилання на положення законодавства, яким визначено, що військовозобов`язані повинні особисто з`явитися до центру комплектування та приймати особисту участь у ході розгляду поданих ним документів на комісії по наданню відстрочок .

Крім цього, слід зазначити, що у ході судового розгляду справи відповідач не проявляв процесуальної активності та не надав жодних заперечень (пояснень) стосовно суті заявлених позовних вимог, в тому числі щодо положень законодавства, якими закріплено обов`язок військовозобов`язаних особисто з`являтися до центру комплектування та приймати особисту участь у ході розгляду поданих ними документів на комісії по наданню відстрочок.

З огляду на викладене, а також зважаючи на наявність у позивача права на відстрочку від призову згідно абзацу 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", суд приходить до висновку, що відповідач протиправно відмовив ОСОБА_1 у наданні відстрочки від призову під час мобілізації.

Отже, враховуючи суть та характер спірних відносин, зважаючи на безпідставність та необґрунтованість прийнятої відповідачем відмови, суд вважає, що належним способом захисту порушеного права буде зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25 січня 2023 року про надання відстрочки під час мобілізації на підставі абзацу 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

Водночас, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача оформити ОСОБА_1 відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абзацу 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", оскільки прийняття рішення про надання відстрочки від призову відноситься виключно до дискреційних повноважень уповноваженого органу, в даному випадку відповідача, які суд не вправі перебирати на себе.

При цьому, слід наголосити, що позивачу відмовлено у наданні відстрочки виключно з тих підстав, що він зобов`язаний особисто з`явитися до центру комплектування.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що відповідачем надавалась оцінка поданим позивачем документам, якими підтверджується його право на оформлення відстрочки.

За таких обставин, суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги про зобов`язання відповідача оформити ОСОБА_1 відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абзацу 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію"

Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74 -76 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно частин першої третьої статі 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Стосовно розподілу судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За змістом ч. 8 ст. 139 КАС України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Як вбачається з матеріалів справи, за звернення до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір у сумі 1073,60 грн.

Оскільки в ході судового розгляду встановлено, що спір виник внаслідок протиправних дій (протиправної відмови) відповідача, то суд присуджує на користь позивача судові витрати (судовий збір) в повному обсязі у сумі 1073,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, незважаючи на те, що позов задоволено частково.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2.Визнати протиправною відмову першого відділу Вижницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, якою ОСОБА_1 відмовлено у наданні відстрочки від призову під час мобілізації.

3. Зобов`язати перший відділ Вижницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25 січня 2023 року про надання відстрочки згідно абзацу 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань першого відділу Вижницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки судові витрати (судовий збір) у сумі 1073,60 грн.

5. В задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Вижницький районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки Чернівецької області (вул. Січових Стрільців, буд. 4, м. Вижниця, Чернівецька область, 59200, Код )

Суддя І.В. Маренич