Справа № 200/2152/23
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2023-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 червня 2023 року Справа№200/2152/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Дмитрієва В.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

17.05.2023 до Донецького окружного адміністративного суду, через систему Електронний суд, ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, що поданий адвокатом Фальченком Іваном Володимировичем, з вимогами:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 22.12.2022 №99 про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах на підставі ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити та виплачувати, ОСОБА_1 , пенсію на пільгових умовах згідно п.8 ч.2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування починаючи з 09.08.2022, виплативши недоотриману пенсію та зарахувавши мені до пільгового стажу роботи за п.8 ч.2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування як водієві міського пасажирського транспорту наступні періоди роботи:

- з 12.10.1987 по 01.02.1988 водієм 3 класу на всіх марках автобусів, які наявні в АТП в а/к №1 на міських перевезеннях у Слов`янському АТП 31417;

- з 01.02.1988 по 29.01.1990 водієм 3 класу на всіх марках автобусів, які наявні в АТП в а/к №1 на міських перевезеннях у Слов`янському АТП 11417;

- з 29.01.1990 по 01.09.1992 водієм 2 класу на всіх марках автобусів, які наявні в АТП в а/к №1 на міських перевезеннях у Слов`янському АТП 11417;

- з 01.09.1992 по 19.10.1995 водієм 1 класу на всіх марках автобусів, які наявні в АТП в а/к №1 на міських перевезеннях у Слов`янському АТП 11417;

- з 19.10.1995 по 01.04.1996 водієм 1 класу на всіх марках автобусів, які наявні в АТП в а/к №1 на міських перевезеннях у ВАТ Слов`янське АТП 11417;

- з 01.04.1996 по 15.01.2001 водієм 1 класу на автобусах в а/к в бр. №1 на міських перевезеннях у ВАТ Слов`янське АТП 11417

- з 15.01.2001 по 09.09.2005 водієм автотранспортних засобів 1 класу в а/к в бр. №1 на міських перевезеннях у ВАТ Слов`янське АТП 11417, а всього а всього 17 років 10 місяців 28 днів.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на виконання рішення суду відповідач повторно розглянув заяву про призначення пенсії та всупереч мотивувальної частини судового рішення, повторно протиправно відмовив у призначенні пенсії. Позивач вважає, що за результатами розгляду справи необхідно зобов`язати відповідача саме призначити мені пенсію, а не повторно розглянути питання, оскільки відповідач свідомо зловживає своїми правами і в даному випадку не може йти мова про дискреційні повноваження, оскільки відповідач не має права на прийняття іншого рішення окрім як призначити пенсію.

Відповідач позов не визнав, подав відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні позовних вимог просить відмовити повністю. В обґрунтування зазначив, що згідно з наданими документами у позивача відсутній необхідний стаж для призначення пенсії, що обумовлено не повною інформацією в трудовій книжці позивача, надання довідки, що не відповідає вимогам щодо її заповнення та відсутності рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії щодо підтвердження стажу роботи, оскільки позивач не подав заяву про підтвердження стажу роботи.

Ухвалою суду від 22.05.2023 відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та витребувати у відповідача докази у справі.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на нього, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копіює паспорта серії НОМЕР_1 , виданим 30.06.1999 Слов`янським МВ УМВС України у Донецькій області.

09.08.2022 позивач звернувся до Управління ПФУ в м. Кременчуці із заявою за призначенням пенсії за віком.

Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області за наслідками розгляду за принципом екстериторіальності заяви ОСОБА_1 із документами прийнято рішення від 16.08.2022 № 99 про відмову в призначенні пенсії, яким відмовлено в призначенні дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 8 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу згідно поданих заявником документів.

Позивач оскаржив зазначене вище рішення в судовому порядку.

Вказані вище обставини встановлені рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 18.11.2020 у справі № 440/7873/22.

Так, рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 18.11.2020 у справі № 440/7873/22 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 16.08.2022 № 99 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 09.08.2022, з урахуванням висновків суду.

У вказаному рішенні суд дійшов висновку про те, що оскільки у спірному рішенні відповідачем не встановлено факт відсутності або недостатності у трудовій книжці позивача відомостей, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, посилання на необхідність подання рішення комісії про підтвердження пільгового стажу роботи є безпідставними. Полтавський окружний адміністративний суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про відмову в призначенні пенсії від 16.08.2022 № 99 не ґрунтується на вимогах законодавства, прийнято без всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, а тому підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

На виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.11.2020 у справі № 440/7873/22, відповідачем повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком згідно пункту 8 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №99 від 22.12.2022 відмовлено в призначенні пенсії відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю пільгового стажу.

Так, згідно вказаного рішення: вік заявника 57 років. Страховий стаж 38 років 11 місяців 17 днів. Пільговий стаж у ОСОБА_1 відсутній. До пільгового стажу не зараховано наступні періоди роботи особи: - з 12.10.1987 по 31.03.1996 водієм 3-го класу на всіх марках автобусів, наявних в Слов`янському АТП 31417 на міських перевезеннях та з 01.04.1996 по 30.06.2002 водієм 1 класу на автобус на міських перевезеннях ВАТ «Слов`янське АТП 11417», оскільки інформація про роботу водієм автобуса на міських перевезеннях згідно трудової книжки не відповідає інформації про періоди роботи згідно довідки ВАТ «Слов`янське АТП 11417» №06/140 без дати видачі, в якій зазначено, що заявник працював водієм автобуса пасажирського транспорту на міських перевезеннях з 12.10.1987 (наказ №256 від 12.10.1987) по 30.06.2001 (наказ №52 від 27.06.2001) даний наказ в трудову книжку не внесений; - з 01.07.2002 водієм автобуса 1 класу на 0,75 ставки в записах трудової книжки серії НОМЕР_2 не визначено, що працював водієм міського пасажирського транспорту; - з 17.01.2005 по 09.09.2005 водієм автобуса 1 класу на повну ставку ВАТ «Слов`янське АТП 11417» - також в записах трудової книжки серії НОМЕР_2 не визначено, що працював водієм міського пасажирського транспорту. Уточнюючу довідку №06/140, видану ВАТ «Слов`янське АТП 11417», дата видачі не зазначена, про періоди роботи ОСОБА_1 водієм автобуса на міських перевезеннях в даному підприємстві з 12.10.1987 по 30.06.2001 також неможливо взяти до уваги для обчислення пільгового стажу, оскільки інформація, що зазначена у довідці, не відповідає записам трудової книжки серії НОМЕР_2 .

Також зазначено, що в єдиному державному реєстрі юридичних осіб наявна інформація про ліквідацію ВАТ «Слов`янське АТП 11417», тому зазначені періоди роботи зараховуються у трудовий стаж для призначення пенсії на пільгових умовах, в процедурі, передбаченій Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2006 №18- 1 (далі Порядок №18-1), ним регулюється, в тому числі, процедура підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлену для окремої категорії працівників, у разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника.

Тобто на виконання рішення суду відповідачем повторно розглянуто заяву про призначення пенсії та зазначено підстави не зарахування спірних періодів роботи та обґрунтовано необхідність надання рішення Комісії, чим виконано судове рішення по справі № 440/7873/22.

Не погодившись з рішенням відповідача про відмову в призначенні пенсії, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 8 частини 2 статті 114 розділу Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пільгових умовах пенсія за віком призначається: водіям міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятим у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу, зокрема для чоловіків - не менше 30 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацами другим - третім цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту і абзацами третім - тринадцятим пункту 2 частини другої цієї статті, страхового стажу, встановленого абзацами п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 2 частини другої цієї статті.

Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України Про пенсійне забезпечення, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 1.6, 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (надалі - Порядок), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Аналізуючи наведене, суд дійшов висновку, що використання норм постанови № 637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників.

Суд зазначає, що вищевказаний Порядок, як убачається з його назви та змісту, поширюється саме на випадки відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

При цьому, відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України № 18-1 від 10.11.2006, цей Порядок визначає процедуру підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи:

для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлену для окремої категорії працівників, у разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника;

до 01.01.2004, якщо в трудовій книжці є записи з виправленнями або недостовірні чи неточні записи про періоди роботи на підприємствах, в установах, організаціях (їх правонаступниках), розташованих на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі (далі - підприємства, які розташовані на тимчасово окупованій території).

Відповідно до пунктів 3, 6 Порядку № 18-1 підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років та періодів роботи на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії.

Основним завданням Комісії є розгляд заяв про підтвердження стажу роботи та прийняття за результатами їх розгляду рішень про підтвердження (відмову в підтвердженні) стажу роботи.

Згідно із пунктом 11 Порядку № 18-1 із заявою про підтвердження стажу роботи (додаток 2) заявник (його законний представник або представник, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально (далі - його представник)) може звернутись до будь-якого територіального органу Пенсійного фонду України незалежно від території обслуговування цього органу.

Тобто, положеннями Порядку № 18-1 врегульовано процедуру підтвердження пільгового стажу у разі ліквідації підприємства, установи, організації без правонаступників.

При цьому, Порядок № 18-1 затверджено постановою Правління Пенсійного фонду України № 18-1 від 10.11.2006 на виконання пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Тобто, використання норм постанови № 637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу та Порядку №18-1 шляхом надання рішення комісії про підтвердження стажу роботи має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників.

Так, згідно трудової книжки серія НОМЕР_2 ОСОБА_1 зокрема щодо спірних періодів:

АТП №31417

- 12.10.1987 переведений водієм 3-го класу на всіх марках автобусів, наявних в Слов`янському АТП 31417 на міських перевезеннях (Наказ №256к, від 12.10.1987, запис №3);

Міститься про перейменування АТП №31417 у АТП №11417 (Наказ №69 від 01.02.1988, запис №4)

- 01.04.1996 - переведений водієм 1 класу на автобус на міських перевезеннях (наказ №51к від 01.04.1996, запис №8);

- 01.07.2002 переведений водієм автобуса 1 класу на 0,75 ставки (наказ №47к від 01.07.2002, запис №4);

- 17.01.2005 - переведений водієм автобуса 1 класу на повну ставку;

- 09.09.2005 - звільнений за згодою сторін (наказ №60к від 09.09.2005, запис №5).

Судом встановлено, що записи у трудовій книжці позивача за вказані періоди завірені печатками та підписом відповідальних осіб, проте не містять інформації про роботу водієм саме міського пасажирського транспорту.

При цьому, стосовно тверджень відповідача щодо відсутності інформації про роботу позивача у спірні періоди водієм міського пасажирського транспорту, суд зазначає, що така інформація підтверджується в сукупності наданими додатковими доказами, а саме: довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №06/140, №06/248 та архівною довідкою архівного відділу Слов`янської міської ради від 27.12.2019 №2057 щодо періоду роботи з 12.10.1987 по 30.06.2001.

Стосовно тверджень відповідача щодо відсутності в трудовій книжці позивача інформації щодо наказу №52 від 27.06.2001 (який значиться у поданих довідках), суд, дослідивши записи трудової книжки та інформацію зазначену в поданих довідках, зазначає, що відповідальною особою підприємства за ведення трудових книжок не було внесено запис щодо переведення ОСОБА_1 з 01.07.2001 водієм автобуса на 0,5 ставки згідно Наказу №52 від 27.06.2001.

Інші відомості трудової книжки позивача та довідок не мають розбіжностей.

При цьому суд зазначає, що з положень Порядку ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях визначався Інструкцією, затвердженого постановою Державного Комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20.06.1974 №162 та Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 №58 вбачається, що заповнення трудової книжки здійснюється роботодавцем, а не працівником. Отже, відповідальним за заповнення трудової книжки вперше, є підприємство роботодавець, а відтак відсутня вина позивача в тому, що в трудовій книжці роботодавцем заповнено із порушенням.

Суд зазначає, що позивач не може нести відповідальність за правильність заповнення та ведення трудової книжки, а отже не може бути обмежений в праві неврахування до трудового стажу періоду роботи на підприємстві внаслідок порушення відділом кадрів правил оформлення записів про особу трудовій книжці.

На підставі викладеного вище, суд дійшов висновку про підтвердженість роботи позивача в період з 12.10.1987 по 30.06.2001 на посаді водія автобуса міського пасажирського транспорту, оскільки саме цей за період наявні підтверджуючи документи про роботу, що дає право на призначення пенсії відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тому цей період належить зарахувати до пільгового стажу позивача.

При цьому, оскільки в матеріалах справи відсутні докази роботи позивача водієм саме міського пасажирського транспорту у період з 01.07.2001 по 09.09.2005 у задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання зарахувати вказаний період до пільгового стажу роботи за п. 8 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування суд відмовляє.

Оскільки зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 12.10.1987 по 30.06.2001 (що становить більш ніж 12 років 6 місяців), означатиме достатність у позивача пільгового стажу, що є підставою для призначення позивачу пенсії відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

На підставі вищенаведеного суд дійшов висновку про протиправність рішення відповідача від 22.12.2022 №99 та наявність підстав для його скасування.

Оскільки суд встановив наявність у позивача пільгового стажу достатньої тривалості для призначення пенсії за вислугу років, за таких умов належним і ефективним способом захисту права позивача на пенсійне забезпечення є зобов`язання відповідача призначити і виплатити позивачу пенсію відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Стосовно тверджень щодо дискреційних повноважень органів Пенсійного фонду України щодо прийняття рішень з питань призначення пенсії суд зазначає, що оскільки пільгового стажу позивача достатньо для призначення пенсії відповідно п. 8 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (що було підставою відмови у призначенні пенсії), ураховуючи повторне звернення позивача до суду за захистом свої прав на пенсійне забезпечення, з метою ефективного захисту, вважає за необхідне зобовязати відповідача саме призначити пенсію позивачеві.

При цьому, суд користується повноваженнями, наданими статтею 245 Кодексу адміністративного судочинства України, з визнання рішення протиправним, його скасування та зобов`язання вчинити певні дії (призначити пенсію).

Стосовно позовних вимог в частині зобов`язання відповідача виплатити недоотриману частину пенсії, суд вважає таку вимогу передчасною, оскільки рішення про призначення пенсії пенсійним органом не прийнято, розрахунок розміру пенсії не здійсненний.

З аналізу положень статей 2, 5 КАС України слідує, що судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому. Судом у конкретній справі вирішується спір, предмет якого існує на час розгляду справи. Суд не може розглядати вимоги на майбутнє у зв`язку із вірогідним настанням певних наслідків. Резолютивна частина рішення не повинна містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та зобов`язання його до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє.

Суд вважає, що дане питання стосується порядку і строків виконання судового рішення.

З огляду на зазначене вище, суд вважає, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з такого.

Відповідно до вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому, при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки фактично позовні вимоги задоволено, а саме рішення про відмову в призначенні пенсії визнано протиправним та скасовано, зобов`язано відповідача призначити пенсію позивачеві, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок відповідача на користь позивача суму судового збору, що належить сплатити за одну вимогу немайнового характеру.

Як убачається з наявних матеріалів справи, при зверненні до адміністративного суду з позовною заявою, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн. Проте, оскільки позов подано через систему Електронний суд, належний розмір судового збору за подання даного позову складає 858,88 грн. (1073,60 *0,8).

Таким чином, судовий збір у розмірі 858,88 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 90, 132, 139, 193, 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (місцезнаходження: м. Вінниця, Хмельницьке шосе, 7, ) від 22.12.2022 №99 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (місцезнаходження: м. Вінниця, Хмельницьке шосе, 7, ) призначити пенсію ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за заявою від 09.08.2022, зарахувавши до пільгового стажу період роботи з 12.10.1987 по 30.06.2001.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (місцезнаходження: м. Вінниця, Хмельницьке шосе, 7, ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 858,88 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя В.С. Дмитрієв