Справа № 462/4218/23
Суддя: Бориславський Ю. Л.
Дата ухвалення: 2023-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 462/4218/23
УХВАЛА

30 червня 2023 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Бориславський Ю.Л. вивчивши матеріали справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в :

05.06.2023 року Залізничним районним судом м. Львова отримано адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, який надісланий суду поштовим відправленням, поданим у відділення пошти 01.06.2023 року.

Звертаючись із даним позовом до суду, представник позивача просить суд поновити строк звернення до суду із даним позовом, обґрунтовуючи пропуск строку тим, що про оскаржувану постанову ОСОБА_1 стало відомо від державного виконавця, про відкрите виконавче провадження дізналася із додатку Дія та на запит отримала вказану постанову. 04.04.2023 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про звільнення її від адміністративної відповідальності та притягнути до адміністративної відповідальності її чоловіка. 25.04.2023 року позивач отримала відповідь відповідача про відмову у задоволенні її заяви. 06.05.2023 року стороною позивача направлено адвокатський запит відповідачу про надання копії постанови від 26.12.2022 та доказів надсилання такої позивачу. 09.05.2023 року отримано відповідь відповідача та копію оскаржуваної постанови. Таким чином, позивач, по-перше, скористалася своїм правом на оскарження постанови в адміністративному порядку та отримала відповідь від 25.04.2023 року, а по-друге, позивач не мала можливості оскаржувати постанову, яку нею не було отримано, тому вважає, що строк звернення до адміністративного суду пропущено з поважних причин.

06 червня 2023 року суддею було постановлено ухвалу про залишення позовної заяви без руху та вказано, в який строк /10 днів/ та які саме порушення вимог норм КАС України позивачу слід усунути.

Дану ухвалу суду позивачем та його представником отримано 15.06.2023 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

27.06.2023 року Залізничним судом м. Львова зареєстровано заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, подану на електронну пошту суду із застосуванням електронного цифрового підпису.

У даній заяві представник позивача вказав, що 09.05.2023 року на адвокатський запит отримав відповідь із копією рекомендованого листа та копією оскаржуваної постанови, а також, що позивач скористалась адміністративної процедурою оскарження 04.04.2023 року та її заява була відхилена відповідачем про що свідчить відповідь, яку було отримано 25.04.2023 року. Водночас, у такій заяві представник позивача вказав, що позивач не отримала оскаржуваної постанови і на даний час.

Вивчивши подану заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, суд виходить з такого.

Із поданої заяви про поновлення строку на звернення до адміністративного суду вбачається, що представник позивача - адвокат Пащук А.І. обґрунтовує поважність пропуску строку звернення до суду тим, що скористався адміністративною процедурою оскарження спірної постанови ще 04.04.2023 року, тобто вживав заходів досудового врегулювання спору. Вказав, що копію оскаржуваної постанови стороною позивача отримано 09.05.2023 року разом із відповіддю відповідача на адвокатський запит від 06.05.2023 року. Водночас, у такій заяві представник позивача також вказав, що позивач не отримала оскаржуваної постанови і на даний час.

Суд критично оцінює такі доводи представника позивача про неотримання стороною позивача копії оскаржуваної постанови, оскільки копію постанови долучено до матеріалів позову, що підтверджує наявність копії постанови серії АА №00003113 від 26.12.2022 року у сторони позивача, а також із врахуванням того, що при поданні позову до суду та у ухвалі про поновлення строку звернення до адміністративного суду, стороною позивача чітко вказано про отримання копії даної постанови 09.05.2023 року.

Крім цього, як роз`яснено судом в ухвалі від 06.06.2023 року, згідно ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

За приписами ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано також протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Отже, законодавцем передбачено альтернативний порядок оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення. Цей порядок не є досудовим порядком вирішення спору, оскільки передбачає можливість оскарження або до вищестоящого органу, або до суду у порядку, визначеному КАС України.

Згідно позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 26.01.2021 у справі № 757/48987/18-а законодавче обмеження строку оскарження судового рішення десятиденним строком з дня вручення постанови у справі про адміністративне правопорушення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Таким чином, звернення особи до вищестоящого органу зі скаргою на постанову по справі про адміністративне правопорушення не є досудовим вирішенням спору, а є альтернативним способом захисту своїх прав.

Статтею 161 КАС України визначено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків на звернення до суду (справа «Стаббігс та інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

При цьому, встановлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного процесу та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Як зазначено в листі Вищого адміністративного суду України від 19.05.2010 708/11/13-10 з посиланням на практику Верховного Суду України, оцінюючи обставини, що перешкоджали здійсненню процесуального права на оскарження, суд повинен виходити з оцінки та аналізу всіх наведених у клопотанні доводів, а також з того, чи мав заявник можливість своєчасно реалізувати своє право на оскарження.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджується належними доказами.

Однак, у заяві про поновлення строку для звернення до суду, позивач не навів поважних причин об`єктивної неможливості звернення до суду із позовом у встановлений законом строк.

Слід звернути увагу, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Як вбачається із змісту позовної заяви, про постанову серії АА00003113 від 26.12.2022 р. позивачу було відомо станом на 04.04.2023 року, коли вона звернулась до Державної служби України з безпеки на транспорті із заявою про звільнення її від адміністративної відповідальності, на яку 25.04.2023 року отримала відповідь про відмову у задоволенні заяви та лише 06.05.2023 року стороною позивача направлено адвокатський запит відповідачу про надання копії постанови від 26.12.2022 та доказів надсилання такої позивачу. 09.05.2023 року отримано відповідь відповідача та копію оскаржуваної постанови.

Крім цього, як вбачається із долучених до матеріалів позову додатків, 04.04.2023 року адвокат Пащук А.І. направив Залізничному ВДВС у м. Львові ЗМУ Міністерства юстиції запит щодо надіслання копії постанови про відкриття виконавчого провадження та копію постанови від 26.12.2022 року № АА00003113 разом із іншими документами та на свою електронну адресу 05.04.2023 року отримав відповідь із вкладеними копіями документів.

Таким чином, оскаржувану постанову отримано представником позивача на електронну адресу ще 05.04.2023 року.

Відтак, суд приходить до переконання, що підстави для поновлення строку на оскарження постанови від 26.12.2022 року наведені стороною позивача не можуть бути визнані поважними та такий не може бути поновлено.

Згідно п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених ч.2 ст. 123 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 КАС України якщо заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Враховуючи наведене, зокрема, що підстави пропуску строку звернення до суду не можуть бути визнані судом поважними, суд приходить до переконання, що позовну заяву ОСОБА_1 слід повернути позивачу.

Керуючись ст. 123, 169, 286, 241-243 КАС України,

п о с т а н о в и в:

адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення повернути позивачу.

Роз`яснити, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя: Бориславський Ю. Л.