Справа № 160/10615/23
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2023-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
17 травня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просить:
В обґрунтування позовної заяви позивач зазначила, що наказом голови Дніпровського апеляційного суду від 20.02.2023 року №34-к її було відраховано зі складу суддів Дніпровського апеляційного суду у зв`язку із звільненням у відставку.
23 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області із заявою про призначення їй щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
23 березня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про обчислення її стажу на посаді судді.
У зв`язку із не зарахуванням до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половини періоду навчання на денній формі у Саратовському юридичному інституті з 10 липня 1978 року по 30 червня 1979 року, що становить 05 місяців 26 днів, а також стажу (досвід) роботи (професійної діяльності) з 02 січня 1984 року по 02 грудня 1993 року (роботу адвокатом юридичної консультації Інгулецького району та юридичної консультації Саксаганського району м Кривого Рогу Дніпропетровської області), ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні.
ОСОБА_1 , перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, як суддя у відставці та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".
Відповідно до частини 3 статті 142 Закону №1402-VI, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці, у розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи, на посаді судді понад 20 років, розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
ОСОБА_1 отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів", зі змінами, зокрема, частини 3 статті 142 Закону №1402.
Стаж роботи судді визначено частиною 1 статті 137 Закону №1402-VII:
До стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.
За документами пенсійної справи позивачу зараховано стаж на посаді судді по 22.02.2023 року.
Стаж судді складає 21 рік 4 місяці 6 днів.
Отже, під час здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача, як судді у відставці, у розмірі 52% грошового утримання судді, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому, на думку представника відповідача, позовні вимоги задоволенню не підлягають.
21 червня 2023 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач не погоджується з доводами, що викладені у відзиві на позовну заяву, та просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 - позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_1 03 грудня 1993 року обрана суддею та зараховано до складу Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області.
11 липня 1995 року позивача звільнено з посади за власним бажанням.
28 травня 2003 року ОСОБА_1 призначено суддею та зараховано до складу Криворізького районного суду Дніпропетровської області.
11 жовтня 2012 року позивача відраховано зі складу цього суду.
12 жовтня 2012 року ОСОБА_1 зараховано на посаду судді Апеляційного суду Дніпропетровської області.
Рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 30.05.2018 року № 823/ко-18 ОСОБА_1 визнано такою, що відповідає займаній посаді.

02 жовтня 2018 року ОСОБА_1 зараховано на посаду судді Дніпровського апеляційного суду.

16 лютого 2023 року рішенням Вищої ради правосуддя №52/0/15-23 ОСОБА_1 звільнено з посади судді Дніпровського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

На підставі цього рішення, наказом голови Дніпровського апеляційного суду від 20.02.2023 року №34-к було відраховано з 22 лютого 2023 року ОСОБА_1 зі складу суддів Дніпровського апеляційного суду у зв`язку із звільненням у відставку.

23 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області із заявою про призначення їй щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

02 березня 2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийнято рішення №06, яким призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 52% суддівської винагороди судді (заробітної плати).

ОСОБА_1 , вважаючи, що відповідачем не зараховано їй до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину періоду навчання на денній формі у Саратовському юридичному інституті з 10 липня 1978 року по 30 червня 1979 року, що становить 05 місяців 26 днів, а також стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена частиною 2 статті 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та надає право для призначення на посаду судді - 2 роки 00 місяців 00 днів з 02 січня 1984 року по 02 грудня 1993 року (роботу адвокатом юридичної консультації Інгулецького району та юридичної консультації Саксаганського району м Кривого Рогу Дніпропетровської області), остання звернулась до відповідача із заявою про обчислення стажу судді.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №16672-12326/К-01/8-0400/23 від 17 квітня 2023 року позивачу повідомлено наступне.

Позивач отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України від 02 червня 2016 року №1402-УІІІ "Про судоустрій і статус суддів", зі змінами, зокрема, частини 3 статті 142 Закону №1402.

Відповідно до частини 3 статті 142 Закону №1402-VІІ, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Стаж роботи судді визначено частиною 1 статті 137 Закону №1402-VII, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

За документами пенсійної справи позивачу зараховано стаж на посаді судді по 22 лютого 2023 року . Стаж судді складає 21 рік 4 місяці 6 днів.

Вважаючи протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування спірного стажу роботи, ОСОБА_1 звернулась до суду із цим позовом.

Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 126 Конституції України, держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Відповідно до статті 130 Конституції України, незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України. Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту, до яких, зокрема, відноситься і щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці.

Як зазначив Конституційний Суд України у своєму рішенні №8-рп/2005 від 11.10.2005 року, право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів.

Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді.

Надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності.

Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

У рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 року №3-рп/2013 зазначено, що конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку із досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання).

Конституційний Суд України в Рішенні від 08.06.2016 року №4-рп/2016 визначив, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності суддів.

Щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов`язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу.

Відповідно до частини 3 статті 142 Закону №1402-VІІ, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Стаж роботи судді визначено частиною 1 статті 137 Закону №1402-VII, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем не зараховано ОСОБА_1 до її стажу роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, наступні періоди роботи:

- з 10.07.1978 року по 30.06.1979 року (05 місяців 26 днів), коли позивач була студентом денного факультету Саратовського юридичного інституту (половина строку навчання);

- з 02.01.1984 року по 02.12.1993 року (02 роки 00 місяців), коли позивач була адвокатом юридичної консультації Інгулецького району, юридичної консультації Саксаганського району міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Спірний період підтверджено розрахунком стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, який видано Дніпровським апеляційним судом ОСОБА_1 22 лютого 2023 року за №04.1-24/2023.

Стаж роботи ОСОБА_1 на посаді судді за вказаним розрахунком складає всього 23 роки 09 місяців 29 днів.

Довічне грошове утримання судді у відставці залежить від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Відповідно до положень пункту 2 Розділу XІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIІІ від 02.06.2016 року з дня набрання чинності цим Законом Закон України «Про судоустрій і статус суддів» визнається таким, що втратив чинність, крім положень, зазначених, зокрема, у пункті 25 цього розділу.

Згідно з пункту 25 Розділу XІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIІІ від 02.06.2016 року, право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Статтею 7 Закону України «Про статус суддів», яка була чинною на час обрання ОСОБА_1 на посаду судді, визначалось, що право на заняття посади судді, зокрема, районного суду має громадянин України який досяг 25 років, має вищу юридичну освіту, і як правило стаж роботи за юридичною спеціальністю не менше двох років.

З огляду на зазначене, право на зарахування стажу роботи в галузі права два роки мають судді, яких було призначено на посаду судді вперше згідно з вимогами, встановленими Законом України «Про статус суддів» на день їх обрання.

Саме такий правовий висновок щодо застосування вказаних норм права викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2019 року у справі № 9901/805/18 та відповідно до частини 5 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Також, Велика Палата Верховного Суду погодилась із висновками колегії суддів Касаційного адміністративного суду та зазначила, що частину другу статті 137 Закону №1402-VIII (у редакції, яка діє з 5 серпня 2018 року) потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагається законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення, оскільки вказана норма закону призвела до покращення правового становища суддів, надавши можливість зараховувати до стажу роботи на посаді судді стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення їх на посаду.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем за 2 повні роки роботи на посаді судді понад 20 років протиправно не зараховано під час призначення довічного грошового утримання 4% суддівської винагороди (заробітної плати).

Станом на дату призначення розмір довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 складає 56 відсотків суддівської винагороди, тому визначення відповідачем розміру довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 52 відсотків суддівської винагороди є протиправним.

Однак, рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020 положення пункту 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Мотивуючи рішення у цій частині Конституційний Суд України зазначив, що право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт 4 частини шостої статті 126 Конституції України).

Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуттям прав на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 року №10-рп/2013).

Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом; такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці; право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості; щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу; конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя; конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання); статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя (абзаци п`ятий, шостий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 03.06.2013 року № 3-рп/2013).

Розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів, які не проходили оцінювання за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності та вийшли у відставку, відрізняється від розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які вийдуть у відставку після успішного проходження такого оцінювання.

Щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично.

Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.

З урахуванням наведеного, Конституційний Суд України дійшов висновку, що запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

Згідно з пунктом 3 рішення Конституційного Суду України №2-р/2020 від 18.02.2020 року положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року №1402-VIII зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Відповідно до частини 2 статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Таким чином, згадані положення п. 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII втратили чинність з 18.02.2020 року.

Як наслідок, після 18.02.2020 року на порядок обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці поширюються положення статті 142 Закону №1402-VIII, в силу приписів частини четвертої якої суддя у відставці має право на перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Зазначене є підставою для проведення перерахунку раніше призначеного щомісячного грошового утримання суддям у відставці.

При цьому, згідно з висновками Верховного Суду у рішенні від 16.06.2020 у зразковій справі №620/1116/20, набрання чинності рішенням Конституційного Суду України, яким визнаються неконституційними відповідні норми законодавства, тягне за собою виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків суб`єктів правовідносин до яких застосовуються (застосовувалися) положення законодавства, яке згодом було визнано неконституційним. Відтак, такі правовідносини безпосередньо пов`язуються з дією закону. Тобто, якщо це один день (втрата чинності повністю чи в окремій частині закону за рішенням Конституційного Суду України з дня його ухвалення), то цей строк закінчується о 24 години 00 хвилини цього дня. Відповідно, з 00 годин 00 хвилин наступного дня, з дати ухвалення відповідного рішення Конституційного Суду України, до правовідносин, що регулюється таким законодавством застосовується норма, що відповідає Конституції України, вступила у силу і діє.

З урахуванням викладеного, з метою ефективного захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області №06 від 02.03.2023 року в частині призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у розмірі 52% суддівської винагороди судді (заробітної плати) і, як наслідок, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області () призначити щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), починаючи з 23 лютого 2023 року, встановивши його у розмірі 56 відсотків суддівської винагороди судді (заробітної плати), згідно розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 від 22.02.2023 року №04.1-24/2023, наданого Дніпровським апеляційним судом.

У силу положень частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірності незарахування спірних періодів до стажу роботи судді.

Натомість, ОСОБА_1 доведено та підтверджено належними доказами обставини, що спірний стаж повинен враховуватись при призначенні довічного грошового утримання судді.

Виходячи із меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Судом встановлено, що позивачем при зверненні до адміністративного суду із позовною заявою сплачено суму судового збору у розмірі 1073,60 грн., що документально підтверджується квитанцією АТ КБ "Приватбанк" №0.0..1 від 01 травня 2023 року.

А отже, суд приходить до висновку про стягнення на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () судових витрат зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Керуючись ст.ст.241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №06 від 02.03.2023 року в частині призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у розмірі 52% суддівської винагороди судді (заробітної плати).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () призначити щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), починаючи з 23 лютого 2023 року, встановивши його у розмірі 56 відсотків суддівської винагороди судді (заробітної плати), згідно розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 від 22.02.2023 року №04.1-24/2023, наданого Дніпровським апеляційним судом.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () здійснити перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), починаючи з 23 лютого 2023 року у розмірі 56 відсотків суддівської винагороди судді (заробітної плати), згідно розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 від 22.02.2023 року №04.1-24/2023, наданого Дніпровським апеляційним судом, з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.М. Олійник