Справа № 366/1641/23
Суддя: Слободян Н. П.
Дата ухвалення: 2023-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 366/1641/23
Провадження № 2-а/366/20/23
РІШЕННЯ

Іменем України

30.06.2023 року смт. Іванків

Іванківський районний суд Київської області у складі головуючої судді Слободян Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Німченко Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до майора поліції ВП № 1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області Дорошенка Андрія Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернувся в суд з позовом до майора поліції ВП № 1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області Дорошенка Андрія Олександровича (далі Відповідач), у якому просив скасувати постанову серії БАД № 620648 від 26.05.2023 року, винесену Відповідачем відносно Позивача про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП до адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

Позов мотивований тим, що Відповідач при винесенні постанови, у якій зазначено про порушення Позивачем вимог п. 11.13 ПДР України (рух транспортних засобів по тротуарах та пішохідних доріжках), не врахував, що транспортний засіб Позивача використовувався для виконання робіт, а саме встановлення клумби вагою приблизно 60 кг. біля магазину «Ева», а п. 11.13 ПДР України виключає відповідальність за рух транспортних засобів по тротуарах у разі виконання робіт з обслуговування торговельних та інших підприємств. Крім цього, Позивач посилається на те, що Відповідач порушив право Позивача на юридичну допомогу та не роз`яснив йому права, передбачені ст. 268 КУпАП.

Рух справи

Позов надійшов до суду 05.06.2023 року.

06.06.2023 року відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. Судове засідання з розгляду справи призначене на 16.06.2023 року, відкладене на 30.06.2023 року.

Позиції сторін

Позивач подав до суду клопотання про долучення доказів, до якого долучив роздруківку фотографії, на якій зображено Позивача, приміщення магазину «Ева» та розташований біля нього вазон з рослинами.

Відповідач направив до суду лист, у якому просив долучити до матеріалів цієї справи диск з відеозаписом як доказ у справі, який знаходиться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка направлена до суду 01.06.2023 року.

Встановлені судом обставини та застосовані норми права

У зв`язку з розглядом справи без виклику сторін на підставі ст.ст. 171, 257, 262, 286 КАС України, відповідно до п. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно, розсудливо та пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Статтею 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Як зазначено у ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення має бути з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення у справі.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до ст.32 Конвенції про захист прав і основних свобод людини питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції, тобто рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення.

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Судом встановлено наступне.

26.05.2023 року ПОГ СВ ВП Вишгородського РУП ГУНП в Київській області Дорошенком А.О. (Відповідач) відносно Позивача винесено постанову серії БАД № 620684 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, зі змісту якої вбачається, що:

26.05.2023 року в смт. Іванків по вул. Київська, водія ОСОБА_1 керуючи т/з ЗАЗ «Славута» д.н.з. НОМЕР_1 здійснив рух по тротуару, чим порушив п. 11.13 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Цією постановою до Позивача застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

Відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП настає у разі перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до п. 11.13 ПДР України забороняється рух транспортних засобів по тротуарах і пішохідних доріжках, крім випадків, коли вони застосовуються для виконання робіт або обслуговування торговельних та інших підприємств, розташованих безпосередньо біля цих тротуарів або доріжок, за відсутності інших під`їздів і за умови виконання вимог пунктів 26.1, 26.2 та 26.3 цих Правил.

Позивач стверджує, що здійснив рух транспортним засобом по тротуару для виконання робіт. пов`язаних з встановлення клумби вагою приблизно 60 кг. біля магазину «Ева», що є роботами з обслуговування торговельних та інших підприємств.

Відповідач не надав суду доказів, які б це спростовували, хоча не був позбавлений такої можливості.

Відповідач просив долучити до матеріалів цієї справи оптичний диск з відеозаписом подій з матеріалів справи про адміністративне правопорушення про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таке прохання Відповідача суд розцінює як клопотання про витребування доказів.

Згідно ч. 3 ст. 79 КАС України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

За ч. 1 ст. 80 КАС України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідач, звертаючись з листом про долучення доказів з матеріалів справи відносно Позивача про притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП не довів неможливості подати такий доказ самостійно.

Крім цього, вилучення доказів з однієї справи в рамках одного судочинства в іншу справу, розгляд якої проводиться в рамках іншого судочинства може бути передумовою грубого порушення прав учасників такого судового провадження.

Таке вилучення за своєю правовою природою є тимчасовим доступом до речей і документів, який здійснюється на підстави ухвали слідчого судді чи суду в раках кримінального провадження за правилами, передбаченими КПК України.

За наведених обставин суд не вправі вилучати докази з однієї справи для їх долучення до іншої, а лист Відповідача є безпідставним та не обґрунтованим.

Інших доказів на підтвердження винуватості Позивача у вчиненні ним адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП та доведеності правомірності своїх дій Відповідачем не надано. Відповідно, Відповідач таким чином вирішив реалізувати свої права.

Отже, у цьому випадку єдиним доказом про вчинення Позивачем адміністративного правопорушення є лише сама постанова по справі про адміністративне правопорушення.

Одна тільки постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Відповідна позиція викладена в постанові Верховного суду від 26 квітня 2018 року у справі N 338/1/17.

Слід також зазначити, що згідно графи цієї постанови «до постанови додаються», у ній не має жодних відомостей, що свідчить про відсутність будь-яких інших доказів на підтвердження винуватості Позивача у вчиненні ним інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Отже, технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис як доказ має бути обов`язково вказаний у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення зафіксоване як в автоматичному режимі так і не в автоматичному режимі.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду в постанові від 15 листопада 2018 року у справі №524/5536/17.

Тобто, у постанові про порушення ПДР обов`язково має бути зазначено технічний засіб, за допомогою якого здійснено фото- чи відеозапис порушення.

Зазначена правова позиція також міститься і в постанові Верховного Суду від 13.02.2020 у справі № 524/9716/16-а.

Отже, відеозапис, поданий на підтвердження факту порушення правил дорожнього руху, є належним доказом, якщо в постанові є посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

Зазначена правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15.11.2018 року у справі № 524/5536/17.

Проте, у цьому випадку відомостей про технічний засіб відеозапису постанова не містить, однак, враховуючи лист Відповідача, суд приходить до обґрунтованого висновку, що такий технічний засіб застосовувався.

За вимогами п. 1 ст. 247 КУпАП, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ст. 252 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний оцінити докази, шляхом всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Аналіз наведених положень КУпАП дає підстави для висновку, що під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення уповноважена посадова особа зобов`язана здобути докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. В іншому випадку застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

У постанові від 26.04.2018 по справі № 338/855/17 Верховний Суд зазначив, що постанова у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Для притягнення конкретної особи до відповідальності, необхідно з`ясувати чи вона є (може бути) суб`єктом адміністративного правопорушення, а саме з`ясувати можливість притягнення такої особи до відповідальності (вік, осудність, інші спеціальні ознаки, тощо) та наявність причинного зв`язку між діянням особи та наслідками.

Тобто існування такої складової як суб`єкт правопорушення можливе лише за наявності причинного зв`язку між об`єктивною стороною правопорушення та конкретною особою (вчинення саме конкретною особою дій, що мають ознаки правопорушення).

Такі висновки узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у п. 30 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 по справі № 177/525/17.

З огляду на встановлені обставини справи, враховуючи відсутність доказів у справі про винуватість Позивачем у вчинені ним адміністративного правопорушення а також недоведеності Відповідачем правомірності своїх дій відповідно до вимог ст. 7 КАС України, суд приходить до висновку про скасування рішення про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності.

За таких обставин позов підлягає задоволенню, постанова про накладення адміністративного стягнення скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.

Щодо судових витрат

Пунктом 5 частини 1 статті 244 КАС України встановлено, що під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Частиною першою статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАСУ, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При подачі позову до суду Позивач звільнений від сплати судового збору, а тому, судовий збір слід стягнути на користь держави.

Позов надійшов до суду у 2023 році, відповідно ставку судового збору слід розраховувати від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб у 2023 році, який становить 2684 грн.

Відповідно, сума судового збору, яка підлягає стягненню становить 1073,60 грн. (2684*0,4 = 1073,60).

Враховуючи вищевикладене та оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, суд присуджує стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з відділення поліції № 1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області на користь держави витрати по сплаті судового збору у розмірі 536, 80 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 6-11, 72-79, 132, 238, 241-246, 250, 251, 255, 257-263 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 620684 від 26.05.2023 року, винесену ПОГ СВ ВП № 1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області Дорошенком Андрієм Олександровичем, якою до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

Провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з відділення поліції № 1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області на корить держави судовий збір у розмірі 1073, 60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Шостого апеляційного адміністративного суду через Іванківський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення суду складене 30.06.2023 року.

Суддя Н.П. Слободян