Справа № 120/3855/22
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2023-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/3855/22

Головуючий у 1-й інстанції: Заброцька Л.О.

Суддя-доповідач: Граб Л.С.

28 червня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Сторчака В. Ю. Смілянця Е. С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві та Голови Ліквідаційної комісії Вищого адміністративного суду України Соловйової Любов Володимирівни на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26 серпня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві та Голови Ліквідаційної комісії Вищого адміністративного суду України Соловйової Любові Володимирівни про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Голови Ліквідаційної комісії Вищого адміністративного суду України ОСОБА_2 (далі відповідач 1, Голова Ліквідаційної комісії) та Головного управління Пенсійного фонду України у м.Києві (далі відповідач 2, ГУ ПФУ у м.Києві, Управління), в якому просив:

-визнати протиправною відмову Голови ліквідаційної комісії Вищого адміністративного суду України Соловойвої Л.В. у видачі ОСОБА_1 довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру суддівської винагороди судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, що викладена у листі від 19.04.2022 № 60/12-14/22;

-зобов`язати Голову ліквідаційної комісії Вищого адміністративного суду України видати ОСОБА_1 , як судді у відставці, передбачену розділом ІІ Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління ПФУ від 25.01.2008 № 3-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.03.200/ за №200/14891 (в редакції постанови правління ПФУ №6-1 від 07.06.2016), довідку про суддівську винагороду судді Вищого адміністративного суду України, обчислену на підставі статей 135, 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII з базового посадового окладу у розмірі 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня відповідного календарного року, в якому ОСОБА_1 вийшов у відставку;

-визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в м. Києві щодо незабезпечення згідно із законом призначення та своєчасної і в повному обсязі виплати ОСОБА_1 щомісячного довічного утримання судді у відставці та невидачі копії рішення від 22.04.2022 №67 про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці;

-визнати рішення ГУ ПФУ в м. Києві від 22.04.2022 №67 про призначення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці одночасно за складовими, які передбачені для різних формул обрахунку грошового утримання (розмір суддівської винагороди за Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 № 2453-VI ; розмір відсотку за Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII), протиправним частково;

-зобов`язати ГУ ПФУ в м. Києві змінити рішення від 22.04.2022 №67 про призначення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням виданої Головою ліквідаційної комісії Вищого адміністративного суду України ОСОБА_2 довідки про суддівську винагороду судді Вищого адміністративного суду України, обчислену на підставі ст.ст.135,142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VII, з базового посадового окладу у розмірі 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня відповідного календарного року;

-зобов`язати ГУ ПФУ в м. Києві провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді Вищого адміністративного суду України у відставці, виходячи із розміру суддівської винагороди судді Верховного Суду згідно зі статями 135, 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VII, з 01 березня 2022 року, з врахуванням фактично виплачених сум.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 26 серпня 2022 року позов задоволено частково:

-визнано протиправною відмову Голови ліквідаційної комісії Вищого адміністративного суду України у видачі ОСОБА_1 довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру суддівської винагороди судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, що викладена у листі від 19.04.2022 № 60/12-14/22;

-зобов`язано Голову ліквідаційної комісії Вищого адміністративного суду України видати ОСОБА_1 , як судді у відставці, передбачену розділом ІІ Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління ПФУ від 25.01.2008 № 3-1, довідку про суддівську винагороду судді Вищого адміністративного суду України, обчислену на підставі статей 135, 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII з базового посадового окладу у розмірі 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня відповідного календарного року, в якому ОСОБА_1 вийшов у відставку;

-визнано рішення ГУ ПФУ в м. Києві від 22.04.2022 №67 про призначення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці протиправним в частині визначення такого грошового утримання одночасно за складовими, які передбачені для різних формул обрахунку грошового утримання (розмір суддівської винагороди визначено згідно з Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI, а розмір відсотку суддівської винагороди-згідно з Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII);

-зобов`язано ГУ ПФУ в м. Києві прийняти довідку, видану Головою ліквідаційної комісії Вищого адміністративного суду України, про суддівську винагороду судді ОСОБА_1 , як судді у відставці, обчислену згідно зі статтями 135, 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII з базового посадового окладу у розмірі 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня відповідного календарного року, та на її підставі провести перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 з 01.03.2022 року, з урахуванням фактично виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог, відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням в частині задоволення позовних вимог, відповідачі подали апеляційні скарги.

В обгрунтуванні апеляційних скарг скаржники посилаються на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до невірного вирішення справи.

За правилами п.3 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Голови Ліквідаційної комісії Вищого адміністративного суду України Соловйової Любов Володимирівни підлягає задоволенню, а апеляційна скарга ГУ ПФУ в м. Києві-частковому задоволенню, виходячи із наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Вищої ради правосуддя від 17.02.2022 №141/0/15-22 ОСОБА_1 звільнено з посади судді Вищого адміністративного суду України у зв`язку з поданням заяви про відставку, а наказом Вищого адміністративного суду України від 28.02.2022 №5-к, відраховано зі штату суду в зв`язку із звільненням у відставку.

Відповідно до довідки Вищого адміністративного суду України про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №30/1 від 30.03.2022 суддівську винагороду позивачу обчислено на підставі положень статті 133 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 07.07.2010 №2453-VI (далі Закону №2453-VI), керуючись пунктом 7 розділу XII Закону №1402-VIII.

При цьому, листом Вищого адміністративного суду України від 19.04.2022 №60/12 14/22, за підписом Голови ліквідаційної комісії ВАСУ Соловйової Л.В., ОСОБА_1 повідомлено про відсутність підстав для видачі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи із розміру посадового окладу, визначеного у чинному Законі №1402-VIII як для судді Верховного Суду.

15.04.2022 позивач звернувся до ГУ ПФУ в м. Києві з заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

За результатами розгляду вказаної заяви, Управлінням прийнято рішення № 67 від 22.04.2022, яким ОСОБА_1 призначено щомісячне довічне грошове отримання судді у відставці на підставі Закону України « Про судоустрій і статус суддів».

За змістом цього рішення, щомісячне довічне грошове отримання позивачу призначено виходячи з страхового стажу 26 років 10 місяців 17 днів, з них суддівського стажу17 років 1 місяць 11 днів та суддівської винагороди 68104,80 грн, загальний відсоток для розрахунку пенсії від заробітку становить 50%.

Вказане рішення отримано позивачем як додаток до листа відповідача-2 від 27.04.2022 №7547-7088/Ц-02/8-2600/22 на заяву позивача від 25.04.2022 року.

Не погоджуючись з розміром суддівської винагороди, відображеної в довідці №30/1 від 30.03.2022, відмовою відповідача 1 видати довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру суддівської винагороди судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, що викладена у листі від 19.04.2022 № 60/12-14/22, а також з розрахунком довічного грошового утримання судді, здійсненим відповідачем 2, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про часткову обгрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ч.2 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Положеннями ч. 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Ч.1 ст.5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Аналіз вищезазначених правових норм дає підстави для висновку, що умовою надання адміністративним судом захисту прав позивача є встановлення їх порушення відповідачем, який перебуває у відповідних публічних правовідносинах із останнім та своїми протиправними рішеннями, діями (бездіяльністю) впливає на його обов`язки, права чи інтереси.

Визначаючись в частині позовних вимог, заявлених до Голови Ліквідаційної комісії, суд апеляційної інстанції вказує на таке.

Відповідно до пункту 7 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII з дня початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, Верховний Суд України, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Вищий господарський суд України, Вищий адміністративний суд України припиняють свою діяльність та ліквідуються у встановленому законом порядку.

Датою початку роботи Верховного Суду відповідно до рішення Пленуму цього Суду від 30 листопада 2017 року № 2 визначено 15 грудня 2017 року.

Із вказаної дати в Україні діє Верховний Суд. Відповідно припинили свою діяльність Верховний Суд України, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Вищий господарський суд України, Вищий адміністративний суд України.

Як вбачається з матеріалів справи наказом Вищого адміністративного суду України від 28.02.2022 № 5-к, суддю Вищого адміністративного суду України ОСОБА_1 відраховано зі штату суду у зв`язку зі звільненням його у відставку відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 17.02.2022 №141/0/15-22.

30.03.2022 Вищим адміністративним судом України позивачу видано довідку № 30/1 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. За цією довідкою суддівська винагорода обчислена на підставі положень статті 133 Закону № 2453-VI (з урахуванням висновків Рішення Конституційного Суду України від 04 грудня 2018 року № 11-р/2018 та положень Закону № 1774-VIII щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів).

ОСОБА_1 вважаючи, що при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді повинно бути враховано Рішення Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020, яким визнано неконституційними положення пункту 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII, звернувся до Вищого адміністративного суду України із заявою про надання нової довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

У відповідь на це звернення Вищий адміністративний суд України листом від19.04.2022 № 60/12-14/22 повідомив, що посадовий оклад судді Вищого адміністративного суду України складається з 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 січня 2011 року-6 мінімальних заробітних плат; 1 січня 2012 року-8 мінімальних заробітних плат; 1 січня 2013 року-12 мінімальних заробітних плат; 1 січня 2015 року-15 мінімальних заробітних плат.

Незгода позивача з відмовою у видачі нової довідки зумовила звернення останнього до суду із цим позовом до голови ліквідаційної комісії Вищого адміністративного суду України Соловйової Л. В., яка підписувала спірну довідку.

За визначенням, наведеними у пункті 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єкт владних повноважень орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Статус ліквідаційної комісії юридичної особи та її членів, зокрема голови, визначає Цивільний кодекс України (далі ЦК України).

Так, частиною четвертою статті 105 ЦК України визначено, що до комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи; голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється.

Отже, голова ліквідаційної комісії будь-якої юридичної особи, зокрема й суду, не діє від власного імені, а у відносинах з іншими особами, у тому числі з судом та учасниками справи, представляє відповідну юридичну особу та виступає в суді від її імені.

Таким чином, Голова ліквідаційної комісії Вищого адміністративного суду України Соловйова Л.В. не є тією особою, яка має відповідати за цим адміністративним позовом.

Вказане узгоджується з правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 лютого 2023 року у справі № 640/26846/20.

Натомість позивач подав адміністративний позов, вважаючи, що відповідачем є саме голова ліквідаційної комісії Вищого адміністративного суду України Соловйова Л. В.

Уст.48 КАС України передбачено, що якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. Після заміни сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку. Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.

Отже, з наведеної норми слідує, що можливість заміни неналежного відповідача може здійснюватися виключно під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Варто зауважити, що позивач не завжди спроможний правильно визначити відповідача. Звертаючись до суду з адміністративним позовом, останній зазначає відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом, проте під час розгляду справи він може заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним. Заміна відповідача може відбутися за клопотанням не лише позивача, а й будь-якої іншої особи, яка бере участь у справі, у тому числі й за клопотанням самого відповідача, або за ініціативою суду.

Виходячи із зазначених положень закону, а також предмету позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку, що під час розгляду справи суд першої інстанції не врахував, що у цій справі позивач звернувся до неналежного відповідача та не здійснив його заміну та/або не залучив другого відповідача, чим допустив порушення норм процесуального законодавства.

В той же час, суд апеляційної інстанції не наділений на вказаній стадії повноваженнями щодо направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції для вирішення питання щодо залучення належного відповідача та вирішення адміністративного позову відносно вказаного відповідача.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладено в постановах Верховного Суду від 28.11.2019 у справі №826/12172/18 та від 18.06.2020 у справі №824/245/19-а.

За такого правового регулювання, предмета і підстав позову в даному адміністративному спорі, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості усунути недоліки, допущені судом першої інстанції, на стадії апеляційного розгляду справи, а відтак не підлягає задоволенню клопотання ОСОБА_1 від 07.04.2023 про залучення Вищого адміністративного суду України до участі у справі в якості співвідповідача.

При цьому, колегія суддів зауважує, що відмова у задоволенні адміністративного позову, заявленого до неналежного відповідача, враховуючи неможливість його заміни на стадії перегляду судового рішення в апеляційному порядку, не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду з тим самим позовом, проте, вже до належного відповідача.

Такий висновок відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 28 листопада 2019 року у справі № №826/12172/18.

Враховуючи вищезазначені обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково задовольнив позовні вимоги, заявлені до Голови Ліквідаційної комісії Вищого адміністративного суду України Соловйової Л.В., а тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову, оскільки відповідач 1, не є належною особою до якої може бути пред`явлено позов у спірних правовідносинах.

Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції в частині щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в м.Києві, колегія суддів виходить із наступного.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України від 02.06.2016 № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон № 1402-VIII).

Згідно із пунктом 2 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України від 07 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів», крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

У відповідності до частини 1 статті 142 Закону № 1402-VIII судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

При цьому, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (частина 2 статті 142 Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII).

За змістом частини 3 статті 142 Закону № 1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Частиною четвертою та п`ятою цієї ж статті передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно з частиною 3 статті 135 Закону № 1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Разом з тим, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Так, відповідно до пункту 7 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1402-VIII з дня початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, Верховний Суд України, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Вищий господарський суд України, Вищий адміністративний суд України припиняють свою діяльність та ліквідуються у встановленому законом порядку. До припинення діяльності статус, структура, повноваження, порядок роботи, права, обов`язки, гарантії суддів цих судів визначаються Законом № 2453 (положення пункту 7 розділу ХІІ «та ліквідуються» в частині Верховного Суду України визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 18 лютого 2020року № 2-р/2020).

Статтею 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 № 2453-VІ суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України "Про Конституційний Суд України" та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 15 мінімальних заробітних плат.

Суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

Суддям виплачується щомісячна доплата за науковий ступінь кандидата (доктора філософії) або доктора наук з відповідної спеціальності у розмірі відповідно 15 і 20 відсотків посадового окладу судді відповідного суду.

Суддям виплачується щомісячна доплата за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці, у розмірі залежно від ступеня секретності інформації: відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "Цілком таємно", - 10 відсотків посадового окладу судді відповідного суду; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "Таємно", - 5 відсотків посадового окладу судді відповідного суду.

Відповідно до п.25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02.06.2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу. В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону від 07.07.2020 року №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Як вбачається із наявної в матеріалах справи копії довідки №30 від 30.03.2022 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді, остання видана позивачу відповідно до Закону №2453-VI. При цьому, в довідці міститься примітка з посиланням на п.7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02.06.2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», за змістом якого до припинення діяльності статус, структура, повноваження, порядок роботи, права, обов`язки, гарантії суддів цих судів визначаються Законом №2453-VI.

Між тим, як вірно зазначено судом першої інстанції, при прийнятті рішення про призначення позивачу довічного грошового утримання ГУ ПФУ в м. Києві не дотрималося критеріїв правомірності оскільки відповідач-1 видав ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за одним законом (розмір суддівської винагороди визначено згідно з Законом України Про судоустрій і статус суддів від 07.07.2010 №2453-VI), а відповідач-2 здійснив обчислення за іншим ( розмір відсотку суддівської винагороди визначено згідно з Законом України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 №1402-VIII), що в підсумку суттєво зменшило розмір довічного грошового утримання позивача.

З огляду на вказане, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції в тій частині, що рішення від 22.04.2022 №67 є протиправним, оскільки визначення грошового утримання позивача, здійснено одночасно за складовими, які передбачені для різних формул обрахунку грошового утримання (розмір суддівської винагороди визначено згідно з Законом України Про судоустрій і статус суддів від 07.07.2010 №2453-VI, а розмір відсотку суддівської винагороди - згідно з Законом України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 №1402-VIII).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що належним та ефективним способом захисту прав позивача буде визнання протиправним та таким що підлягає скасуванню рішення від 22.04.2022 №67, а також зобов`язання ГУ ПФУ в м.Києві здійснити перерахунок та виплату довічного грошового утримання останнього, відповідно до норм Закону №2453-VI.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання ГУ ПФУ в м. Києві прийняти довідку, видану Головою ліквідаційної комісії Вищого адміністративного суду України, про суддівську винагороду судді ОСОБА_1 , як судді у відставці, обчислену згідно зі статтями 135, 142 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 №1402-VIII з базового посадового окладу у розмірі 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня відповідного календарного року, та на її підставі провести ОСОБА_1 перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання з 01.03.2022 року, з урахуванням фактично виплачених сум, то колегія суддів вважає, що у задоволенні такої необхідно відмовити, з огляду на її передчасність.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору не в повному обсязі встановив фактичні обставини справи та не надав їм належної правової оцінки, а доводи апеляційної скарги відповідача спростовують висновки суду першої інстанції та дають правові підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що необхідно скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 242, 243, 250, 304, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Голови Ліквідаційної комісії Вищого адміністративного суду України Соловйової Любов Володимирівни задовольнити повністю.

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві задовольнити частково.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26 серпня 2022 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 22.04.2022 №67 про призначення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 01.03.2022 перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі довідки Вищого адміністративного суду від 30.03.2022 №30, відповідно до Закону України Про судоустрій і статус суддів від 07.07.2010 №2453-VI, з урахуванням висновків викладених у цьому судовому рішенні, виплачених сум та прийняти відповідне рішення.

В решті позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Сторчак В. Ю. Смілянець Е. С.