Справа № 480/6734/21
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2023-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2023 року

м. Київ

справа № 480/6734/21

адміністративне провадження № К/990/2610/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Головуючої судді - Желтобрюх І.Л., суддів: Білоуса О.В., Шишова О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Вітковської К.М.,

представника позивача - Жулавського С.А.,

представника відповідача - Коробкової Х.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції касаційну скаргу Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2021 року (головуючий суддя - Кравченко Є.Д.) та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2022 року (колегія суддів у складі: головуюча суддя - Русанова В.Б., судді - Жигилій С.П., Перцова Т.С.) у справі за позовом Акціонерного товариства «Сумиобленерго» до Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

установив:

У липні 2021 року Акціонерне товариство «Сумиобленерго» (далі за текстом - АТ «Сумиобленерго», Товариство) звернулось до суду з позовом до Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі за текстом - контролюючий орган), в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 12 липня 2021 року №2 та №2.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилався на те, що реальне виконання контрагентами-підрядниками робіт з реконструкції мережі для надання послуг з приєднання об`єктів споживачів електроенергії, будівельно-монтажних, ремонтно-будівельних робіт, а також робіт щодо заміни трансформаторів на трансформаторних підстанціях підтверджується належно складеними й оформленими первинними документами бухгалтерського обліку. Натомість, висновки контролюючого органу щодо безтоварності таких господарських операцій мають характер припущень, не підтверджені будь-якими доказами, зроблені на підставі відомостей з автоматизованих інформаційних систем баз даних контролюючого органу та Єдиного державного реєстру податкових накладних, проміжних процесуальних рішень слідчих суддів у досудових розслідуваннях у кримінальних провадженнях.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2021 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2022 року, позовні вимоги задоволено в повному обсязі, визнано протиправними і скасовано спірні податкові повідомлення-рішення.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій відповідач звернувся із касаційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалені судами рішення й прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Підставою касаційного оскарження судових рішень у цій справі скаржником зазначено неправильне застосування судами (судом) норм матеріального права та порушення норм процесуального права у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

В аспекті зроблених судами попередніх інстанцій висновків та заявленої підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України, відповідач вказує на відсутність правового висновку щодо комплексного застосування вимог пункту 85.2 статті 85, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пункту 135.1 статті 135, пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 та пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України (далі - ПК України) в частині правомірності здійснення контролюючим органом відповідних нарахувань у правовідносинах, які характеризуються сукупністю подібних обставин.

У світлі наведених доводів відповідач вважає, що суди неправильно застосували перелічені вище норми ПК України та безпідставно визнали за позивачем право на формування податкового кредиту на підставі документів, які не підтверджують факту реального здійснення операцій з придбання задекларованих робіт.

Наполягаючи на порушенні судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права (пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України) відповідач вказує, що суди не встановили фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, та не дослідили належним чином зібрані у справі докази. Зокрема, відповідач наполягав на тому, що поза увагою судів залишись наступні обставини: в ході перевірки позивачем не надано дозволи на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатації (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки на території Сумської області; роботи одночасно виконувались на значній кількості об`єктів за відсутності у контрагентів необхідної кількості працівників; встановлено обриви у ланцюгах постачання контрагентів; інструктажі на проведення робіт доводились до відома працівникам, які не мають відношення до контрагентів позивача; посадові особи контрагентів значаться фігурантами у кримінальних провадженнях за ознаками фіктивного підприємництва.

У відзиві на касаційну скаргу позивач просить залишити оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін як законні й обґрунтовані, а скаргу контролюючого органу - без задоволення, повністю підтримуючи висновки й мотиви, з яких виходили суди при ухваленні рішень.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав правову позицію, викладену в поданій касаційній скарзі, наполягав на скасуванні оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій з огляду на помилковість їх висновків.

Представник позивача в судовому засіданні повністю підтримав доводи та аргументи, наведені ним в судах попередніх інстанцій, поділяючи мотиви, з яких виходили суди при вирішенні спору, просив залишити касаційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, судові рішення, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що підстав до задоволення касаційної скарги немає, з огляду на таке.

Як встановлено судами попередніх інстанцій посадовими особами Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків проведено документальну позапланову виїзну податкову перевірку АТ «Сумиобленерго» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість за травень, серпень - грудень 2018 року, лютий 2019 року та податку на прибуток за І півріччя 2018 року - І квартал 2019 року за результатами взаємовідносин з підрядниками ТОВ «НВП «Полтава Союз Енерго», ТОВ «ЮСМ-Електрик», ТОВ «Електро-Профі», за результатами якої 17 лютого 2021 року складено акт перевірки.

Проведеною перевіркою констатовано порушення позивачем вимог: пункту 7 Міжнародного стандарту бухгалтерського обліку 18 «Дохід», параграфу 15 розділу «Призначення фінансової звітності - Міжнародного стандарту бухгалтерського обліку 1 (МСБО 1)», підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, п. 135.1 статті 135 ПК України, в результаті чого занижено податок на прибуток у сумі 2' 923' 427,0 грн; пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198, абзацу 19 пункту 201.10 статті 201 ПК України, в результаті чого завищено податковий кредит на загальну суму 7' 710' 651,0 грн, і, як наслідок, занижено суму податку на додану вартість, яка підлягає сплаті до бюджету, у розмірі 7' 710' 651,0 грн; пункту 85.2 статті 85 ПК України, а саме - не надано у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки.

26 березня 2021 року контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення: № 000/41/35-00-07 на суму заниження податкового зобов`язання з податку на прибуток у розмірі 2' 923' 427,0 грн та за штрафними санкціями - 730' 856,75 грн; №000/42/35-00-07, яким визначено суму заниження податкового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 7' 710' 651,00 грн та штрафні санкції у сумі 1' 927' 662,75 грн; №000/43/35-00-07, яким визначено суму штрафних санкцій у розмірі 1' 020 грн.

За результатами оскарження позивачем в адміністративному порядку перелічених вище податкових повідомлень-рішень рішенням ДПС України від 08 липня 2021 року частково скасовано штрафні санкції, накладені податковими повідомленнями-рішеннями №000/41/35-00-07, №000/42/35-00-07 та повністю скасовано штрафні санкції, накладені податковим повідомленням-рішенням №000/43/35-00-07.

12 липня 2021 року Північне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками прийняло нові податкові повідомлення рішення: №2 на суму заниження АТ «Сумиобленерго» податкового зобов`язання з податку на прибуток у розмірі 2' 923' 427,00 грн та штрафні санкції 292' 342,70 грн; №2, яким АТ «Сумиобленерго» визначено суму заниження податкового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 7' 710' 651,00 грн та штрафні санкції у сумі 771' 065,10 грн.

Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями та вважаючи їх протиправними позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги та скасовуючи спірні податкові повідомлення-рішення суд першої інстанції, з висновком якого повною мірою погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивачем підтверджено реальність здійснення господарських операцій з ТОВ «Електро-Профі», ТОВ «ЮСМ-Електрик» та ТОВ «НВП «Полтава Союз Енерго» належними первинними документами, а відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності прийнятих ним податкових повідомлень-рішень.

За приписами частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Перевіряючи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права на підставі встановлених ними фактичних обставин справи, колегія суддів КАС ВС виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платники податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регламентовано Податковим кодексом України.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування (з податку на прибуток) є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

За приписами пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що у період, який охоплювався перевіркою, між АТ «Сумиобленерго» та ТОВ «Електро-Профі» укладено низку договорів підряду, типових за змістом, предметом яких є будівельно-монтажні роботи з реконструкції електромережі. За умовами укладених договорів підрядник виконує передбачені договором роботи власними матеріалами, силами та засобами, відповідно до вимог проектної документації, чинних державних будівельних норм, стандартів, правил ведення робіт, зокрема, загально-будівельних та спеціальних видів робіт.

На підтвердження реальності господарських операцій з виконання задекларованих робіт з ТОВ «Електро-Профі» позивачем надано, власне, правочини, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (за формою КБ-3), акти приймання виконаних будівельних і робіт (за формою КБ-2в), акти вартості устаткування, що придбавається виконавцем робіт, платіжні доручення, банківські виписки, листи підрядників, журнали інструктажів, журнали заявок на відключення, журнали нарядів, оперативні журнали.

Також, судами встановлено, що між АТ «Сумиобленерго» та ТОВ «ЮСМ-Електрик» укладено однотипні договори підряду, предметом яких є будівельно-монтажні роботи з реконструкції електромережі. Окрім того, з указаним контрагентом позивачем укладено договори підряду на реконструкцію трансформаторних підстанцій. Умови цих договорів є ідентичними умовам договорів підряду, укладених позивачем з ТОВ «Електро-Профі». Також, між АТ «Сумиобленерго» та ТОВ «ЮСМ-Електрик» укладено однотипні договори підряду, предметом яких є будівельно-монтажні роботи з ремонту будівель філій АТ «Сумиобленерго».

На підтвердження виконання господарських операцій за вищевказаними договорами підряду позивач надав: договори, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (за формою КБ-3), акти приймання виконаних будівельних і робіт (за формою КБ-2в), акти вартості устаткування, що придбавається виконавцем робіт), платіжні доручення, банківські виписки, листи підрядників, журнали інструктажів, журнали заявок на відключення, журнали нарядів, оперативні журнали, протоколи випробувань силових трансформаторів, протоколи вимірювань, службові записки ТОВ «ЮСМ-Електрик».

Між АТ «Сумиобленерго» та ТОВ «НВП «Полтава Союз Енерго» укладено однотипні договори підряду, предметом яких є будівельно-монтажні роботи з реконструкції електромережі.

На підтвердження виконання господарських операцій за вищевказаними договорами підряду позивач надав договори, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (за формою КБ-3), акти приймання виконаних будівельних робіт (за формою КБ-2в), акти вартості устаткування, що придбавається виконавцем робіт), платіжні доручення, банківські виписки, листи підрядників, журнали інструктажів, журнали заявок на відключення, журнали нарядів, оперативні журнали.

Надаючи оцінку наданим позивачем документам суди попередніх інстанції дійшли висновку, що такі містять відомості, які повною мірою відображають суть господарських операцій між позивачем та контрагентами, що відбулись в охопленому перевіркою періоді, документи оформлені відповідно до вимог чинного законодавства, а господарські операції знайшли своє відображення у бухгалтерському обліку позивача та доводять наявність змін в його активах під час вчинення господарської операції.

На переконання судів, спірні господарські операції позивача та його контрагентів здійснені в межах їх основних видів діяльності, укладення договорів підряду було обумовлено наявністю ділової мети, а результати робіт використані позивачем у власній господарській діяльності, а саме - задля забезпечення виконання АТ «Сумиобленерго» своїх зобов`язань за договорами з фізичними та юридичними особами про приєднання до електричних мереж.

Враховуючи, що спірні господарські операції позивача з наведеними вище контрагентами з реконструкції електромереж, трансформаторних підстанцій підтверджені належними первинними документами, зокрема, договорами, податковими накладними, банківськими платіжними документами, актами приймання виконаних будівельних робіт, суди попередніх інстанцій визнали безпідставними доводи податкового органу про безтоварність задекларованих операцій.

Проаналізувавши основні тези акта перевірки, судами з`ясовано, що відповідачем не заперечується факт виконання підрядних робіт, проте ставиться під сумнів виконання їх безпосередньо контрагентами позивача, з посиланням на відсутність у них необхідних матеріальних, трудових ресурсів, відсутність дозволів на виконання робіт, а також наявність порушених кримінальних проваджень, в яких фігурують контрагенти.

Зокрема, відповідач стверджував, що підрядні роботи, обумовлені правочинами, є роботами підвищеної небезпеки, а тому потребують наявність у підрядників відповідних дозволів та ліценцій, проте таких документів позивач під час перевірки не надав.

Надаючи оцінку таким доводам, суди в першу чергу виходили з того, що відповідачем не доведено, на підставі якого саме нормативно-правового акта він стверджує про приналежність усіх виконуваних контрагентами робіт до таких, що пов`язані з підвищеною небезпекою.

Звернувшись до приписів Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року №1107 (далі - Порядок №1107), суди зазначили, що, зокрема, пунктом 2 додатку 2 означеного Порядку передбачено отримання дозволу на виконання робіт з монтажу, демонтажу, налагодженню, ремонту, технічному обслуговуванню, реконструкції устаткування напругою понад 1000 В (електричного устаткування електричних станцій та мереж, технологічного електрообладнання).

Разом з тим, як встановлено судами та не було спростовано відповідачем під час слухання справи, роботи з реконструкції мереж для надання послуг з приєднання, які виконували ТОВ «Електро-Профі», ТОВ «НВП «Полтава Союз Енерго», ТОВ «ЮСМ-Електрик» в періоді, який охоплювався перевіркою, не відносяться до робіт підвищеної небезпеки і не потребують у підрядників наявності дозволу, оскільки виконувалися в електроустановках, на електричному устаткуванні мереж та технологічному електрообладнанні напругою до 400 В.

Попри викладене судами з`ясовано, що один із контрагентів - ТОВ «ЮСМ-Електрик» за деякими з договорів дійсно виконувало роботи підвищеної небезпеки, які потребували дозволу (йдеться про договір підряду від 19 жовтня 2018 року №1910/1 та договори підряду з реконструкції трансформаторних підстанцій). Проте, станом на момент виконання робіт підвищеної небезпеки у вказаного підприємства був дозвіл від 13 червня 2018 року, виданий Головним управління Держпраці у Дніпропетровській області, на монтаж, налагодження, ремонт, технічне обслуговування, реконструкцію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки - устаткування напругою понад 1000 В (від 6 кВ до 110 кВ включно) (електричного устаткування електричних станцій та мереж; технологічного обладнання). Як встановили суди вказаний дозвіл відкрито розміщений в мережі Інтернет з метою участі у публічних закупівлях, наслідком яких стало укладення між ним та позивачем договору підряду від 19 жовтня 2018 року № 1910/1.

Також, з наявних у справі матеріалів суди з`ясували наявність у підрядників ліцензій або дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки, а саме: наявна ліцензія Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 13 грудня 2017 року №59-Л на виконання ТОВ «Електро-Профі» електромонтажних робіт; ліцензія Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 25 жовтня 2017 року № 49-Л на виконання ТОВ «ЮСМ-Електрик» електромонтажних робіт.

Оцінюючи твердження ГУ ДПС у Сумській області про відсутність у контрагентів позивача необхідних трудових ресурсів для здійснення робіт, обумовлених правочинами, суди виходили з того, що такі доводи відповідача не підтверджені жодними доказами, а ґрунтуються виключно на припущеннях.

Так, посилаючись на інформаційну базу даних ДПС, відповідач стверджував що у ТОВ «НВП Полтава Союз Енерго» працювала 1 особа; за даними витягу з Форми 1ДФ за період з 2018 року по 1 квартал 2019 року у ТОВ «Електро Профі» працювало 3 особи; у ТОВ «НВП Полтава Союз Енерго» працювало 6 осіб, які, водночас, відсутні в інформаційній базі даних ДПС.

У світлі таких доводів судами попередніх інстанцій зроблено висновок, що відповідач, стверджуючи про неможливість виконання обумовлених правочинами обсягів робіт кількістю працюючих у підрядників офіційно працівників, не заперечує самого факту реальності виконання робіт та не вказує конкретної кількості осіб, необхідних для виконання відповідних робіт. Податковим органом перевірка контрагентів АТ «Сумиобленерго», зокрема, з метою встановлення дійсної кількості їх працівників, здійснення підприємством господарської діяльності в цей період не проводилась, а лише враховані відомості з інформаційної бази даних (точніше, відсутність такої).

Зі змісту наявних у справі документів судами встановлено, що підрядники самостійно, без участі позивача, забезпечували виконання робіт кваліфікованим персоналом, з якими проводився інструктаж, у строки та в порядку, передбаченому договорами підряду, за допомогою власних матеріалів, власними силами та засобами, відповідно до вимог проєктної документації. Суди врахували, що факт виконання робіт з реконструкції мереж АТ «Сумиобленерго» для надання послуг з приєднання об`єктів споживачів електроенергії та трансформаторних підстанцій на території Сумської області, ремонт об`єктів нерухомого майна, розташованого та території філій АТ «Сумиобленерго», підтверджується договорами, актами виконаних робіт, платіжними дорученнями, які надавалися позивачем як до перевірки, так і до суду. Підрядники самостійно визначали персональний склад своїх працівників для виконання робіт, вказуючи їх дані в листах до АТ «Сумиобленерго», в яких викладено прохання провести цим працівникам первинний інструктаж. Вказані підрядниками працівники пройшли такий інструктаж та підтвердили факт його проходження власними підписами в журналі інструктажів. Копії листів підрядників та витягів з журналів інструктажів детально досліджувалися судами попередніх інстанцій та їм надана відповідна правова оцінка.

Суди також відзначили, що недоліки в оформленні підрядниками власних працівників та неподання звітності за формою № 1ДФ щодо таких працівників може свідчити лише про можливі порушення підрядниками вимог трудового або податкового законодавства, однак це не спростовує факту складення підрядниками листів з проханням провести конкретним працівникам підрядників первинний інструктаж, внесення записів до журналів проведення інструктажів.

Аналізуючи доводи контролюючого органу про те, що позивачем не надано до перевірки перепусток на працівників підрядників, журналів охорони, графіків виконаних робіт, геодезичних зйомок, авторського нагляду, журналів проведених інструктажів працівників підрядника, суди попередніх інстанцій виходили з того, що такі документи не є первинними в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», тому лише їх відсутність не може бути безумовними доказом безтоварності спірних господарських операцій за наявності інших доказів, які підтверджують виконання робіт.

Щодо доводів відповідача про відсутність інформації про придбання будівельних матеріалів ТОВ «НВП «Полтава Союз Енерго» по ланцюгу постачання, суди встановили, що роботи за договорами виконані в повному обсязі саме означеним контрагентом, що підтверджується первинними та іншими документами. Крім того, суди зауважили, що акт перевірки не містить відомостей, за який саме період податковим органом проводилася перевірка Єдиного реєстру податкових накладних щодо придбання ТОВ «НВП «Полтава Союз Енерго» обладнання та якого саме, як і не здійснювалась перевірки означеного контрагента.

Слушно додали суди й те, що у цілому інформація про контрагентів позивача з автоматизованих інформаційних систем органів ДФС може бути підставою для висновків щодо реальності господарських операцій лише в сукупності з іншими доказами, що підтверджують неможливість конкретного контрагента брати участь у здійсненні конкретної господарської операції. Поряд із тим, зібрані у справі докази за висновком судів достовірно підтверджують, що контрагенти-підрядники виконали для АТ «Сумиобленерго» роботи з реконструкції мережі для надання послуг з приєднання об`єктів споживачів електроенергії, будівельно-монтажні роботи, ремонтно-будівельні роботи, роботи із заміни трансформаторів на трансформаторних підстанціях товариства.

Не взяли до уваги суди попередніх інстанцій й твердження податкового органу про наявність кримінальних проваджень за ознаками кримінальних правопорушень, стосовно ТОВ «ЮСМ-Електрик» та ТОВ «Електро-Профі», як на доказ безтоварності господарських операцій. Зіславшись на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 07 липня 2022 року (справа №160/3364/19), суди зазначили, що сам факт порушення кримінальної справи та отримання свідчень (пояснень) в рамках такої кримінальної справи, не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій проведених позивачем та його контрагентами.

Враховуючи викладене, колегія суддів КАС ВС вважає обґрунтованим висновок судів попередніх інстанцій про те, що спірні господарські операції між правочинам між позивачем та контрагентами-підрядниками мали реальний характер, підтверджені наявними належним чином оформленими первинними документами, пов`язані з господарською діяльністю позивача, а висновок контролюючого органу про безтоварність укладених правочинів є таким, що не ґрунтується на належних доказах.

Отже, переглянувши рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судами фактичних обставин справи, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень суди повно й правильно встановили обставини справи, не допустили неправильного застосування норм матеріального права, чи порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судових рішень. Висновки судів першої та апеляційної інстанцій є результатом оцінки наявних у їх розпорядженні доказів. Суд касаційної інстанції не може не погодитись із ними, оскільки така оцінка судами здійснена з дотриманням вимог процесуального закону щодо повного та всебічного з`ясування всіх обстави справи на підставі належних та допустимих доказів.

Перевіряючи доводи касаційної скарги щодо неправильного застосування судами норм матеріального права у розрізі підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 3 частини першої статті 328 КАС України, колегія суддів дійшла висновку, що такі аргументи позивача фактично зводяться до незгоди із наданою судами правовою оцінкою наявним у справі доказам.

Аналіз практики КАС ВС свідчить про те, що останній неодноразово у своїй рішеннях висловлювався щодо застосування вимог пункту 85.2 статті 85, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пункту 135.1 статті 135, пунктів 198.1,198.2, 198.3, 198.6 статті 198 та пункту 201.10 статті 201 ПК України в частині правомірності/неправомірності здійснення контролюючим органом відповідних нарахувань у правовідносинах, де спірним є питання реальності господарських правовідносин між суб`єктами господарювання. Утім, незважаючи на однакове нормативно-правове регламентування спірних правовідносин, висновки Верховного Суду у тих чи інших справах здебільшого ґрунтуються на конкретних фактичних обставинах справи, результати розгляду яких залежать від їх (обставин) повноти, характеру, об`єктивності, юридичного значення. Варто додати, що висновки судів у цій справі узгоджуються зі сталою практикою Верховного Суду, сформованою за наслідками вирішення спорів з аналогічними правовідносинами, та відповідають їй.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи заявника касаційної скарги про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права в частині неповноти встановлення обставин справи, оскільки суди ретельно перевірили всі доводи й аргументи податкового органу, в тому числі обставини господарських взаємовідносин з його контрагентами, умови договорів, висновки акта перевірки, та встановили реальність здійснення спірних господарських операцій (виконання робіт) позивача з контрагентами. Мотивувальна частина судових рішень судів попередніх інстанцій містить розгорнуту й детальну відповідь на кожний довід податкового органу, озвучений ним в рамках розгляду цієї справи.

Варто зауважити, що більшість доводів відповідача, наведених у касаційній скарзі, відносяться до площини фактичних обставин справи, установлення й перевірка яких відповідно до приписів статті 341 КАС України виходить поза межі повноважень суду касаційної інстанції, який, відповідно до процесуального закону, є судом права, а не факту.

Отже, доводи й аргументи заявника касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, не знайшли свого підтвердження під час касаційного перегляду справи.

Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 350 КАС України).

У зв`язку з цим касаційна скарга контролюючого органу підлягає залишенню без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 344, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

п о с т а н о в и в :

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2021 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2022 року залишити без змін, а касаційну скаргу Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя І.Л. Желтобрюх

Судді О.В. Білоус

О.О. Шишов