Справа № 160/6653/23
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2023-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 червня 2023 року Справа № 160/6653/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Жукової Є.О.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.04.2023 р. відкрито провадження в адміністративній справі №160/6653/23.
Позовні вимоги обґрунтовано наступним.
21.10.2019 року ОСОБА_1 звернулась до Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах згідно п. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Однак, листом №789/03.25-17 від 11 грудня 2019 року відповідач відмовив у призначенні пенсії. Вказане рішення обґрунтоване тим, що позивач не має пільгового стажу тому, що ним не надано документів, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, а саме уточнюючих довідок від підприємств.
Рішення в апеляційній інстанції не оскаржувалось та набрало законної сили 17.12.2020 року.

У зв`язку з відмовою призначити пенсію з дати звернення до ПФУ від 21.10.2019 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду подано заяву про роз`яснення судового рішення. Ухвалою суду від 02.03.21 у задоволенні заяви про роз`яснення судового рішення відмовлено, оскільки воно є чітким, зрозумілим і додаткового роз`яснення не потребує. Судом в Ухвалі зазначено, що питання з приводу дати (часу) призначення пенсії позивача зазначене у мотивувальній частині рішення. Так в мотивувальній частині рішення суду зазначено, що «відповідно до п. 4.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою. Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів».

Судом встановлено, що позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії 21.10.2019 року.

07.12.2022 р. позивач звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду в порядку ст. 383 КАС України із заявою: постановити у справі №160/12725/20 окрему ухвалу і направити її до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсійні виплати за рішенням суду у справі №160/12725/20 з 21.10.2019 року.

12.01.23 р. ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності, вчиненою суб`єктом владних повноважень відповідачем по справі №160/12725/20 відмовлено. Рішення суду мотивовано тим, що питання дати, з якої має бути призначена пенсія позивачу, не була предметом дослідження при прийнятті рішення по справі №160/12725/20. Тож, у діях відповідача відсутні ознаки протиправності та недотримання принципу законності у своїй діяльності, а тому відсутня необхідність здійснювати нарахування та виплату пенсії з 21.10.2019 року, як вказує позивач у своїй заяві.

Узагальнюючи викладене, оскільки рішення Відповідача №789/03.25-17 від 11 грудня 2019 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах визнано протиправним та зобов`язано зарахувати стаж роботи до страхового стажу, який давав право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах то відповідач протиправно відмовив позивачу у призначенні йому пенсії за віком за результатами розгляду заяви з 21.10.2019 р.

Відтак, позивач вважає, що після набрання законної сили вказаним рішенням відповідач, повинен був повторно розглянути заяву позивача від 21.10.2019 та призначити їй пенсію саме з дати первинного звернення, а не з 12.01.2021.

Представником відповідача, було направлено на адресу суду відзив на позовну заяву, в тексті якого зазначено, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.11.2020 по справі № 160/12725/20 та на підставі особисто поданої позивачем заяви від 12.01.2021, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було зараховано до страхового та пільгового стажу за Списком № 2 періоди роботи з 01 липня 1992 року по 31 грудня 1999 року та з 01 квітня 2008 року по 30 квітня 2011 року та призначено ОСОБА_1 з 12.01.2021 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно статті 114 Закону № 1058-IV, що підтверджується протоколом призначення пенсії № 99 від 16.03.2021.

Постановою державного виконавця від 28.10.2022 ВП за №67658524 закрито у зв`язку з виконанням виконавчого документа по справі №160/12725/20, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом 11.01.2021 р.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.01.2023 по справі № 160/12725/20 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності, вчиненою суб`єктом владних повноважень відповідачем по справі № 160/12725/20- відмовлено.

В означеній ухвалі судом наведено наступний висновок: «Так, в мотивувальній частині рішення суду зазначено, що «відповідно до п. 4.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою. Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів».

Разом з тим, відповідач листом № 0400-010902-5/5300 від 12.01.2022 року повідомив представника позивача, що рішення суду по справі № 160/12725/20 в частині зобов`язання пенсійним органом виконано в повному обсязі.».

Правовідносини, з приводу яких позивач звернувся до суду, виникли у період з 21.10.2019 року, водночас з даним позовом до суду позивач звернувся 03.04.2023 року, тобто з порушенням строку, визначеного статтею 122 КАС України, більше ніж на два роки, рахуючи з дати набрання рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.11.2020 по справі № 160/12725/20. Означене рішення позивачем не оскаржувалося.

На підставі означеного вище, представник відповідача просить суд у задоволенні пред`явлених позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Представником позивачем було подано до суду відповідь на відзив, в тексті якого зазначено, що відповідачем, на виконання рішення суду у справі №160/12725/20 від 16.11.2020 призначено пенсію позивачу не з дати звернення з 21.10.2019, а з дати отримання рішення суду від 12.01.2021 року. Відповідач відмовляється проводити донарахування і виплату пенсії за віком на пільгових умовах за період з 21.10.2019 року по дату призначення та першої виплати пенсії.

Протиправність відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 була встановлена в рішенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.11.2020 №160/12725/20, яке набрало законної сили17.12.2020 року.

Таким чином, зобов`язання відповідача призначити пенсію, викладене в рішенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.11.2020 року у справі №160/12725/20, пов`язане з датою первісного звернення за призначенням пенсії 21.10.2019 року, оскільки законодавством іншої дати призначення пенсії, ніж передбачено ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. 7 Закону «Про пенсійне забезпечення», Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, визначений Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22- 1, не передбачено в спірних правовідносинах.

Крім того, саме рішення про призначення та виплату пенсії позивачем не

оскаржується. А питання дати, з якої має бути призначена пенсія позивачу, не була предметом дослідження при прийнятті рішення по справі №160/12725/20, а отже вказане стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Застосовуючи строки у зазначеній сфері, потрібно розрізняти право особи на соціальний захист та право особи на судовий захист. Право на соціальний захист особи реалізується відповідним суб`єктом владних повноважень, як правило, органом пенсійного фонду за зверненням такої особи з проханням надати певний статус та здійснити відповідні виплати. У випадку, якщо особа вважає, що існує спір у публічно-правовій сфері стосовно реалізації її права на соціальний захист, зумовлений протиправними рішеннями, діями або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, така особа може звернутися до адміністративного суду з позовом, що буде вже способом реалізації права на судовий захист. Згідно з Конституцією право особи на соціальний захист гарантується в першу чергу ст.46, а право на судовий захист стст.55 та 124.

Строки у сфері соціального захисту застосовує відповідний суб`єкт владних повноважень або суд у випадку визнання рішення, дії чи бездіяльності відповідного суб`єкта протиправними та задоволення позову особи. У свою чергу, строк на звернення до суду застосовується виключно судом, як правило, на етапі прийняття рішення про відкриття провадження в адміністративній справі. Строк звернення до суду стосується виключно питання прийняття до розгляду або відмови в розгляді позовних вимог по суті, але не застосовується для прийняття рішення про задоволення чи незадоволення таких вимог, а також періоду, протягом якого такі вимоги підлягають задоволенню.

Крім того, у триваючих правовідносинах суб`єкт владних повноважень протягом певного проміжку часу ухиляється від виконання своїх зобов`язань (триваюча протиправна бездіяльність) або допускає протиправну поведінку (триваюча протиправна діяльність) щодо фізичної або юридичної особи. Прикладом таких правовідносин є правовідносини, що виникають у сфері реалізації права громадян на соціальний захист (пенсійне забезпечення, виплата заробітної плати тощо).

Важливо, що предметом позову в категорії справ стосовно соціального захисту є дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, пов`язані із соціальними виплатами, які можуть бути регулярними, періодичними, одноразовими, обмеженими в часі платежами, а тому строк на соціальний захист та строки звернення до суду залежать також від виду відповідного платежу як форми соціального захисту з боку держави.

Відлік строків для звернення з метою реалізації права на соціальний захист розпочинається з моменту отримання відповідним суб`єктом владних повноважень заяви особи, до якої додано пакет необхідних документів. У свою чергу відлік строків для звернення до суду (у випадку незгоди особи з відповідним рішенням, дією чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду зазначеної заяви) розпочинається з моменту, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про таке порушення своїх прав, крім випадків, якщо інше прямо не передбачено законом.

З огляду на позицію Конституційного Суду, висловлену у рішеннях від 15.10.2013 №8-рп/2013 та від 15.10.2013 №9-рп/2013, а також на підставі аналізу положення ст.51 закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» колегія суддів дійшла до висновку, що в разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком.

Щодо розміру адвокатської винагороди.

Відповідач у відзиві зазначає про не співмірність витрат на правову допомогу та про відсутність детального опису робіт як на підставу відмови в задоволенні стягнення витрат позивача на правову допомогу.

Так, 17.03.2023 року між позивачем та адвокатом укладено додаткову угоду до договору про надання правничої допомоги від 19.05.2021 року, відповідно до якої сторони домовились, що ціна за обсяг робіт адвоката складає 3 000 грн., а саме: підготовку документів, складення позовної заяви та подачу її до Дніпровського окружного адміністративного суду; у разі призначення розгляду справи у загальному позовному провадженні з викликом сторін забезпечення участі у судових засіданнях; отримання рішення Дніпровського окружного адміністративного суду та передачі клієнту.

Таким чином, сторонами договору узгоджено фіксований розмір оплати, що не вимагає детального опису та включає в себе всі види робіт, незалежно від необхідного об`єму, які пов`язані з проведенням нарахування та виплати заборгованості з пенсійних виплат ОСОБА_1 . Також, звертаємо увагу, на роботу, яка здійснювалась до подачі даного позову, а саме супроводження виконавчого провадження, подачу заяви та участь у розгляді заявив порядку ч. 3 ст.383 КАС України.

Відповідно до довідки від 15.05.2023 р. №80, складеною начальником відділу управління персоналом Аліною Шевченко, суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Жукова Євгенія Олексіївна перебуватиме у відпустці без збереження заробітної плати на період дії воєнного стану, а саме з: 29.05.2023 року по 27.06.2023 р.

Отже, дана справа вирішується в перші робочі дні судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Жукової Євгенії Олексіївни, тобто 29.06.2023 р.

Суд розглянув справу відповідно до ст. 262 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, враховуючи строк розгляду справи, передбачений ст.258 КАС України.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_1 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом, копія якого міститься в матеріалах справи.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 21.10.2019 року ОСОБА_1 звернулась до Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах згідно п. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Однак, листом №789/03.25-17 від 11 грудня 2019 року відповідач відмовив у призначенні пенсії. Вказане рішення обґрунтоване тим, що позивач не має пільгового стажу тому, що ним не надано документів, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, а саме уточнюючих довідок від підприємств.

У з в`язку з незгодою з рішенням Відповідача 09.10.2020 ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просила викладену у листі №789/03.25-17 від 11 грудня 2019 року відділу з питань призначення пенсії Управління застосування пенсійного законодавства Головного Управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відмову у призначенні позивачу ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах визнати протиправною; зобов`язати Головне Управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області врахувати стаж роботи позивача з 01 липня 1992 року по 31 грудня 1999 року та з 01 квітня 2008 року по 30 квітня 2011 року при призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах як особі, що працювала на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у ч.ч. 2,3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №160/12725/20 від 16.11.2020 р. позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю. Визнано протиправним рішення Головного Управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оформлене листом №789/03.25-17 від 11 грудня 2019 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах. Зобов`язано Головне Управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області врахувати стаж роботи позивача з 01 липня 1992 року по 31 грудня 1999 року та з 01 квітня 2008 року по 30 квітня 2011 року при призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах як особі, що працювала на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у ч. ч. 2,3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішення в апеляційній інстанції не оскаржувалось та набрало законної сили 17.12.2020 року.

11.01.2021 р. на виконання рішення суду видано виконавчий лист №160/12725/20 Дніпропетровським окружним адміністративним судом про визнання рішення протиправним та зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області врахувати стаж роботи позивача з 01.07.1992 року по 31.12.1999 року та з 01.04.2008 року по 30.04.2011 при призначені позивачу пенсії за віком на пільгових умовах як особі, що працювала на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених КМУ, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах зазначених у ч. ч. 2,3 ст.114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

12.01.2021 ОСОБА_1 звернулась з відповідним рішенням суду до Новокадацького відділу обслуговування громадян ГУ ПФУ в Дніпропетровській області для його виконання. На виконання рішення суду заявниці призначено пенсію з 12.01.2021, тобто з дати її повторного звернення до Відповідача про виконання рішення суду.

15.03.2021 р. ОСОБА_1 подано заяву на ім`я начальника ГУ ПФУ в Дніпропетровській області про проведення нарахування пенсійних виплат з дати подання первинної заяви, а саме з 21.10.2019.

Згідно відповіді відділу перерахунків пенсії №1 управління пенсійного забезпечення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, останній вважає, що покладені судом зобов`язання вчинити дії виконано.

У зв`язку з відмовою призначити пенсію з дати звернення до ПФУ від 21.10.2019 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду подано заяву про роз`яснення судового рішення. Ухвалою суду від 02.03.21 у задоволенні заяви про роз`яснення судового рішення відмовлено, оскільки воно є чітким, зрозумілим і додаткового роз`яснення не потребує. Судом в Ухвалі зазначено, що питання з приводу дати (часу) призначення пенсії позивача зазначене у мотивувальній частині рішення. Так в мотивувальній частині рішення суду зазначено, що «відповідно до п. 4.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою. Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів».

Судом встановлено, що позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії 21.10.2019 року.

ОСОБА_1 подано до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровський області Південно східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) виконавчий лист до примусового виконання, за яким 26.11.2020 державним виконавцем відкрито виконавче провадження №67658524.

19.01.2022 р. державним виконавцем отримано відповідь від відповідача про виконання рішення суду. В відповіді зазначено, що на виконання рішення суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зараховано стаж роботи з 01 липня 1992 року по 31 грудня 1999 року та з 01 квітня 2008 року по 30 квітня 2011 року при призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах з 12.01.2021. До відповіді надано копію розпорядження та розрахунок стажу.

28.07.22 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №67658524 у зв`язку з виконанням рішення суду на підставі п. 9 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», яку отримано Позивачем 29.11.2022 року.

07.12.2022 позивач звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду в порядку ст. 383 КАС України з заявою: постановити у справі №160/12725/20 окрему ухвалу і направити її до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсійні виплати за рішенням суду у справі №160/12725/20 з 21.10.2019 року.

12.01.23 р. Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності, вчиненою суб`єктом владних повноважень відповідачем по справі №160/12725/20 відмовлено. Рішення суду мотивовано тим, що питання дати, з якої має бути призначена пенсія позивачу, не була предметом дослідження при прийнятті рішення по справі №160/12725/20. Тож, у діях відповідача відсутні ознаки протиправності та недотримання принципу законності у своїй діяльності, а тому відсутня необхідність здійснювати нарахування та виплату пенсії з 21.10.2019 року, як вказує позивач у своїй заяві.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Згідно частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі Закон № 1058-IV).

У відповідності до статті 1 Закону № 1058-ІV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Пунктом 1 частини 1 статті 9 Закону № 1058-ІV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються у т. ч. пенсія за віком.

Частиною 4 статті 24 Закону № 1058-ІV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

У відповідності до пункту 2 розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058-ІV Пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України Про пенсійне забезпечення.

Закон України Про пенсійне забезпечення № 1788-XII від 05.11.1991 року (далі Закон № 1788-XII) відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих.

Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

У відповідності до Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 року № 213-VIII внесено зміни до Закону України Про пенсійне забезпечення, а саме стаття 13 викладена у наступній редакції.

На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Вищевказана норма закону кореспондується із статтею 114 Закону № 1058- IV (чинна редакція) право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

На пільгових умовах пенсія за віком призначається, зокрема, працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах (частина 2 вказаної статті).

Згідно зі статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу підтверджується в Порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою КМУ від 12.08.1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок № 637).

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731, встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Списки № 1, 2 затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173 застосовуються до пільгової роботи до 31 грудня 1991 року; якщо пільгова робота продовжується після 01 січня 1992 року (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11 березня 1994 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10; якщо пільгова робота продовжується після 11 березня 1994 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16 січня 2003 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162.

Відповідно до п. 4.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою. Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Згідно із частиною 4 статті 7 КАС України, якщо суд доходить висновку, що закон чи інший правовий акт суперечить Конституції України, суд не застосовує такий закон чи інший правовий акт, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії.

У такому випадку суд після винесення рішення у справі звертається до Верховного Суду для вирішення питання щодо внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності закону чи іншого правового акта, що віднесено до юрисдикції Конституційного Суду України.

За такого правового регулювання та встановлених обставин колегія суддів доходить висновку, що пункт 2 частини другої статті 114, абзаци 2, 3 пункту 2 розділу XV Закону № 1058-IV за змістом і правовою природою є такими, що не відповідають Конституції України, тому Суд вирішує справу без застосування цих норм, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії з урахуванням юридичної позиції, викладеної в Рішенні Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020.

У зв`язку із цим Суд уважає за необхідне звернутись до Верховного Суду для вирішення питання про внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності цих положень Закону № 1058-IV.

Отже, відповідно до вищевикладеного, Суд зазначає, що до категорії осіб, на яких поширюється дія Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020, і відповідно мають право на пенсію за віком на пільгових умовах за положеннями Закону № 1788-ХІІ після 23.01.2020 (набрання чинності Рішення КСУ № 1-р/2020) належать особи, які працювали до 01.04.2015, були зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, мали стаж роботи, визначений статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до 01.04.2015, та досягли віку, визначеного цією статтею, на момент звернення до Пенсійного фонду за призначенням пенсії.

Щодо твердження позивача, що їй відмовлено у призначені та виплаті пенсії за віком на пільгових умовах з 21.10.2019 р., тобто з дати звернення до пенсійного органу із відповідною заявою при призначення пенсії на пільгових умовах суд зазначає, що оскільки позивачу пенсія була призначена з 12.01.2021 р., проте, як вже встановлено рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.11.2020 р. у справі №160/12725/20, яке набрало законної сили 17.12.2020 р., що позивач звернулась до УПФ із заявою про призначення пенсії від 21.10.2019 р., відповідачем фактично не проводилось нарахування та виплата пенсії позивачу за період з 21.10.2019 року по 12.01.2021 року.

При цьому суд відхиляє доводи відповідача щодо пропущеного позивачем шестимісячного строку звернення до суду, та зазначає, що відповідно до частини 3 статті 51 Закону №2262-ХІІ перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Аналіз даної статті дає підстави дійти до висновку, що, за загальним правилом, не існує строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала з вини відповідного суб`єкта владних повноважень.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25.05.2016 року у справі № 164/1904/14-ц, у постановах Верховного Суду від 30.10.2018 року у справі № 493/1867/17, від 19.03.2019 року у справі № 806/1952/18.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 ст. 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі означеного вище, та з метою належного та повного відновлення порушено права позивача, суд приходить до висновку про необхідність виходу за межі позовних вимог та визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах з 12.01.2021 року.

Відповідно до ч. ч. 1 та 4 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Частиною 1 ст. 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

При цьому, суд зазначає, що у Висновку №11 від 18.12.2008 року Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету міністрів Ради Європи про якість судових рішень викладено наступні висновки:

«Усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою й простою мовою - це необхідна передумова розуміння рішення сторонами та громадськістю. Для цього потрібно логічно структурувати рішення й викласти його у зрозумілому стилі, доступному для всіх.»

«Кожен суддя може обрати власний стиль та побудову документа або використовувати типові зразки, якщо такі існують.»

Водночас, відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду від 16.12.2021 р. у справі №11-164сап21, в тексті якої зазначено, що не повинно викликати сумнівів чи заперечень відносно того, що всі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню в наступній редакції:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах з 12.01.2021 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах з 21.10.2019 року, з урахуванням виплачених сум;

- в іншій частині заявлених позовних вимог відмовити.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати підлягають стягненню на корить позивача.

Щодо заявленої позивачем вимоги про розподіл витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн., суд зазначає наступне.

Приписами статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать також витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу матеріали справи містять договір про надання правничої допомоги від 19.05.2021 р. Позивачем 17.03.2023 року було також укладено додаткову угоду до договору про надання правничої допомоги 19.05.2021 року. Відповідно до якої сторони домовились, що ціна за обсяг робіт адвоката складає 3 000 грн.

Згідно з актом наданих послуг від 17.03.2023 року адвокатом надано, а клієнтом прийнято послуги на виконання п.п.1.1, 2.11, 5.1 договору про надання правової допомоги від 19.05.2021 року, додаткової угоди від 17.03.2023 року загальною вартістю 3 000 грн.

Суд зазначає, що при визначенні суми витрат, понесених позивачем на сплату послуг з правничої допомоги, має бути враховано складність справи та обсяг виконаних адвокатом робіт.

Справа за позовом ОСОБА_1 віднесена судом до категорії незначної складності.

Враховуючи наведені обставини, суд прийшов до висновку про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних відшкодувань відповідача 3000,00 грн. в рахунок понесених витрат на оплату професійної правничої допомоги.

Керуючись ст. 242-244, 246, 250, 254, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094) про зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах з 12.01.2021 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах з 21.10.2019 року, з урахуванням виплачених сум.

В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений за подання даної позовної заяви у розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три грн. 60 коп.).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн. (три тисяч грн. 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст.295,297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.О. Жукова