Справа № 480/5225/22
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2023-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2023 р.Справа № 480/5225/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В. ,

за участю секретаря судового засідання Яковини В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 01.11.2022, головуючий суддя І інстанції: С.В. Воловик, м. Суми, повний текст складено 01.11.22 по справі № 480/5225/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області, третя особа: Первинна професійна спілка "Правозахисники країни" про визнання протиправним і скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся з позовною заявою до Сумського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області (далі відповідач, Сумське РУП), третя особа: Первинна професійна спілка "Правозахисники країни", у якій просить суд визнати протиправним та скасувати наказ відповідача № 300 від 12.07.2022 про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 01.11.2022 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Сумського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області № 300 від 12.07.2022 "Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейського Сумського РУП".

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що оскільки незнання ОСОБА_1 положень Інструкції № 70 суперечить вимогам відповідно п. 6 розділу І Інструкції № 70, ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію" та ст. 1 Дисциплінарного статуту, то згідно ч. 1 ст. 12 Дисциплінарного статуту незнання заходів безпеки при поводженні з вогнепальною зброєю утворює склад дисциплінарного проступку. За результатом проведеного службового розслідування обставини допущення порушення службової дисципліни знайшли своє підтвердження, тому були наявні підстави для видання наказу Сумського РУП ГУНП в Сумській області від 12.07.2022 № 300 про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді зауваження. При цьому зазначений наказ було видано уповноваженою особою (відповідно до наказу НПУ від 04.10.2018 №929), у передбаченому законом порядку, з урахуванням результатів службового розслідування, проведеного у строки, порядок і спосіб, передбачений Дисциплінарним статутом Національної поліції України.

У судове засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, відповідно до ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) , не перешкоджає розгляду справи.

Від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи з посиланням на те, що представник зайнятий в іншому судовому процесі.

Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення такого клопотання, оскільки явка сторін не визнавалася судом апеляційної інстанції обов`язковою та відповідач у вказаному клопотання не обгрунтовав необхідність розгляду справи виключно за участю представника з огляду на характер спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач проходить службу в органах поліції. Місце служби - Сумське районне управління поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області.

Начальником СКЗ Сумського РУП ГУНП в Сумській області 20.06.2022 начальнику Сумського РУП подано рапорт про те, що під час опитування з питань матеріальної частини зброї, правил і порядку її застосування і використання, заходів безпеки при поводженні з нею, ОСОБА_1 показав незадовільний рівень знань.

За вказаним фактом, на підставі наказу № 93 від 24.06.2022 проведено службове розслідування, за результатами якого 07.07.2022 складено висновок про порушення ОСОБА_1 пунктів 2, 9 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції, підпункту 2 пункту 4, підпункту 1 пункту 6 розділу І Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю, затвердженої наказом МВС України № 70 від 01.02.2016 у зв`язку з незадовільним знанням заходів безпеки при поводженні зі зброєю.

З огляду на висновки службового розслідування, наказом № 300 від 12.07.2022 до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення "зауваження".

У подальшому, на виконання п. 8 розділу І Інструкції № 70 ОСОБА_1 в ВПН УКЗ ГУНП в Сумській області склав заліки на знання Інструкції № 70, після чого його було допущено до несення служби з вогнепальною зброєю.

Не погодившись із фактом притягнення до дисциплінарної відповідальності, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ані рапорт начальника СКЗ Сумського РУП ГУНП в Сумській області від 20.06.2022, ані висновок службового розслідування, не містять інформації щодо конкретних питань з приводу заходів безпеки при поводженні зі зброєю, на які ОСОБА_1 не надав відповідь або надав неправильну відповідь під час цільового інструктажу 20.06.2022. Тому, на думку суду першої інстанції, відсутність згаданої інформації, підтвердженої належними доказами, не дає змогу оцінити рівень знань ОСОБА_1 та викликає обґрунтований сумнів у доведеності вчинення позивачем дисциплінарного проступку. За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оскаржуваний наказ про застосування дисциплінарного стягнення не відповідає критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим, є протиправним та підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України № 2337-VIII від 15.03.2018.

Статтею 1 Дисциплінарного статуту встановлено, що службовою дисципліною є дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", службова дисципліна, зобов`язує поліцейського, зокрема, знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки, а також підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень.

Відповідно до статті 11 Дисциплінарного статуту, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За змістом статті 12 Статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Згідно зі статтею 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

Стаття 14 Дисциплінарного статуту передбачає, що з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків, проводиться службове розслідування.

На виконання частин 7, 8 статті 19 Статуту, у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

З системного аналізу наведених вище норм права, можна дійти висновку, що дисциплінарне стягнення до поліцейського може бути застосовано лише в тому випадку, коли в результаті його винних дій, було вчинено дисциплінарний проступок, тобто, порушена службова дисципліна, не виконувались чи неналежно виконувались обов`язки поліцейського.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Колегія суддів зазначає, що незважаючи на значну дискрецію в частині застосуванні заходів дисциплінарного стягнення, відповідач повинен обгрунтувати наявність підстав для застосування таких заходів та підтвердити належними та допустимими доказами склад дисциплінарного правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна сторона, об`єктивна сторона).

У цій справі, на підтвердження правомірності оскаржуваного наказу про застосування до позивача дисциплінарного стягнення, Сумське РУП надало до суду висновок службового розслідування від 07.07.2022, проведеного на підставі наказу № 93 від 24.06.2022, рапорт начальника СКЗ Сумського РУП ГУНП в Сумській області від 20.06.2022, пояснення позивача від 03.07.2022 та журнал реєстрації інструктажів.

Ретельно дослідивши зміст вказаних документів, колегія суддів уважає слушними висновки суду першої інстанції, що ці документи не містять беззаперечних доказів вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, достатніх для висновків про наявність підстав для застосування дисциплінарного стягнення.

Дійсно, ані рапорт начальника СКЗ Сумського РУП ГУНП в Сумській області від 20.06.2022, ані висновок службового розслідування, не містять інформації щодо конкретних питань з приводу заходів безпеки при поводженні зі зброєю, на які ОСОБА_1 не надав відповідь або надав неправильну відповідь під час цільового інструктажу 20.06.2022.

Від так суд позбавлений можливості надати оцінку тому, чи дійсно ОСОБА_1 мав незадовільні знання щодо заходів безпеки при поводженні зі зброєю.

Вказане викликає сумнів у наявності об`єктивної сторони дисциплінарного правопорушення, що в поєднанні з доводами позивача про те, що він неодноразово, починаючи з 2014 року, проходив такі інструктажі та не мав зауважень з приводу повноти своїх знань щодо правил поводження зі зброєю, свідчить про упередженість та перевищення меж дискреції з боку відповідача.

Отже колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відсутність згаданої інформації, підтвердженої належними доказами, не дає змогу оцінити рівень знань ОСОБА_1 та викликає обґрунтований сумнів у доведеності вчинення позивачем дисциплінарного проступку.

Доводи апеляційної скарги в цій частині не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують. Крім того, доводи апеляційної скарги є ідентичними тим, які були висловлені відповідачем в заяві по суті справи та з урахуванням яких суд першої інстанції вже надав оцінку встановленим обставинам справи.

Отже, підсумовуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення вимог позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши справу, дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: "а", "б", "в", "г" пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

З огляду на результат апеляційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Сумській області залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 01.11.2022 по справі № 480/5225/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді І.М. Ральченко В.В. Катунов
Повний текст постанови складено 30.06.2023.