Справа № 440/11288/22
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2023-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2023 р. Справа № 440/11288/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві на рішення Полтавського окружного адміністративного суду (головуючий І інстанції Головко А.Б.) від 03.02.2023 по справі № 440/11288/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій просив:

визнати протиправним та скасувати рішення від 20.10.2022 № 69 про відмову у перерахунку пенсії по заробітній платі відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

зобов`язати зарахувати до страхового стажу період роботи з 17.05.1990 по 10.08.1993 в юридичній консультації Лубенського району як члену Полтавської обласної колегії адвокатів та період роботи з 24.09.1976 по 24.09.1979 як трудовий стаж, вироблений в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі;

зобов`язати здійснити перерахунок та виплату пенсії у пільговому обчисленні (зарахувавши кожний рік роботи за один рік і шість місяців) за період з 24.09.1976 по 24.09.1979 як трудовий стаж, вироблений в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з дня призначення пенсії за віком.

В обґрунтування позовних вимог послався на те, що 18.10.2022 року він звернувся до пенсійного органу із заявою щодо перерахунку пенсії в частині зміни страхового стажу, набутого до 01.01.2004 року, врахування заробітної плати до 01.07.2000 року пенсії відповідно до ст. 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". На підтвердження трудового стажу в районах Крайньої Півночі за період з 24.09.1976 року по 24.09.1979 року позивач надав копію договору № 421-к від 24.09.1976 року, укладеного строком дії на три роки до 24.09.1979 року. На підтвердження трудового стажу з 17.05.1990 року по 10.08.1993 року позивач надав довідку Полтавського обласного відділення громадської організації "Спілка адвокатів України" про заробітну плату та обчислення пенсії № 5/5-22 від 22.09.2022 року, довідку № 6/5-22 від 22.09.2022 року на підтвердження членства в Полтавській обласній колегії адвокатів з місцем роботи в юридичній консультації Лубенського району проходженням практики до 20.06.1990 року, довідку № 7/6-22 від 22.09.2022 року на підтвердження повноважень голови спілки. Проте, рішенням від 20.10.2022 № 69 відмовлено в перерахунку пенсії у зв`язку з відсутністю копій первинних документів. Вважає вказане рішення пенсійного фонду протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 28.12.2022 року по справі № 440/9880/22 залучено до участі у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії в якості другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, оскільки за результатами розгляду заяви ОСОБА_2 саме Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області розглядало заяву позивача про призначення пенсії та відмовило у її призначенні.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 03.02.2023 по справі № 440/11288/22 позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 від 20.10.2022 року № 69.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.10.2022 року про перерахунок пенсії з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 992,40 грн.

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві, не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Ухвалами Другого апеляційного адміністративного суду від 17.04.2023 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.02.2023 по справі № 440/11288/22 та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

Сторони про розгляд справи в порядку письмового провадження повідомлені належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 18.10.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою щодо перерахунку пенсії в частині страхового стажу, набутого до 01.01.2004 року з врахуванням заробітної плати до 01.07.2000 року.

За принципом екстериторіальності заяву розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві та прийнято рішення від 20.10.2022 року № 69, яким відмовлено ОСОБА_1 у перерахунку пенсії по заробітній платі відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю первинних документів.

Позивач не погодився із вказаним рішенням та звернувся до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов до висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві вирішуючи питання щодо перерахунку пенсії позивача з урахуванням страхового стажу, набутого за період з 17.05.1990 року по 10.08.1993 року, протиправно не врахував надані позивачем довідки з посиланням на не проведення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській перевірки достовірності видачі довідок про заробітну плату. Також суд зазначив, що належним способом захисту порушеного права позивача в даному випадку є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.10.2022 року про перерахунок пенсії з урахуванням висновків суду.

В доводах апеляційної скарги відповідач по справі послався на те, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві з урахуванням принципу екстериторіальності, розглянуто заяву громадянина ОСОБА_1 від 18.10.2022 та прийнято рішення від 20.10.2022 № 69 про відмову у перерахунку пенсії, яке направлене до Головного управління Пенсійного фонду в Полтавській області, для повідомлення гр. ОСОБА_1 . Зазначає, що функції щодо розгляду заяви про призначення пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду України м. Києві вичерпано. Також вказує, що рішенням від 20.10.2022 № 69 Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві встановлено, що для перевірки достовірності видачі довідок про заробітну плату Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області не направлено запити на перевірку. Враховуючи зазначене, гр. ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку пенсії по заробітній платі відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю копій первинних документів. Також вказав, що після надходження актів проведення зустрічної перевірки Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повернеться до розгляду заяви.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи те, що рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог сторонами не оскаржувалося, а доводи апеляційної скарги фактично стосуються рішення суду в частині задоволення позовних вимог, рішення першої інстанції в переглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та відхиляє доводи апелянта, з огляду на наступне.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Конституцією України, Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 р. № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII ) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

У відповідності до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у ст. 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Приписами ст. 40 Закону № 1058-IV унормовано порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії.

З матеріалів справи судом встановлено, що предметом спору у цій справі є визнання протиправним та скасування рішення від 20.10.2022 № 69 про відмову у перерахунку пенсії по заробітній платі відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та зобов`язання зарахувати до страхового стажу період роботи з 17.05.1990 по 10.08.1993 в юридичній консультації Лубенського району як члену Полтавської обласної колегії адвокатів та період роботи з 24.09.1976 по 24.09.1979 як трудовий стаж, вироблений в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Що стосується періоду роботи з 24.09.1976 по 24.09.1979, як трудовий стаж, вироблений в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, суд першої інстанції зазначив, що для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, тобто достатньо одного із перерахованих документів.

Разом з тим, дослідивши надану суду копію договору від 24.09.1976 року, укладеного позивачем з Управлінням будівництва ліній електропередач підстанцій щодо прийняття на роботу робітника, суд першої інстанції встановив, що він не містить інформації щодо населеного пункту установи, відповідно не підтверджені обставини, що роботи виконувались в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Крім того, суд зазначив, що на договорі від 24.09.1976 року відсутня відмітка про його виконання, відповідно цей документ не є достатнім доказом для підтвердження періоду роботи позивача в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Що стосується періоду роботи з 17.05.1990 по 10.08.1993 в юридичній консультації Лубенського району як члену Полтавської обласної колегії адвокатів, судом встановлено, що позивачем до заяви про перерахунок пенсії 18.10.2022 року були додані: довідка Полтавського обласного відділення громадської організації "Спілка адвокатів України" про заробітну плату та обчислення пенсії № 5/5-22 від 22.09.2022 року, довідка № 6/5-22 від 22.09.2022 року на підтвердження членства в Полтавській обласній колегії адвокатів з місцем роботи в юридичній консультації Лубенського району проходженням практики до 20.06.1990 року, довідку № 7/6-22 від 22.09.2022 року на підтвердження повноважень голови спілки. При цьому, в довідці № 5/5-22 від 22.09.2022 року зазначено, що вона видана на підставі особових рахунків за 1990-1993 роки та Полтавське обласне відділення громадської організації "Спілка адвокатів України" не заперечує проти проведення перевірки первинних документів за вказаний період.

Разом з тим, в спірному рішенні відповідачем зазначено, що завірені в установленому порядку копії первинних документів, на підставі яких складені довідки, не надані; для перевірки достовірності видачі довідок про заробітну плату Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області не направлено запити на перевірку.

Вирішуючи спірні правовідносини в цій частині, суд першої інстанції дійшов до висновку, що довідка Полтавського обласного відділення громадської організації "Спілка адвокатів України" про заробітну плату та обчислення пенсії № 5/5-22 від 22.09.2022 року відповідає вимогам Порядку та містить всю необхідну інформацію.

В свою чергу, право вимагати додаткові документи від підприємств, організацій і окремих осіб наділені лише органи, що призначають пенсії, а не особи, яким призначається пенсія. Отже, у разі сумніву в розмірі заробітної плати, яка враховується при обчисленні пенсії, відповідач мав право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 1 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Наведене кореспондується з положенням ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV, за якими страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

До 01.01.2004 р. порядок підтвердження стажу роботи був визначений статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII.

Згідно зі ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначеної норми Закону, постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки чи відповідних записів в ній (далі - Порядок № 637).

У пунктах 1 та 2 Порядку № 637 зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що страховий стаж підтверджується записами у трудовій книжці, і лише у випадку їх відсутності встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи та архівними установами, зокрема довідками, які містять відомості про періоди роботи.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 444/2480/16-а.

З матеріалів справи судом встановлено, що єдиною підставою для відмови позивачу в зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з 17.05.1990 по 10.08.1993 в юридичній консультації Лубенського району як члену Полтавської обласної колегії адвокатів та як наслідок відмови в перерахунку пенсії, слугував висновок першого відповідача про те, що завірені в установленому порядку копії первинних документів, на підставі яких складені довідки, не надані; для перевірки достовірності видачі довідок про заробітну плату Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області не направлено запити на перевірку.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону № 1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Згідно з ч. 5 ст. 45 Закону № 1058-IV, документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» врегульовано Порядком № 22-1.

Довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами (пункт 2.10 Порядку).

Згідно пункту 2.1 Порядку за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Як було встановлено судом першої інстанції та апелянтом не спростовано, позивачем до заяви про перерахунок пенсії 18.10.2022 року були додані: довідка Полтавського обласного відділення громадської організації "Спілка адвокатів України" про заробітну плату та обчислення пенсії № 5/5-22 від 22.09.2022 року, довідка № 6/5-22 від 22.09.2022 року на підтвердження членства в Полтавській обласній колегії адвокатів з місцем роботи в юридичній консультації Лубенського району проходженням практики до 20.06.1990 року, довідку № 7/6-22 від 22.09.2022 року на підтвердження повноважень голови спілки.

Разом з тим, зі змісту спірного рішення пенсійного органу не вбачається того, що при вирішенні заяви ОСОБА_1 вказаним вище документам була надана оцінка або відповідачами вчинялися дії щодо отримання відповідних документів від підприємств, організацій і окремих осіб, виданих ними для оформлення пенсії, а також у необхідних випадках здійснювалася перевірка обґрунтованості їх видачі та достовірності поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

У зв`язку з цим, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві вирішуючи питання щодо перерахунку пенсії позивача з урахуванням страхового стажу, набутого за період з 17.05.1990 року по 10.08.1993 року, протиправно не врахував надані позивачем довідки з посиланням на не проведення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській перевірки достовірності видачі довідок про заробітну плату.

В межах спірних правовідносин суд також враховує, що 30 березня 2021 року набрала чинності постанова правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 16 березня 2021 року за № 339/35961 (далі - Постанова правління ПФУ № 25-1).

Зміни, внесені до Порядку № 22-1 на підставі Постанови правління ПФУ № 25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальному при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01 квітня 2021 року.

Запроваджена у зв`язку із змінами, внесеними до Порядку № 22-1, технологія передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяви та де проживає пенсіонер.

Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів: єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства; централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій; мінімізація особистих контактів з громадянами; відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу; попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Згідно пункту 4.2 розділу ІV Порядку 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3. розділу ІV Порядку 22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

За приписами пункту 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Аналіз наведених вище положень Порядку № 22-1 свідчить про наступне:

- сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;

- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п. 4.10);

- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.

Враховуючи вимоги Порядку № 22-1, органом, що приймав рішення за заявою позивача про призначення пенсії, визначено Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві.

Отже, з огляду на приписи пунктів 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 належним відповідачем у правовідносинах щодо зарахування спірних періодів до стажу позивача є Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву про призначення пенсії та прийняв рішення про відмову у її призначенні.

Таким чином, рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання саме Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії є обґрунтованим.

У зв`язку з цим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що для повного та ефективного захисту порушених прав позивача необхідно зобов`язати відповідача, який прийняв рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу, повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду.

Що стосується рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що при зверненні до суду першої інстанції ОСОБА_1 формально заявлені три вимоги, але оскільки первинною вимогою є позовна вимога про визнання протиправним та скасування рішення від 20.10.2022 № 69 про відмову у перерахунку пенсії по заробітній платі відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а інші вимоги є взаємопов`язаними (похідними), позивачем судовий збір сплачений у розмірі 992,40 грн., тобто як за одну вимогу немайнового характеру.

В межах цієї справи колегія суддів зазначає, що часткове задоволення позовних вимог не є підставою для відшкодування витрат зі сплати судового збору пропорційно задоволеній частині, оскільки, як вказувалося вище, первинною вимогою є позовна вимога про визнання протиправним та скасування рішення від 20.10.2022 № 69 про відмову у перерахунку пенсії по заробітній платі відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, яка була задоволена судом, а інші вимоги є взаємопов`язаними (похідними), у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення судового збору, який був сплачений позивачем, у повному розмірі.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (№ 65518/01; пункт 89), Проніна проти України (№ 63566/00; пункт 23) та Серявін та інші проти України (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Підстави для розподілу судових витрат на підставі ст. 139 КАС України відсутні.

З урахуванням того, що відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, ця справа відноситься до справ незначної складності і відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.02.2023 по справі № 440/11288/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст. 327, ч. 1 ст. 329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) З.Г. Подобайло О.В. Присяжнюк