Справа № 520/3910/22
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2023-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2023 р. Справа № 520/3910/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.07.2022, головуючий суддя І інстанції: Котеньов О.Г., м. Харків, повний текст складено 05.07.22 по справі № 520/3910/22

за позовом ОСОБА_1

до Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області"

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі за текстом також позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області" (далі за текстом також відповідач, ДУ ТМО), в якому просив:

- визнати протиправною відмову Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області" щодо надання ОСОБА_1 статусу ветерана органів внутрішніх справ згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціального захисту";

- скасувати лист (рішення) відповідача про відмову у наданні позивачу статусу ветерана органів внутрішніх справ № 33/41-С-41 від 20.12.2021;

- зобов`язати Державну установу "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області" надати ОСОБА_1 статус ветерана органів внутрішніх справ згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціального захисту";

- зобов`язати Державну установу "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області" видати ОСОБА_1 посвідчення ветерана органів внутрішніх справ та нагрудний знак згідно з ч. 2 ст. 10 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціального захисту".

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 5 липня 2022 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними дії Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області" щодо відмови у наданні ОСОБА_1 статусу ветерана органів внутрішніх справ згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціального захисту", про що надано лист № 33/41-С-41 від 20.12.2021.

Зобов`язано Державну установу "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області" надати ОСОБА_1 статус ветерана органів внутрішніх справ згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціального захисту".

Зобов`язано Державну установу "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області" видати ОСОБА_1 посвідчення ветерана органів внутрішніх справ та нагрудний знак згідно з ч. 2 ст. 10 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціального захисту".

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального та порушено норми процесуального права, не враховано всі фактичні обставини справи, які мають значення для правильного вирішення адміністративного спору.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що у ДУ ТМО відсутні повноваження щодо надання статусу ветерана органів внутрішніх справ, оскільки у 2019 році при територіальних медичних об`єднаннях Міністерства внутрішніх справ України по областях, місту Києву розпочали свою роботу сектори з соціально-гуманітарних питань і відповідно до Положення про сектор, затвердженого Наказом начальника установи від 03.04.2019 за № 22, саме до повноважень сектору з соціально-гуманітарних питань віднесено питання надання статусу ветерана органів внутрішніх справ. Вказує на відсутність правових та фактичних підстав у наданні позивачу статусу ветерана органів внутрішніх справ з огляду на документи, надані позивачем під час звернення до ДУ ТМО для отримання статусу ветерана органів внутрішніх справ. Також зазначає, що оскільки в обчислення пільгових років служби ОСОБА_1 входить час навчання у вищих навчальних закладах, а такий час може бути врахований виключно для призначення пенсій (інших випадків його застосування не передбачено законодавством), то вислуга років позивача, що може бути взята судом до уваги, складає 16 років 08 місяців та 09 днів, а отже підстави для надання позивачу статусу ветерана органів внутрішніх справ відсутні.

За результатами апеляційного розгляду відповідач просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

На виконання ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2023 року відповідач надав фотокопію розрахунку вислуги років на пенсію майору міліції ОСОБА_1 , а позивач надав копії документів, поданих ним при зверненні до суду з позовною заявою.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що у період з 17 серпня 1995 року по 08 липня 2008 року ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України на різних посадах.

В квітні 2008 року старший дільничний інспектор міліції СДІМ Фрунзенського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області пройшов військово-лікарську комісію госпіталю УМВС України в Харківській області, за результатами якої складено свідоцтво про хворобу № 94 від 07.04.2008.

Відповідно до свідоцтва про хворобу № 94 від 07.04.2008 позивачу встановлено діагноз, а також указано, що вказане захворювання пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

08 липня 2008 року Наказом № 244 о/с ГУМВС України в Харківській області майор міліції ОСОБА_1 звільнений з органів внутрішніх справ України за п. 64 Б /через хворобу/ з посади старшого дільничного інспектора міліції СДІМ Фрунзенського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області.

Відповідно до витягу з наказу № 244 о/с ГУМВС України в Харківській області майор міліції ОСОБА_1 на день звільнення має вислугу років у календарному обчисленні 16 років 08 місяців 09 днів, у пільговому обчисленні - 23 роки 00 місяців 08 днів.

01 листопада 2021 року ОСОБА_1 пройшов огляд медико-соціальної експертної комісії, яка встановила йому 2 (другу) групу інвалідності у зв`язку з захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

13 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області про надання йому статусу ветерана органів внутрішніх справ України відповідно до ст. 5 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціального захисту із наданням копій: паспорту, картки платника податків, пенсійного посвідчення, витягу з наказу № 244 о/с від 08.07.2008, свідоцтва про хворобу № 94 від 07.04.2008, довідки МСЕК серії 12ААВ № 326262.

Листом № 33/41-С-41 від 20.12.2021 відповідачем повідомлено про відмову у наданні позивачу статусу ветерана органів внутрішніх справ. Підставою для відмови стало те, що вислуга років позивача складає 16 років 08 місяців 17 днів.

Не погоджуючись з такою відмовою, позивач звернувся до суду з позовом у цій справі.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що у межах спірних правовідносин відповідачем допущено протиправні дії щодо відмови у наданні позивачу статусу ветерана органів внутрішніх справи на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України № 203/98-ВР.

Надаючи правову оцінку правовідносинам сторін та доводам апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист" (далі - Закон України № 203/98-ВР) встановлений статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, Національної поліції, ветеранів податкової міліції, ветеранів державної пожежної охорони, ветеранів Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранів служби цивільного захисту, ветеранів Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, визначає основні засади державної політики щодо соціального захисту громадян, звільнених з військової служби, служби в органах внутрішніх справ, Національної поліції, державній пожежній охороні, Державній кримінально - виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, та членів їх сімей, визначає гарантії, які забезпечують їм гідне життя, активну діяльність, шану та повагу в суспільстві.

Відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України № 203/98-ВР ветеранами військової служби, ветеранами органів внутрішніх справ, ветеранами Національної поліції, ветеранами податкової міліції, ветеранами державної пожежної охорони, ветеранами Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранами служби цивільного захисту, ветеранами Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України визнаються громадяни України особи з інвалідністю I та II групи, інвалідність яких настала внаслідок захворювання, одержаного в період проходження військової служби і служби в органах внутрішніх справ, Національній поліції, податковій міліції, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, і які мають вислугу військової служби і служби в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України 20 років і більше.

Тобто в розумінні вказаних правових норм набуття громадянином України статусу ветерана органів внутрішніх справ та ветерана Національної поліції для осіб, зазначених у пункті 3 частини 1 статті 5 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист", можливе при дотримані сукупності таких вимог:

- є особами з інвалідністю I та II групи, інвалідність яких настала внаслідок захворювання, одержаного в період проходження військової служби і служби в органах внутрішніх справ, Національній поліції, податковій міліції, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України;

- мають вислугу військової служби і служби в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України 20 років і більше.

За приписами статті 10 Закону № 203/98-ВР ветеранам органів внутрішніх справ вручаються посвідчення та нагрудні знаки. Зразки посвідчень, нагрудних знаків та порядок їх виготовлення і вручення визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2002 за № 742 затверджено зразок та опис посвідчення "Ветеран органів внутрішніх справ", зразок та опис нагрудного знаку "Ветеран органів внутрішніх справ", з поширенням дії Порядку видачі посвідчення і вручення нагрудного знаку "Ветеран військової служби", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 за № 1601, на видачу посвідчення і вручення нагрудного знаку "Ветеран органів внутрішніх справ", та визначенням МВС замовником виготовлення бланків посвідчень і нагрудних знаків "Ветеран органів внутрішніх справ".

Відповідно до пункту 3 Порядку видачі посвідчення і вручення нагрудного знаку "Ветеран військової служби" підставою для видачі посвідчення і вручення нагрудного знаку "Ветеран військової служби" є один з таких документів: наказ про звільнення з військової служби в запас або у відставку; довідка медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності I чи II групи, яка настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

Пунктом 4 цього Порядку визначено, що посвідчення та нагрудний знак "Ветеран військової служби" вручаються ветеранові військової служби або за його дорученням рідним чи іншим особам військовими комісаріатами та органами пенсійного забезпечення Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, МВС, Управління державної охорони, Адміністрацією Держспецзв`язку за місцем проживання ветерана, за що одержувач посвідчення та нагрудного знаку розписується у відповідному обліковому документі.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до витягу з наказу № 244 о/с ГУМВС України в Харківській області майор міліції ОСОБА_1 на день звільнення має вислугу років у календарному обчислені 16 років 08 місяців 09 днів, у пільговому обчисленні - 23 роки 00 місяців 08 днів.

01 листопада 2021 року позивачу встановлено 2 (другу) групу інвалідності у зв`язку з захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААВ за № 326262 (а.с. 5).

Отже ОСОБА_1 повністю відповідає критеріям, необхідним для надання йому статусу ветерана органів внутрішніх справ.

Посилання відповідача на те, що в обчислення пільгових років служби ОСОБА_1 входить час навчання у вищих навчальних закладах, а такий час може бути врахований виключно для призначення пенсій (інших випадків його застосування не передбачено законодавством) і вислуга років позивача, що може бути взята судом до уваги, складає 16 років 08 місяців та 09 днів, спростовується матеріалами справи.

Так, згідно з розрахунком вислуги років позивача, наданим відповідачем, до вислуги років для призначення пенсії по лінії МВС України зараховано (в пільговому обчисленні) така служба позивача:

1) служба в Збройних силах:

- курсант Військової частини № НОМЕР_1 (з 11.11.1986 по 04.01.1987);

- стрілець ВУС 100915А Військової частини № НОМЕР_1 (з 04.01.1987 по 02.12.1988);

- контролер Військової частини № НОМЕР_2 (з 07.08.1993 по 11 05.1995);

2) служба в органах внутрішніх справ:

- міліціонер окремого батальйону конвойної служби міліції ХМУ УМВС України в Харківській області (з 17.08.1995 по 29.02.1996);

- дільничний інспектор міліції Фрунзенського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області (з 29.02.1996 по 05.10.2000);

- виконуючий обов`язки старшого дільничного інспектора міліції Фрунзенського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області (з 05.10.2000 по 23.11.2000);

- старший дільничний інспектор міліції Фрунзенського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області (з 23.11.2000 по 08.07.2008).

За встановлених обставин, з огляду на наявність у позивача статусу, визначеного п. 3 частини 1 статті 5 Закону України № 203/98-ВР, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що дії відповідача щодо відмови у наданні ОСОБА_1 статусу ветерана органів внутрішніх справ є протиправними.

З урахуванням того, що дії відповідача щодо відмови у наданні ОСОБА_1 статусу ветерана органів внутрішніх справ є протиправними, висновок суду першої інстанції про зобов`язання Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області" надати ОСОБА_1 статус ветерана органів внутрішніх справ згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціального захисту" з видачею позивачу посвідчення ветерана органів внутрішніх справ та нагрудного знаку згідно з ч. 2 ст. 10 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціального захисту", є обґрунтованим і законним.

Стосовно посилання відповідача на те, що у ДУ ТМО відсутні повноваження щодо надання статусу ветерана органів внутрішніх справ, оскільки у 2019 році при територіальних медичних об`єднаннях Міністерства внутрішніх справ України по областях, місту Києву розпочали свою роботу сектори з соціально-гуманітарних питань і відповідно до Положення про сектор, затвердженого Наказом начальника установи від 03.04.2019 за № 22, саме до повноважень сектору з соціально-гуманітарних питань віднесено питання надання статусу ветерана органів внутрішніх справ, колегія суддів зазначає таке.

Згідно з частиною 1 статті 46 КАС України сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач.

Відповідач є обов`язковим учасником адміністративного процесу, його стороною. Основною ознакою сторін адміністративного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права.

Тобто відповідач це особа, яка, на думку позивача, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі належному відповідачеві.

Відповідно до пунктів 1, 2 розділу І Положення про Державну установу "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області" (у новій редакції), затвердженого Наказом міністерства внутрішніх справ від 10.03.2020 за № 242, Державна установа «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області» є самостійним державним багатопрофільним закладом охорони здоров`я, який об`єднує в собі лікувально-профілактичні та інші заклади, що здійснюють на основі ліцензії медичне забезпечення осіб, які відповідно до законодавства мають право на медичне обслуговування в закладах охорони здоров`я МВС; є бюджетною, неприбутковою установою, що належить до сфери управління Міністерства внутрішніх справ України та оперативно підпорядкована Департаменту охорони здоров`я та реабілітації МВС.

Згідно з розділом ІІІ Положення до функцій Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області" віднесено:

- прийом від колишніх осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, військовослужбовців Національної гвардії України, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України, членів їхніх сімей заяв, документів, зокрема для отримання відповідного статусу (учасник війни, учасник бойових дій, ветеран органів внутрішніх справ тощо), пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ (п. 31 Положення);

- видачу посвідчень «Учасник бойових дій», «Ветеран органів внутрішніх справ», листів-талонів на право одержання проїзних документів, нагрудних знаків тощо (п. 32 Положення).

Посилання ДУ ТМО на початок роботи у 2019 році сектору з соціально-гуманітарних питань у структурі Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області" не спростовує того, що відповідні повноваження віднесено до функцій саме Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області".

При цьому колегія суддів ураховує, що згідно із заявою від 13 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про надання йому статусу ветерана органів внутрішніх справ України, відповідно до ст. 5 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціального захисту, саме до Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області.

Згідно з листом № 33/41-С-41 від 20.12.2021 заява позивача розглянута сектором із соціально-гуманітарних питань за дорученням Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області і у наданні позивачу статусу ветерана органів внутрішніх справ відмовлено з тієї підстави, що вислуга років позивача складає 16 років 08 місяців 17 днів, а не тому, що позивач звернувся із заявою про надання відповідного статусу не до належного суб`єкта владних повноважень.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що належним відповідачем у справі є саме Державна установа "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області", оскільки сектор з соціально-гуманітарних питань відповідного орану у спірних правовідносинах діяв не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені такої державної установи.

Отже обставини, вказані відповідачем у апеляційній скарзі, правомірність висновків суду не спростовують та не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Ураховуючи положення статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. 139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області" - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.07.2022 по справі № 520/3910/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді О.А. Спаскін О.В. Присяжнюк