Справа № 460/25560/22
Суддя: О.М. Дудар
Дата ухвалення: 2023-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

30 червня 2023 року м. Рівне №460/25560/22

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дудар О.М., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач), за змістом якого, враховуючи уточнення позовних вимог, просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача, які полягають у обчисленні розміру пенсії за віком позивача при призначенні вперше з 22 лютого 2022 року відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2014-2016 роки;

- зобов`язати відповідача здійснити з 22 лютого 2022 року перерахунок та виплату позивачу пенсії за віком, яка відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" призначена вперше, із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2017-2019 роки та коефіцієнта її збільшенням на 1,11 (з 01.03.2021) та на 1,14 (з 01.03.2022) відповідно, за правилами частин першої та другої статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з 09.09.2013 по 01.05.2020 позивач перебувала на обліку у відповідача та отримувала пенсію відповідно до норм Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ. Маючи одночасне право на пенсію державного службовця, та на пенсію за віком, що призначається відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", відповідачем автоматизованим способом із 01.05.2020 позивачу призначено загальну пенсію за віком, застосувавши при цьому норми закону, які регламентують порядок переведення з одного виду пенсії на інший, а не призначення нового виду пенсії. Проте, жодного рішення про переведення позивача на пенсію за віком на адресу позивача від відповідача не надходило, як і не повідомлялося жодним іншим чином про те, що пенсія за віком обчислюється з 01.05.2020 на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Лише після звернення позивача до відповідача з проханням перерахувати пенсію державного службовця її повідомлено, що позивач отримує звичайну пенсію за віком з травня 2020 року та відповідно без прив`язки до статусу державного службовця. Зазначене слугувало для позивача підставою подання відповідачу заяви від 01.07.2022 про перерахунок пенсії за віком із застосуванням ч.2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (показником середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначенню цього виду пенсії 2017-2019). На заяву відповідач листом повідомив, що при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. При цьому, зі змісту листа відповідача вбачається, що при обчисленні розміру пенсії ним застосовано середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки, яка враховується при переведенні на інший вид пенсії із застосуванням в наступному коефіцієнта її збільшення з 01.03.2021 на 1,11 та з 01.04.2022 на 1,14 відповідно, а не за 2017-2019 роки, як цього вимагає чинне законодавство при призначенні пенсії за віком вперше. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, і такими, що не відповідають чинному законодавству.

Ухвалою суд від 22.08.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні), встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач подав до суду відзив, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог. Вказав, що у спірних правовідносинах діяв згідно з чинним законодавством, оскільки позивачу з 09.09.2013 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу". Відтак, у спірних правовідносинах мало місце не нове призначення пенсії, а переведення, і згідно з чинним законодавством необхідно проводити призначення пенсії за віком згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням середнього заробітку та при розрахунку застосовувати показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України. Відповідач вказав, що при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Таким чином, пенсія виплачується позивачу з додержанням норм чинного законодавства України. З огляду на зазначене, відповідач просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала на обліку у відповідача з 09 вересня 2013 року як отримувач пенсії на умовах Закону України "Про державну службу".

01 травня 2020 року позивача автоматизованим способом переведено за пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". При обчисленні розміру пенсії за віком на умовах Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відповідачем застосовано середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки.

Позивач звернулася до відповідача із заявою про обчислення розміру пенсії за віком на умовах Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019-2021 роки.

Листом від 28.07.2022 №11308-10883/Т-02/8-1700/22 відповідач відмовив у задоволенні заяви, зазначивши, що з 01.05.2020 позивача переведено з пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" на пенсію за віком на умовах Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Оскільки позивач реалізувала своє право на призначення пенсії за віком та з 09.09.2013 обрала отримання пенсії згідно з Законом України "Про пенсійне забезпечення", підстави для обчислення її пенсії з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2017-2019 роки, відсутні.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, врегульовано Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Частиною першою статті 9 Закону №1058-IV встановлено, що в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Однак, положеннями статті 9 Закону №1058-IV не передбачено такого виду пенсії, як пенсія державного службовця.

Порядок призначення пенсії державним службовцям станом на 09.09.2013 (дату призначення позивачу пенсії) був визначений статтею 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ (далі - Закон №3723-ХІІ) та передбачав, що на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку.

Виходячи з системного аналізу норм Закону №1058-IV та Закону №3723-ХІІ, виплата пенсії за віком згідно із Законом України "Про державну службу", не входить до правового регулювання цього Закону №1058-IV, а регулюється виключно Законом України "Про державну службу", оскільки є спеціальною пенсією для конкретно визначеного кола осіб.

Статтею 10 Закону №1058 передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Частиною третьою статті 45 Закону №1058-ІV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону №1058-IV, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону №1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058-ІV.

Проте, у випадку спірних правовідносин мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом.

Згідно з ч.1 ст. 26 Закону №1058-ІV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

Станом на день призначення відповідачем пенсії за віком з 01.05.2020 позивач повністю відповідала вимогам, встановленим ст. 26 Закону №1058-ІV, зокрема досягнула віку та мала визначений мінімальний стаж.

Відповідно до пункту 4-7 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV, особам, пенсії/щомісячне довічне грошове утримання яким призначені відповідно до законів України "Про Кабінет Міністрів України", "Про державну службу", "Про Національний банк України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про судоустрій і статус суддів", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", Митного кодексу України, Податкового кодексу України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України, розмір яких з урахуванням перерахунку, передбаченого пунктом 4-3 цього розділу, розрахований за нормами цього Закону, буде більший, проводиться автоматичне, без їхнього звернення, переведення пенсії на умовах, передбачених цим Законом, за матеріалами пенсійних справ.

Саме на виконання вказаного положення із травня 2020 року відповідачем автоматично призначено позивачу пенсію за віком за нормами Закону №1058-IV, проте, розмір такої пенсії обчислений, в тому числі, з урахуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачені страхові внески, за три календарні роки 2014-2016 років із коефіцієнтом підвищення заробітної плати.

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.40 Закону №1058-ІV, яка за правовими висновками Верховного Суду повинна враховуватись у спірних правовідносинах, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Отже, з огляду на викладене, при обрахунку пенсії за віком, яка призначалася позивачу вперше з 01.05.2020, відповідно до вимог ст.40 Закону №1058-ІV підлягав застосуванню показник середньої заробітної плати працівників в галузі економіки України за три календарні роки, що передують року відповідного призначення такої пенсії, тобто за 2017-2019 роки.

За результатами аналізу положень ч.1 ст.9, ч.2 ст.40, ч.3 ст.45 Закону №1058-ІV, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі №876/5312/17 (провадження №11-731апп18) дійшла висновку, що Верховний Суд України у постанові від 29.11.2016 у справі №133/476/15-а обґрунтовано зазначив, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років, а надалі при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону №1058-ІV має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно ч. 3 ст. 45 Закону №1058-ІV.

Великою Палатою Верховного Суду визначено, що частиною 3 ст.45 Закону №1058-ІV дійсно встановлюється порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший.

Тому показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058-ІV.

Однак, у випадку призначення іншої пенсії за іншим законом має враховуватися показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії (пенсії за віком).

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 31.03.2015 у справі №21-612а14, від 09.06.2015 у справі №21-550а14, Верховного Суду від 22.01.2019 по справі №577/2457/17, від 16.06.2020 у справі №127/7522/17, від 23.10.2020 у справі №528/196/17, від 04.02.2021 у справі №509/3080/16-а.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Позивачу з 09 вересня 2013 року було призначено пенсію як державному службовцю до Закону України "Про державну службу", який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а призначення пенсії відповідно до Закону "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з 01 травня 2020 року відбулося вперше.

Отже, у випадку спірних правовідносин мало місце перехід з пенсії, передбаченої Законом України "Про державну службу", на пенсію, передбачену Законом "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (тобто, призначення пенсії за віком вперше), а не переведення з одного виду пенсії на інший вид в межах одного закону.

За таких обставин, Пенсійний орган зобов`язаний був при обчисленні розміру пенсії за віком з травня 2020 року враховувати показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії - пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV - за 2017-2019 роки.

Таким чином, відповідач протиправно обчислив розмір пенсії за віком, яка призначалась вперше, з 01.05.2020 відповідно до Закону №1058-ІV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2014-2016 роки.

При цьому, як вбачається із наданих позивачем документів при наступних перерахунках пенсії за віком, Пенсійним органом застосовано коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні з 01.03.2021 на 1,11 відповідно (згідно із нормами постанови КМУ від 22.02.2021 №127) та з 01.04.2022 на 1,14 відповідно (згідно із нормами постанови КМУ від 16 лютого 2022 р. №118).

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Отже, перерахунок та виплату пенсії, призначеної з 01.05.2020, слід здійснити із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2017-2019 роки , із застосуванням коефіцієнта її збільшенням на 1,11 (з 01.03.2021) та на 1,14 (з 01.03.2022) відповідно, за правилами частин першої та другої статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до ч.1, 2 ст.122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З огляду на викладене, враховуючи вимоги ст.122 КАС України та уточнення позивачем змісту позовних вимог щодо розгляду справи в межах строку звернення до суду, суд дійшов висновку, що належним способом відновлення порушених прав та інтересів позивача буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області перерахувати та виплатити позивачу з 22 лютого 2022 року пенсію за віком, яка призначалася позивачу відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" вперше, із застосуванням середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2017-2019 роки та коефіцієнта її збільшенням на 1,11 (з 01.03.2021), на 1,14 (з 01.03.2022) відповідно, за правилами частин першої та другої статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень у ході розгляду справи не довів правомірність своєї поведінки в спірних правовідносинах.

Натомість, доводи та аргументи позивача, якими вона обґрунтовувала позовні вимоги, знайшли підтвердження за наслідками розгляду справи по суті, а тому позовні вимоги належить задовольнити повністю.

За правилами частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на вказане, сума судового збору в розмірі 793,92грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, які полягають у обчисленні розміру пенсії за віком ОСОБА_1 при її призначенні вперше з 01 травня 2020 року відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2014-2016 роки.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити з 22 лютого 2022 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком, яка відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" призначена вперше, із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2017-2019 роки та коефіцієнта її збільшенням на 1,11 (з 01.03.2021) та на 1,14 (з 01.03.2022) відповідно, за правилами частин першої та другої статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судові витрати із сплати судового збору в сумі 794 (сімсот дев`яносто чотири) гривні 92 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України (вул.Борисенка Олександра, буд.7, м.Рівне, Рівненська область, 33028; ідентифікаційний код юридичної особи 21084076).

Рішення складено 30 червня 2023 року.

Суддя О.М. Дудар