Справа № 440/4632/22
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2023-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

29 червня 2023 р. Справа № 440/4632/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Макаренко Я.М.,
Суддів: Мінаєвої О.М. , Кононенко З.О. ,
розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду питання щодо розгляду заяви Депутата Полтавської обласної ради Удовиченка Андрія Вікторовича про ухвалення додаткового рішення за апеляційною скаргою Зіньківського міського голови Максименка Сергія Миколайовича на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.06.2022 по справі № 440/4632/22
за позовом Депутата Полтавської обласної ради Удовиченка Андрія Вікторовича
до Зіньківського міського голови Максименка Сергія Миколайовича третя особа Виконавчий комітет Зіньківської міської ради
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
Депутат Полтавської обласної ради ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Зіньківського міського голови Максименка Сергія Миколайовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - виконавчий комітет Зіньківської міської ради, у якій просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність Зіньківського міського голови Максименка Сергія Миколайовича щодо не надання депутату Полтавської обласної ради Удовиченко Андрію Вікторовичу по суті відповіді на депутатське звернення № 12 від 14.01.2022;
- зобов`язати Зіньківського міського голову Максименка Сергія Миколайовича надати повну інформацію, що запитувалася згідно депутатського звернення № 12 від 14.01.2022.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 22.06.2022 позов Депутата Полтавської обласної ради ОСОБА_1 до Зіньківського міського голови Максименка Сергія Миколайовича третя особа Виконавчий комітет Зіньківської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність міського голови Зіньківської міської ради щодо надання запитуваної інформації у депутатському зверненні депутата Полтавської обласної ради Удовиченка Андрія Вікторовича від 14 січня 2022 року № 12.

Зобов`язано міського голову Зіньківської міської ради повторно розглянути депутатське звернення депутата Полтавської обласної ради Удовиченка Андрія Вікторовича від 14 січня 2022 року № 12 та надати запитувану у ньому інформацію.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись з вищевказаним рішенням суду, Зіньківський міський голова Максименко Сергій Миколайович подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на грубе порушення судом першої інстанції норм процесуального права, на неповне з`ясування всіх фактичних обставин справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2023 р. апеляційну скаргу Зіньківського міського голови Максименка Сергія Миколайовича - залишено без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.06.2022 по справі № 440/4632/22 - залишено без змін.

14.06.2023 на адресу Другого апеляційного адміністративного суду надійшла заява від Депутата Полтавської обласної ради Удовиченко Андрія Вікторовича про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення на користь позивача понесених ним витрат на правничу допомогу з урахуванням співмірності у розмірі 2 000 грн.

Колегія суддів, розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Виходячи з аналізу зазначеної норми, колегія суддів зазначає, що чинне законодавство передбачає можливість прийняття додаткового рішення, серед іншого, у разі, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно зі ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Частинами 1-5 ст. 134 КАС України обумовлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Загальний порядок розподілу судових витрат урегульовано ст. 139 КАС України, частинами першою якої встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Частини 3, 5 ст. 143 КАС України передбачають, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України Про адвокатуру та адвокатську діяльність.

Відповідно до ст. 30 цього Закону, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом.

Водночас, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача, має бути встановлено, що позов позивача підлягає задоволенню, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Законом України Про адвокатуру та адвокатську діяльність. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Приписи ч. 9 ст. 139 КАС України містять критерії розподілу судових витрат, які суд повинен врахувати при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат.

Так, пунктами 1, 2, 4 ч. 9 ст. 139 КАС України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін; стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України, заява №19336/04, п. 269).

З метою підтвердження факту понесення витрат на професійну правничу допомогу до матеріалів справи долучено: ордер серії ВІ №1113625; копія договору від 01.01.2023 про надання правової допомоги; копія акту про прийняття-передачі наданих послуг від 17.02.2023 р.

З наданих доказів слідує, що 01.01.2023 між адвокатом Заліським Ю.М. та Удовиченком А.В. укладено договір про надання правової допомоги згідно п.1.1 якого адвокат зобов`язується за завданням Клієнта надавати Клієнту правову допомогу, а Клієнт зобов`язується оплатити надання послуг та фактичні витрати Адвоката, необхідні для виконання цього Договору.

Зі змісту акту про прийняття-передачі надання послуг 17.02.2023 р. встановлено, що згідно до п. 1. виконавець з 01.01.2023 р. надав Клієнту юридичні послуги відповідно до Договору про надання професійної правової допомоги від 01.01.2023 року, в рамках судової справи 440/4632/22, а Клієнт прийняв надані послуги.

Перелік наданих юридичних послуг Виконавцем: виїзна консультація - 500 грн.; вивчення та збір інформації щодо стану розгляду судової справи, ознайомлення з матеріалами справи наявними у Клієнта - 800 грн.; написання відзиву на апеляційну скаргу - 1100 грн.

Відповідно до п. 2 вартість послуг за період, вказаний п.1 цього Акту, становить 2400,00 (дві тисячі чотириста грн. 00 коп.) гривень. Всього до сплати - 2400,00 (дві тисячі чотириста грн. 00 коп.) гривень.

В заяві про ухвалення додаткового рішення представник позивача просить стягнути на користь позивача понесених ним витрат на правничу допомогу у розмірі 2 000 грн.

Між тим, колегія суддів зазначає, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час, тощо є неспівмірним. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Колегія суддів зазначає, що згідно до п 2 ч. 9 ст. 139 КАС України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін.

Згідно до акту про прийняття-передачі надання послуг 17.02.2023 р. адвокатом було здійснено виїзну консультація та вивчення та збір інформації щодо стану розгляду судової справи, ознайомлення з матеріалами справи наявними у Клієнта, між тим, позивачем не зазначено яку саме консультацію було проведено та яка інформація збиралася адвокатом,а тому не доведено, що вказані послуги були пов`язані з розглядом справи.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що оцінені сторонами договору про правничу допомогу послуги на суму 2 000 грн. є необґрунтованим.

Таким чином, обґрунтованим та доведеним є розмір витрат на правову допомогу у сумі 1 100 грн. за написання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що за рахунок бюджетних асигнувань Зіньківської міської ради на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 1 100 грн.

Керуючись ст. ст. 243, 252, 292, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву Депутата Полтавської обласної ради Удовиченко Андрія Вікторовича про прийняття додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат по справі №440/4632/22- задовольнити частково.

Прийняти додаткову постанову, якою стягнути на користь Депутата Полтавської обласної ради Удовиченко Андрія Вікторовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Зіньківської міської ради (вул.Воздвиженська, б.40, м. Зіньків, Полтавська обл., Полтавський р-н, 38100, ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 100 грн.

Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Макаренко Я.М.
Судді(підпис) (підпис) Мінаєва О.М. Кононенко З.О.