Справа № 560/7702/23
Суддя: Гнап Д.Д.
Дата ухвалення: 2023-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/7702/23
РІШЕННЯ

іменем України

29 червня 2023 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючої-судді Гнап Д.Д. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області , Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області в якому просить:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 08.12.2022, яким відмовлено ОСОБА_1 в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання за заявою від 02.12.2022;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до суддівського стажу ОСОБА_1 половини строку навчання у Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського, строкову військову службу та стаж, який зараховується до суддівського стажу перед обранням суддею вперше;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області провести перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 у розмірі 72% від розміру суддівської винагороди за період з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року згідно з довідкою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.09.2022 №172 та з 01 січня 2020 року - згідно з довідками П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.09.2022 №173, 174, 175 та провести виплату належних ОСОБА_1 сум, як різницю між виплаченим щомісячним довічним грошовим утриманням.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 02.12.2022 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці та надав довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 15.09.2022 за №172, №173, 174, 175 видані П`ятим апеляційним адміністративним судом. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 08.12.2022 відмовлено ОСОБА_1 в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання за заявою від 02.12.2022, яке позивач вважає протиправним. Вказує, що з лютого 2020 року щомісячне довічне грошове утримання виплачується Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, виходячи із стажу роботи 25 років 7 місяців 3 дні виключно на посаді судді. Зазначає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області безпідставно не враховує у суддівський стаж, зокрема, час денної форми навчання, строкову військову службу та стаж який зараховується до суддівського стажу перед обранням суддею вперше. Вказує, що відповідач вчиняє протиправну бездіяльність щодо зарахування всього суддівського стажу і відповідно нарахування та виплати належного позивачу щомісячного довічного грошового утримання, а також врахування довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 15.09.2022 за №172, №173, №174, №175, які видані П`ятим апеляційним адміністративним судом.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні позову просить відмовити. Зазначає, що з 02.08.2018 ОСОБА_1 отримує щомісячне довічне грошове утримання відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII та обчислене відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області №91 від 08.12.2022 позивачу відмовлено в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання за заявою від 02.12.2022, оскільки посадовий оклад працюючого на відповідній посаді судді, обчислений із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді не змінювався.

Також вказує, що зарахування іншої діяльності до стажу роботи на посаді судді ні Законом України "Про судоустрій та статус суддів" №2453-VI від 07.07.2010, ні Законом України "Про судоустрій та статус суддів" №1402-VIII від 02.06.2016 не передбачено. А тому, для обчислення щомісячного довічного грошового утримання зараховується лише стаж роботи на посаді судді.

Зазначає, що в діях Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області не вбачається будь-якої неправомірності, у спірних правовідносинах Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснює свої повноваження в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області не подало до суду відзиву на позовну заяву.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 травня 2023 року відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

У відзиві на позов Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області просило розглянути справу в судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін з метою з`ясування всіх обставин справи.

Вирішуючи зазначене клопотання, суд враховує, що частиною шостою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін: 1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу; 2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Враховуючи те, що ця справа є незначної складності, характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагають проведення судового засідання, тому у задоволенні клопотання необхідно відмовити.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Рішенням Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі №91 від 02.08.2018 ОСОБА_1 призначено щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

З лютого 2020 року щомісячне довічне грошове утримання виплачується Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, виходячи із стажу роботи 25 років 7 місяців 3 дні виключно на посаді судді.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області не враховано у суддівський стаж, зокрема, час денної форми навчання, строкову військову службу та стаж який зараховується до суддівського стажу перед обранням суддею вперше.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області надано до суду копію матеріалів пенсійної справи позивача в якій наявний розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , який складено за підписом голови Одеського апеляційного адміністративного суду та начальником відділу управлінням персоналом, згідно якого стаж роботи складає 32 роки 6 місяців та 25 днів, з яких:

1. Проходження військової служби в Збройних силах СРСР з 05.05.1981 по 05.06.1983 тривалістю 02 роки 01 місяць 01 день;

2. Харківський юридичний інститут ім. Ф.Е. Дзержинського з 01.09.1983 по 01.07.1987 тривалістю 03 роки 10 місяців 01 день;

3. Хмельницький міський народний суд, стажист з 03.08.1987 по 23.08.1988 тривалістю 01 рік 0 місяців 21 день;

4. Хмельницький міський народний суд, народний суддя з 30.12.1992 по 16.04.2003 тривалістю 10 років 03 місяці 17 днів;

5. Хмельницький міський суд, суддя з 17.04.2003 по 26.03.2004 тривалістю 0 років 11 місяців 10 днів;

6. Хмельницький міськрайонний суд, суддя з 27.03.2004 по 22.10.2008 тривалістю 04 роки 06 місяців 26 днів;

7. Хмельницький окружний адміністративний суд, суддя з 23.10.2008 по 19.10.2010 тривалістю 01 рік 11 місяців 27 днів;

8. Одеський апеляційний адміністративний суд, суддя з 20.10.2010 по 01.08.2018 тривалістю 07 років 09 місяців 12 днів.

02.12.2022 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою щодо проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з врахуванням довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 15.09.2022 №172, №173, №174, №175 виданих П`ятим апеляційним адміністративним судом.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області №91 від 08.12.2022 позивачу відмовлено в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання за заявою від 02.12.2022, оскільки посадовий оклад працюючого на відповідній посаді судді, обчислений із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді не змінювався.

Позивач, вважаючи рішення протиправним, звернувся до суду за захистом своїх прав.

IV. ОЦІНКА СУДУ

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами статей 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 64 Конституції України гарантовано, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Частиною 1 статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України.

Статтею 130 Конституції України визначено, що держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон №1402-VIII.

Згідно із пунктом 2 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів», крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Згідно із частиною першою статті 142 Закону №1402-VIІІ судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

При цьому, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (частина друга статті 142 Закону №1402-VIІ).

Згідно з частиною 3 статті 142 Закону № 1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Суд зазначає, що позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з 02.08.2018 року відповідно до Закону України Про судоустрій та статус суддів №1402-VIII від 02.06.2016 року.

Згідно абзацу 4 пункту 34 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону №1402-VIII, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Таким чином, при обчисленні стажу роботи на посаді судді підлягають застосуванню норми законодавства, які були чинними на день призначення (обрання) відповідного судді.

Так, станом на дату призначення (обрання) позивача суддею статус суддів з метою забезпечення належних умов для здійснення правосуддя, дотримання Конституції ( 254к/96-ВР ) і законів України, охорони прав і свобод громадян визначав Закон України "Про статус суддів" від 15.12.1992 за №2862-ХІІ (надалі по тексту також - Закон №2862-ХІІ).

Кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень (частина 1 статті 43 Закону №2862-ХІІ).

Абзацом 2 частини 4 цієї статті Закону передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

В період дії положень статті 43 Закону №2862-ХІІ правове регулювання поняття стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, було додатково врегульовано і іншими нормативно-правовими актами.

Зокрема, за змістом статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року за №584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" (стаття втратила чинність 20 березня 2008 року), чинної на час набуття позивачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді 10 років, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Крім того, згідно з пунктом 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 за №865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Враховуючи вищевикладене законодавством, яке діяло на момент виходу позивача у відставку, було передбачено право судді на зарахування до стажу, яке дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, часу роботи на посадах прокурорів та слідчих, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів і календарного періоду проходження строкової військової служби.

Таким чином, не включення до відповідного стажу роботи на посаді судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, часу роботи на посадах прокурорів та слідчих, календарного періоду проходження строкової військової служби, половини періоду навчання і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді, є неправомірним.

Вказаний висновок суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 06 березня 2018 року у справі № 308/6953/17, від 19 червня 2018 року у справі № 243/4458/17, від 05 грудня 2019 року у справі №592/2737/17, від 24 березня 2020 року у справі № 227/766/17.

Як зазначено у постанові Верховного суду від 17 травня 2021 року по справі № 243/8281/17 законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом № 2453-VI, було передбачено право судді на зарахування до стажу, яке дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарного періоду проходження строкової військової служби.

Це підтверджується також положеннями Закону України від 21.12.2016 №1798-VIII "Про Вищу раду правосуддя", яким були внесені зміни в Закон № 2453-VI, зокрема, пункт 34 Прикінцевих та перехідних положень доповнено абзацом четвертим такого змісту: "Судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання)".

невключення до відповідного стажу роботи на посаді судді, зокрема, періоду проходження строкової військової служби, половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі та роботи на посаді слідчого і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді є неправомірним".

При вирішенні справи № 243/8281/17 Верховний суд не знайшов підстав для відступу від вказаних правових висновків.

Зважаючи на вищевикладене, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 повинен обчислюватися виходячи із його стажу роботи та зарахування періодів проходження військової служби в Збройних силах СРСР з 05.05.1981 по 05.06.1983 тривалістю 02 роки 01 місяць 01 день та навчання в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського з 01.09.1983 по 01.07.1987 тривалістю 03 роки 10 місяців 01 день.

Щодо зарахування періоду роботи позивача на посаді стажиста до стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, суд зазначає.

До набрання чинності Законом України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402-VIII, Законом України "Про судоустрій і статус суддів" №2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15.12.1992 № 2862-ХІІ "Про статус суддів".

Згідно абзацу 2 частини 4 статті 43 Закону України "Про статус суддів" №2862-XII (який діяв на час роботи позивача на посаді судді) до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно пункту 34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону № 1798-VIII від 21.12.2016), судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Обчислення стажу державної служби за час розглядуваного періоду здійснювалось відповідно до Закону України "Про державну службу", Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (далі - Порядок №283), та додатку до нього.

Згідно статті 1 Закону України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993, державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Статтею 2 цього Закону визначено, що посада - це визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу та його апарату, на яку покладено встановлене нормативними актами коло службових повноважень.

Відповідно до пункту 2 Порядку №283, до стажу державної служби зараховується робота на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів судів, прокуратури, а також в державних органах колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком, зокрема, у виконавчих комітетах місцевих Рад депутатів трудящих, Рад народних депутатів, їх управліннях, самостійних відділах, інших структурних підрозділах.

Статтею 67 Закону УРСР "Про судоустрій" від 05.06.1981 №2022-Х (в редакції Закону від 05.06.1981) було передбачено, що структура і штатна чисельність апарату районного (міського) народного суду затверджуються начальником відділу юстиції виконавчого комітету обласної, Київської міської Ради народних депутатів у межах штатної чисельності і фонду заробітної плати, встановлених Міністром юстиції Української PCP.

Тобто, організаційне керівництво (в тому числі і питання кадрового забезпечення) районними (міськими) народними судами у розглядуваний період із 03.08.1987 по 23.08.1988 здійснювалося відповідними відділами юстиції виконавчого комітету відповідних обласних Рад чи обласних державних адміністрацій.

Як було зазначено вище, з 03.08.1987 по 23.08.1988 року позивач працював на посаді стажиста Хмельницького міського народного суду, що підтверджується трудовою книжкою позивача та розрахунком стажу.

Питання проходження стажування випускниками вищих навчальних закладів в цей період регулювалися такими законодавчими актами колишнього Союзу PCP та УРСР, як: постанова Ради міністрів СРСР від 18.07.1972 №535 "Про заходи щодо подальшого удосконалення вищої освіти в країні", Положенням про стажування молодих спеціалістів, які закінчили вищі учбові заклади, затвердженим Державним комітетом Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати, Всесоюзною Центральною Радою Професіональних Союзів, Міністерством Вищої та середньої освіти СРСР від 25.06.1973.

Так, в підпункті 4.2 пункту 10 зазначеної вище Постанови №535 від 18.07.1972 було визначено, що випускники вищих навчальних закладів для набуття необхідних практичних навичок проходять за місцем розподілення на підприємствах і установах стажування строком до одного року, під час якого виконують посадові обов`язки і отримують заробітну платню відповідно штатного розкладу. Загальне керівництво стажуванням покладається на галузеві міністерства і відомства, в веденні яких перебувають ці підприємства, організації та установи.

Відповідно до пункту 1 Положення про стажування молодих спеціалістів, які закінчили вищі учбові заклади, затвердженого Державним комітетом Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати ОСОБА_2 , Міністерством Вищої та середньої освіти СРСР від 25.06.1973, також передбачалось, що молоді спеціалісти, які закінчили вищі навчальні заклади, проходять за місцем розподілення на підприємствах, в організаціях і установах стажування строком до одного року, під час якого виконують посадові обов`язки і отримують заробітну плату згідно штатного розкладу.

Пунктами 5, 15 цього Положення передбачалось, що час стажування зараховується в трирічний строк роботи молодого спеціаліста за місцем розподілу. Під час стажування молодий спеціаліст: користується всіма правами і пільгами, встановленими для працівників цього підприємства (організації, закладу) які обіймають аналогічну посаду; несе обов`язки, покладені на нього трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку; виконує функціональні обов`язки щодо займаної посади, визначеними відповідними інструкціями і положеннями, з урахуванням індивідуального плану.

Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283, до стажу державної служби зараховується робота на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів судів, а також в державних органах колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком, зокрема, у виконавчих комітетах місцевих Рад депутатів трудящих, Рад народних депутатів, їх управлінь, самостійних відділах, інших структурних підрозділах.

Пунктом 3 цього Порядку №283 було передбачено, що до стажу державної служби включається також робота на посадах службовців в органах, зазначених у пункті 2 цього Порядку і додатку до нього, якщо при просуванні по службі вони зайняли посади державних службовців.

Згідно з пунктом 4 Порядку №283, документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вказана правова позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною в постанові від 14.11.2018 року у справі №819/1550/16, яка враховується судом при вирішенні даної справи відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України.

Враховуючи вищевикладене, до загального стажу роботи позивача, який дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, крім роботи на посаді судді, належить враховувати період роботи позивача на посаді стажиста Хмельницького міського народного суду з 03.08.1987 по 23.08.1988.

Зважаючи на вищевикладене, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 повинен обчислюватися виходячи із його стажу роботи 32 роки 06 місяців 25 днів за наступні періоди:

1. Проходження військової служби в Збройних силах СРСР з 05.05.1981 по 05.06.1983 тривалістю 02 роки 01 місяць 01 день;

2. Харківський юридичний інститут ім. Ф.Е. Дзержинського з 01.09.1983 по 01.07.1987 тривалістю 03 роки 10 місяців 01 день;

3. Хмельницький міський народний суд, стажист з 03.08.1987 по 23.08.1988 тривалістю 01 рік 0 місяців 21 день;

4. Хмельницький міський народний суд, народний суддя з 30.12.1992 по 16.04.2003 тривалістю 10 років 03 місяці 17 днів;

5. Хмельницький міський суд, суддя з 17.04.2003 по 26.03.2004 тривалістю 0 років 11 місяців 10 днів;

6. Хмельницький міськрайонний суд, суддя з 27.03.2004 по 22.10.2008 тривалістю 04 роки 06 місяців 26 днів;

7. Хмельницький окружний адміністративний суд, суддя з 23.10.2008 по 19.10.2010 тривалістю 01 рік 11 місяців 27 днів;

8. Одеський апеляційний адміністративний суд, суддя з 20.10.2010 по 01.08.2018 тривалістю 07 років 09 місяців 12 днів.

Відтак, зважаючи на встановлені обставини суд вважає, що відповідач повинен провести перерахунок стажу роботи позивача на посаді судді із урахуванням того стажу, який зараховується за цим рішенням (строк військової строкової служби, половина періоду навчання у ВНЗ, період роботи на посаді стажиста) та відповідно збільшити відсотковий розмір довічного грошового утримання позивача, провівши перерахунок розміру виплат та здійснивши виплату коштів згідно з довідками П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.09.2022 №172, №173, №174, №175.

А тому, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 08.12.2022 є протиправним та підлягає скасуванню.

У той же час, оскільки суд безпосередньо не проводить перерахунок усього наявного стажу роботи позивача на посаді судді, включаючи той стаж, який підлягає зарахуванню, встановлення судом конкретного відсоткового розміру довічного грошового утримання позивача не здійснюється. Зазначені дії повинен вчинити відповідач, до повноважень якого належить і зарахування стажу в цілях виплати довічного грошового утримання, і проведення відповідних перерахунків.

Щодо дати з якої необхідно провести перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, суд зазначає наступне.

Згідно з п.п. 1, 4 розділу ІІ Порядку №3-1 заява про перерахунок щомісячного довічного утримання та довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (додаток 2) (далі - довідка про суддівську винагороду) або довідка про винагороду судді Конституційного Суду України для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді Конституційного Суду України у відставці (додаток 3) (далі - довідка про винагороду судді КСУ) подається до органів, що призначають щомісячне довічне утримання.

Перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з дня виникнення права на відповідний перерахунок.

Днем звернення за перерахунком щомісячного довічного утримання вважається день прийняття органом, що призначає щомісячне довічне утримання, заяви та довідки про суддівську винагороду (довідки про винагороду судді КСУ).

Згідно з розділом IV Порядку №3-1 заява про призначення/перерахунок щомісячного довічного утримання реєструється в електронному журналі звернень органу, що призначає щомісячне довічне утримання.

Заява про перерахунок щомісячного довічного утримання приймається органом, що призначає щомісячне довічне утримання, за наявності в судді всіх необхідних документів.

Приймання, розгляд та опрацювання заяви та документів, необхідних для призначення (перерахунку) щомісячного довічного утримання, органами, що призначають щомісячне довічне утримання, здійснюється відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1).

При поданні заяви про призначення, перерахунок щомісячного довічного утримання в паперовій формі документи подаються в оригіналах.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач належним чином виконав зазначені положення Порядку №3-1, подавши заяву, яка, у свою чергу, підтверджує також виникнення права позивача на відповідний перерахунок.

Більш того, суд наголошує, що відповідачем не доведено, а судом не встановлено, що документи, надані позивачем для підтвердження стажу роботи і розміру суддівської винагороди для перерахунку щомісячного довічного утримання, є недійсними або визнані такими, що містять недостовірні відомості, що, у свою чергу, додатково свідчить про протиправність дій відповідача в частині відмови у задоволенні поданої позивачем заяви від 02.12.2022 та про здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Також, суд зазначає, що невиконання відповідачем покладених на нього чинним законодавством обов`язків призвело до порушення прав позивача, а також суттєво обмежило здійснення інших прав позивача, які підлягають безумовному захисту, зокрема, на належне утримання судді у відставці.

За таких підстав, суд дійшов висновку про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відповідно до заяви від 02.12.2022.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Необхідно зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1,3 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Предметом позову є одна вимога немайнового характеру, яка хоч і задоволена частково, але розмір компенсації за сплачений судовий збір суд визначає, виходячи з кількості (а не з розміру) задоволених/незадоволених позовних вимог. Такий механізм розподілу витрат зі сплати судового збору застосовано Верховним Судом у рішенні від 16.06.2020 по справі №620/1116/20.

Враховуючи те, що спірне рішення від 08.12.2022 прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області, на користь позивача слід стягнути понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області №91 від 08.12.2022 про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу роботи судді, який дає право на відставку та на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставцi період проходження строкової військової служби в Збройних силах СРСР з 05.05.1981 по 05.06.1983, половину строку навчання в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського (період навчання з 01.09.1983 року по 01.07.1987), період роботи в якості стажиста Хмельницького міського народного суду з 03.08.1987 по 23.08.1988.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (з урахуванням висновків суду та раніше проведених виплат) виходячи з розміру суддівської винагороди, вказаної у довідках від 15.09.2022 №172, №173, №174, №175 П`ятого апеляційного адміністративного суду, відповідно до заяви від 02.12.2022.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 1073 (одну тисячу сімдесят три) грн 60 коп. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10,Хмельницький,Хмельницька область,29001 , код ЄДРПОУ - 21318350) Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, буд. 1,Миколаїв,54020 , код ЄДРПОУ - 13844159)

Головуюча суддя Д.Д. Гнап