Справа № 160/4614/23
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2023-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 червня 2023 року Справа № 160/4614/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
за участі секретаря судового засідання Васіної Н.В.
без участі представників сторін
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії, -
10 березня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просить:
визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області неправомірними в частині не зарахування відповідного стажу згідно поданих документів за періоди роботи в колгоспі «Зоря» трактористом з 01.01.1981 по 31.01.1981 року, з 01.01.1981 по 31.12.1983 та з 01.01.1986 по 31.12.1987 роки, та невиплати мені пенсії з моменту мого звернення про призначення пенсії;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати періоди роботи в колгоспі «Зоря» трактористом з 01.01.1981 по 31.01.1981 року, з 01.01.1981 по 31.12.1983 та з 01.01.1986 по 31.12.1987 роки; сплатити пенсійні виплати з моменту першого звернення по теперішній час.
В обґрунтування позовної заяви позивачем зазначено, що він 02 лютого 2023 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області із заявою про призначення пільгової пенсії за віком.
ОСОБА_1 вважає, що відповідачами під час прийняття рішення протиправно не зараховано до його пільгового стажу час роботи трактористом в колгоспі «Зоря» за період з 01.01.1981 по 31.01.1981 року, з 01.01.1981 по 31.12.1983 та з 01.01.1986 по 31.12.1987 роки, у зв`язку із чим останньому відмовлено у призначенні пенсії, що і послугувало підставою для звернення до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 березня 2023 року для розгляду адміністративної справи №160/4614/23 визначено суддю Олійника В.М.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 березня 2023 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2023 року подальший розгляд справи визначено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено дату підготовчого засідання.
31 березня 2023 року на адресу суду через систему "Електронний суд" від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області надійшов відзив на позовну заяву вх.№5974/23, в якому представник відповідача-1 вважає, що позовні вимоги не можуть бути задоволені з наступних підстав.
02 лютого 2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пільгової пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-VI.
Органи Пенсійного фонду України з 01.04.2021 застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунки пенсій бек-офісами територіальних органів Фонду в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де прийнято заяву та де проживає пенсіонер.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 09 лютого 2023 року №81, позивачу відмовлено у призначенні пільгової пенсії відповідно до статті 114 Закону №1058, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Після винесення оскаржуваного Рішення воно було направлено до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області для долучення матеріалів електронної пенсійної справи позивача.

Згідно пункту 3 частини 2 статті 114 Закону №1058, на пільгових умовах пенсія за віком призначається чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Згідно наданих документів вік позивача 56 років 07 місяців 06 днів, страховий стаж становить 38 років 01 місяць 12 днів, пільговий стаж - 16 років 10 місяців 06 днів.

До пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 01.01.1981 по 31.01.1981 року, з 01.01.1982 по 31.12.1983 та з 01.01.1986 по 31.12.1987 роки, відповідно до Рішення від 22.12.2022 №9 комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, згідно з вимогами Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії.

У Рішенні від 22.12.2022 №9 комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зазначено, що при проведенні перевірки довідки від 28.09.2021 №К-285, яка видана комунальною установою "Новомосковський районний трудовий архів" встановлено, що у первинних бухгалтерських документах факт роботи ОСОБА_1 на посаді тракториста не підтверджується.

Наданими документами не підтверджено, що ОСОБА_1 працював на посадах, які дають право на пільгову пенсію.

За таких обставин комісією прийнято рішення, що для підтвердження періодів роботи з 01.01.1981 по 31.01.1981, з 01.01.1982 по 31.12.1983, з 01.01.1986 по 31.12.1987 для зарахування до пільгового стажу відповідно до статті 114 Закону №1058, немає підстав.

Таким чином, на думку представника відповідача-1, позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

10 травня 2023 року на адресу суду через систему "Електронний суд" від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву вх.№9102/23, в якому представник відповідача-2 вважає, що позовні вимоги не можуть бути задоволені з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на пенсію на пільгових умовах мають трактористи - машиністи, які безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах та інших підприємствах сільського господарства, чоловіки після досягнення 55 років і загального стажу не менше як 30 років, з них не менше як 20 років на зазначеній роботі. До трактористів - машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільськогосподарської продукції, належать працівники, які оформлені на роботу трактористами - машиністами, мають відповідне посвідчення, постійно зайняті на тракторах, інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільськогосподарських робіт у рослинництві та тваринництві.

Згідно роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року №7 "Про порядок призначення пенсій на пільгових умовах трактористів - машиністів, які безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах та інших підприємствах сільського господарства" до трактористів машиністів безпосередньо зайнятих у виробництві сільськогосподарської продукції, належать працівники, які оформлені на роботу трактористами - машиністами, мають відповідне посвідчення, постійно зайняті на тракторах, інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільськогосподарських робіт у рослинництві та тваринництві.

Пунктом 4 Роз`яснення визначено, що при зверненні тракториста-машиніста за призначенням пенсії на пільгових умовах адміністрація (правління) господарства подає в органи соціального забезпечення довідку про стаж роботи, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення.

Склад зазначеної роботи визначається комісією у складі керівника господарства, працівника по кадрах, головного бухгалтера і представника профспілкового комітету.

За результатами розгляду доданих до заяви про призначення пенсії документів, до страхового стажу зараховано всі періоди роботи.

До пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 01.01.1981 року по 31.01.1981 року, з 01.01.1982 року по 31.12.1983 року, з 01.01.1986 року по 31.12.1987 року.

У трудовій книжці ОСОБА_1 відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, а саме: не зазначено про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.

30 травня 2023 року на адресу суду через систему "Електронний суд" від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшла заява вх.№10825/23, в якій представник відповідача-2 просив долучити до матеріалів справи копію пенсійної справи ОСОБА_1 .

Останнє судове засідання по справі відбулось 22 червня 2023 року о 11 годині 00 хвилин.

ОСОБА_1 в останнє судове засідання не з`явився, звернувшись із заявою про здійснення подальшого розгляду справи без його участі.

Представник відповідача-1 в судове засідання також не прибув, звернувшись із заявою про здійснення подальшого розгляду справи без участі Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Представник відповідача-2 в судове засідання не прибув, звернувшись із заявою про здійснення подальшого розгляду справи без участі представника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Заслухавши в судових засіданнях пояснення позивача, представників сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 - позивач, ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 .

Відповідно до записів військового квитка ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 28 червня 1984 року, вбачається, що позивач Новомосковською призовною комісією визнаний придатним до військової служби, призваний до військової частини № НОМЕР_3 30 червня 1984 року за військово-обліковою спеціальністю "Водія автомобілем", прийняв присягу 12 липня 1984 року.

22 травня 1986 року на підставі наказу МО СССР №68 позивач звільнений в запас та направлений для постановки на облік в Новомосковський РВК Дніпропетровської області.

Архівною довідкою комунальної установи "Новомосковський районний трудовий архів" №К-195,196 від 26 березня 2021 року підтверджено період роботи позивача трактористом в колгоспі " ІНФОРМАЦІЯ_3 " за період 01 січня 1982 року по 29 червня 1984 року (по строкову військову службу), та з 23 травня 1986 року по 31 грудня 1987 року.

Вказані періоди зараховано Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до загального стажу роботи позивача та відображено у алгоритмі розрахунку пенсії за віком 19 серпня 2021 року, який здійснено відповідачем-2.

Судом встановлено, що 02 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області із заявою про призначення пільгової пенсії за віком відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

09 лютого 2023 року ОСОБА_1 отримав рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №81, яким йому відмовлено у призначенні пільгової пенсії за віком відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та повідомлено про наступне.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають чоловіки, які працювали трактористами-машиністами і безпосередньо були зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Вік заявника - 56 років 07 місяців 06 днів.

Страховий стаж заявника - 38 років 01 місяць 12 днів.

Пільговий стаж становить - 16 років 10 місяців 06 днів.

Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди роботи.

До пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 01.01.1981 по 31.01.1981р., з 01.01.1982 року по 31.12.1983 року та з 01.01.1986 року по 31.12.1987 року, відповідно до Рішення комісії №9 від 22.12.2022 року.

У Рішенні комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 22.12.2022 №9 зазначено, що при проведенні перевірки довідки від 28.09.2021 №К-285, яка видана комунальною установою "Новомосковський районний трудовий архів" встановлено, що у первинних бухгалтерських документах факт роботи ОСОБА_1 на посаді тракториста не підтверджується.

Наданими документами не підтверджено, що ОСОБА_1 працював на посадах, які дають право на пільгову пенсію.

За результатом розгляду поданої заяви прийнято рішення відмовити у призначенні пенсії відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за відсутності необхідного пільгового стажу - 20 років.

Допитаний у якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_2 повідомив, що він у 1981 році теж був на курсах трактористів разом із позивачем на протязі трьох місяців, які закінчив у другій половині 1981 року. У період роботи з 01.01.1981 року по 31.01.1981 року разом з позивачем не працював. У період з 1982 року по 1983 рік він працював разом з позивачем трактористами. У 1986, 1987 роках з позивачем не працював, тому що сам був у армії.

Трудовою книжкою колгоспника ОСОБА_2 серії НОМЕР_4 від 09 березня 1988 року підтверджується, що у вказані ним періоди він працював в колгоспі "Зоря".

Допитаний у якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_3 повідомив, що він з серпня 1981 року по листопад 1981 року працював у колгоспі. З 1981 року по 1982 року був у армії. Прийшов з армії в червні 1982 року та пішов робити в колгосп трактористом. Разом з позивачем робили у колгоспі в одній бригаді трактористами з 1982 року по 1983 рік, а потім з 1986 року по 1987 рік.

Трудова книжкою колгоспника ОСОБА_3 серії НОМЕР_5 від 14 травня 1986 року підтверджується, що у вказані ним періоди він працював в колгоспі "Зоря".

ОСОБА_1 вважає, що відповідачами протиправно не зараховано до його пільгового стажу роботу трактористом в колгоспі «Зоря» в період з 01.01.1981 по 31.01.1981 року, з 01.01.1981 по 31.12.1983 та з 01.01.1986 по 31.12.1987 роки, у зв`язку із чим останньому відмовлено у призначенні пенсії, що і стало підставою для звернення до суду із цим позовом.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною 4 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з вимогами частин 1, 2 статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають чоловіки, які працювали трактористами-машиністами і безпосередньо були зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Згідно наданих документів до стажу не зараховано періоди роботи позивача в колгоспі "Зоря" трактористом з 01.01.1982 року по 29.06.1984 року, з 23.05.1986 року по 31.12.1987 року, відповідно до Рішення комісії №9 від 22 грудня 2022 року, однак, у зв`язку з тим, що відповідальність за ведення трудової книжки покладається на підприємство, суд приходить до висновку, що неточності у заповненні трудової книжки не можуть бути підставою для виключення певних періодів роботи зі страхового стажу позивача, тому спірні періоди роботи позивача зараховуються до стажу роботи.

Крім того, на підтвердження періоду роботи в колгоспі "Зоря" трактористом, позивачем надано архівну довідку комунальної установи "Новомосковський районний трудовий архів" №К-195,196 від 26 березня 2021 року, якої підтверджено, що в цій установі у книгах обліку розрахунків по оплаті працівникам колгоспу "Зоря" за вказаний період, є такі дані про відпрацьовані вихододні із зазначенням посади ОСОБА_1 .

Судом також вбачається із розрахунку стажу позивача, який здійсненим відповідачем від 19.08.2021 року, що відповідачем спірні періоди зараховані до загального трудового стажу позивача.

Основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Аналогічне положення міститься також і в статті 48 Кодексу законів про працю України, згідно з якою трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року, передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).

Суд зазначає, що норми пункту 3 Порядку передбачають обов`язковість витребування уточнюючих довідок для підтвердження трудового стажу лише у випадку, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах.

Наказом Міністерства праці України №58 від 29.07.1993 року затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників.

Згідно пункту 1.1 Інструкції, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. До трудової книжки вносяться відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди (п.п.2.2 Інструкції).

Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону (пункт 2.3 Інструкції).

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення (пункт 2.4. Інструкції).

Аналогічні вимоги містила Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162.2.10. Окрім того, відповідно до вимог пункту 2.10 цієї Інструкції зазначено, що у розділі "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження", "Відомості про заохочення" трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається. У разі необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться: "Запис за № таким-то недійсний".

Відповідності до п.2.4 Інструкції "Про порядок ведення трудових книжок працівників", затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 року, у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Таким чином, здійснення записів у трудовій книжці власником або уповноваженим ним органом покладено на останніх, а не на працівника, а отже, відповідальність за неправильність вчиненого запису чи інших відомостей не може бути перекладена на працівника та позбавляти його права на врахування трудового стажу, який враховується для призначення пенсії.

Отже, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

При цьому суд зазначає, що у відповідності до розділів ІІІ, ІV Порядку №22-1, відповідач наділений повноваженнями самостійно отримати необхідні документи, що відповідає принципу належного урядування і націлено на забезпечення органами Пенсійного фонду України реалізації громадянами їх конституційного права на пенсійне забезпечення.

Згідно зі статтею 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні частини першої статті 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що право особи на призначення пенсії за віком має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала. Також і відповідальність за надання недостовірних пенсійних документів покладена на підприємство (організацію) та пенсіонера.

Суд зазначає, що витребування та перевірка первинних документів є також правом пенсійного органу. Тобто перекладання обов`язку доказування, надання відомостей тощо на позивача є неприйнятним. Неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку зазначених у трудовій книжці відомостей не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання належної пенсії.

Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 року у справі №490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Отже, відповідачами при розгляді заяви про призначення пільгової пенсії протиправно не зараховано спірні періоди роботи позивача.

Щодо періоду роботи трактористом в колгоспі "Зоря" в період з 01 січня 1981 року по 31 січня 1981 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до архівної довідки комунальної установи "Новомосковський районний трудовий архів" №К-195,196 від 26 березня 2021 року, встановлено 04 дні роботи на посаді тракториста.

Судом встановлено, що період з 01 січня 1981 року по 31 січня 1981 року не можливо зарахувати до пільгового стажу роботи позивача, оскільки його не підтверджено будь-якими доказами.

Відтак, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 , в цій частині, задоволенню не підлягають.

Щодо зарахування періоду строкової служби ОСОБА_1 в армії з 30 червня 1984 року по 22 травня 1986 року, суд виходить із наступного.

Статтею 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що час проходження військової служби зараховується громадянам до загального трудового стажу, до стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною 2 пункту 1 статті 8 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Згідно з пунктом 109 Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 року, при призначенні пенсії на пільгових умовах і в пільгових розмірах служба в складі Збройних Сил СРСР і перебування в партизанських загонах, служба в військах і органах ВЧК, ОГПУ, НКВС, НКДБ, МДБ, Комітету державної безпеки СРСР, Міністерства охорони громадського порядку СРСР, міністерств охорони громадського порядку союзних республік, Міністерства внутрішніх справ СРСР, міністерств внутрішніх справ союзних республік, служба в органах міліції прирівнюється за вибором особи, яка звертається за пенсією, до роботи, яка передувала службі чи безпосередньо слідувала за нею.

Як встановлено судом, до призову на військову службу позивач працював в колгоспі "Зоря" трактористом та з цієї посади був призваний до Збройних Сил, в яких проходив строкову військову службу з 30.06.1984 року по 22.05.1986 року, що підтверджується розрахунком стажу здійсненим відповідачем від 19.08.2021 року та копією військового квитка ОСОБА_1 НОМЕР_2 від 28 червня 1984 року.

Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи заявлені позивачем позовні вимоги та задля належного захисту порушених прав позивача, суд вважає за потрібне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача також зарахувати до пільгового стажу позивача час проходження строкової військової служби в армії з 30 червня 1984 року по 22 травня 1986 року.

В той же час, суд вважає належним та достатнім способом захисту порушених прав позивача визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 від 09 лютого 2023 року № 81, і як наслідок, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до пільгового стажу, який дає право на пенсію відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування":

- період роботи в колгоспі "Зоря" трактористом з 01 січня 1982 року по 29 червня 1984 року;

- строкову службу в армії з 30 червня 1984 року по 22 травня 1986 року;

- період роботи в колгоспі "Зоря" трактористом з 23 травня 1986 року по 31 грудня 1987 року.

Частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з частиною 2 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням досліджених обставин справи, на думку суду, належним та достатнім способом захисту порушеного права позивача є також зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) від 02 лютого 2023 року про призначення пільгової пенсії за віком відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", із урахуванням зарахованих судом до пільгового стажу вищевказаних періодів роботи ОСОБА_1 , та висновків суду викладених у рішенні.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 .

Щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Судом встановлено, що позивачем при зверненні до адміністративного суду із позовною заявою сплачено суму судового збору у розмірі 1073,60 грн., що документально підтверджується квитанцією до платіжної інструкції АТКБ "Приватбанк" №0.0..1 від 03 березня 2023 року.

А отже, суд приходить до висновку про присудження на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 800,00 грн.

Керуючись ст.ст.241-246, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 від 09 лютого 2023 року №81.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до пільгового стажу, який дає право на пенсію відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" період роботи в колгоспі "Зоря" трактористом з 01.01.1982 р. по 29.06.1984 р., строкову службу в армії з 30.06.1984 р. по 22.05.1986 р., період роботи в колгоспі "Зоря" трактористом з 23.05.1986 р. по 31.12.1987 р.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) від 02 лютого 2023 року про призначення пільгової пенсії за віком відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", із урахуванням зарахованих судом до пільгового стажу вищевказаних періодів роботи ОСОБА_1 , та висновків суду, що викладені в рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Присудити на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 800,00 грн. (вісімсот гривень нуль копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення суду складений 30 червня 2023 року.

Суддя В.М. Олійник