Справа № 420/3557/23
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2023-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3557/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Дубровної В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини - ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області та до Чорноморського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

І. Зміст позовних вимог

До суду звернулась ОСОБА_1 , діюча в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 (далі позивач, ОСОБА_1 ) із позовною заявою до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (далі відповідач-1) та до Чорноморського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (далі відповідач-2), в якій просить:

- визнати протиправними дії Чорноморського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (відповідь №К-2/6/5120-23/5120/3-23 від 04.02.2023) щодо відмови в оформленні та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ІІ. Позиція позивача та заперечення відповідачів.

На обґрунтування вказаних позовних вимог позивачка зазначає, що вона в інтересах свого неповнолітнього сина у січні 2023 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулась до Чорноморського відділу ГУ ДМС України в Одеській області із заявою щодо оформлення та видачі паспорта у вигляді паспортної книжечки зразка 1994 року. Відповідно до Положення про паспорт громадянина України №2503-ХІІ паспорт у формі книжечки оформлюється та видається у зв`язку з досягненням 16 років, ч. 2 ст. 14, 21 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» не забороняють оформлення та видачу паспорта громадянина України у формі книжечки у зв`язку з досягненням 14 років. Крім того, стаття 21 цього Закону, зобов`язує дитину, яка досягла 14 років мати паспорт громадянина України, у зв`язку із чим, вважає, що паспорт громадянина України може виготовлятися не тільки у формі картки з безконтактним електронним носієм, а й у формі паспортної книжечки. При цьому, відмічає, що виготовлення паспорта громадянина України у формі ID-картки, для якого є обов`язковою згода громадянина на обробку його персональних даних, є втручанням в його особисте і сімейне життя, що суперечить положенням Конституції України, а тому позбавлення ОСОБА_2 , як громадянина України права вибору форми документа, що посвідчує особу і підтверджує громадянство України, є неправомірним. Отже, на переконання позивача, відмова у задоволенні таких вимог не ґрунтується на законі та вбачаються всі підстави для зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити відповідні дії в судовому порядку, що підтверджується постановою Великої Палати Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у зразковій справі №806/3265/17, висновки якої підлягають застосуванню при вирішенні даної справи.

13.03.2023 відповідачем-1 надано відзив на позов, яким заперечує проти задоволення позовних вимог, вважає його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, вказуючи на наступне. По-перше, вважає, що належним відповідачем у даній справі є саме ГУ ДМС України в Одеській області, оскільки відповідно до Положення про Чорноморський відділ, затвердженого наказом Головного управління, Чорноморський відділ є територіальним підрозділом Головного управління та не є юридичною особою публічного права. По-друге, 25.01.2023 року до Чорноморського відділу звернувся ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та його законний представник ОСОБА_1 із заявою про оформлення та видачу паспорта громадянина України зразка 1994 року, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ, у зв`язку з досягненням ним 14-річного віку та не надають згоди на обробку персональних даних, забороняють передачу будь-яких даних про себе до Єдиного демографічного реєстру; формування стосовно себе УНЗР; використання будь- яких засобів ЄДДР. Крім того, відповідач-1 вказує, що заява позивачів не є заявою-анкетою встановленого зразка, а тому не може розглядатись відповідно до Порядку № 302. Дане звернення розглянуто відповідно до Закону України Про звернення громадян, що підтверджується письмовою відповіддю Чорноморського відділу від 04.02.2023 р. на їх заяву, яким проінформовано позивача щодо порядку оформлення паспорта громадянина України по досягненню ним 14-річного віку. Таким чином, на день звернення позивачів із заявою, у ГУ ДМС в Одеській області були відсутні правові підстави для видачі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 паспорта громадянина України зразка 1994 року у вигляді книжечки. Окрім того, ГУ ДМС в Одеській області вважає посилання позивача на висновки Великої Палати Верховного Суду, яка викладена в постанові від 19.09.2018 року у справі №806/3265/17 (Пз/9901/2/18) недоречним, оскільки зазначене рішення стосується оформлення та видачі паспорта громадянина України у зв`язку зі зміною прізвища після досягнення 16-річного віку, а не паспорта громадянина України після досягнення 14-річного віку. Враховуючи вище викладене, вказує, що ані Чорноморським відділом, ані ГУ ДМС в Одеській області не приймалось рішення про відмову у видачі паспорта громадянина України в формі книжечки. Відповідачем-1 зазначено, що вимоги щодо неправомірної відмови відповідача у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки пов`язані саме з недосягненням встановленого законодавством віку (16 років). З огляду на вище зазначене, відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач-2 не скористався правом на подання відзиву на позов. При цьому, про розгляд даної справи відповідач-2 був повідомлений належним чином шляхом направлення електронного примірника ухвали від 24.02.2023 року про відкриття провадження у справі на електронну пошту Чорноморського відділу ГУ ДМС України в Одеській області, про що свідчить інформація про направлення документів учасникам судового процесу засобами електронного зв`язку від 24.02.2023 р., наявна в матеріалах справи (а.с.27).

21.03.2023 р. позивачкою надана відповідь на відзив, в якій вказує, зокрема, що доводи відповідача-1 про відсутність правових підстав щодо оформлення паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки спростовується пунктом 3 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 р. № 2503-ХІІ, яким встановлено альтернативні варіанти бланки паспортів у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються КМУ, а також пунктом 3 розділу V Перехідних положень Закону № 1474-VІІІ, яким до Закону про ЄДДР внесена правова норма стосовно не стягнення державного мита за оформлення паспорта у вигляді книжечки. Доводи відповідача-1, що ОСОБА_2 не досяг 16 років, а тому не має право на паспорт громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки, спростовується тим, що відповідно до ст. 13, ч. 2 ст. 14, ст. 21 Закону України Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують її особу чи її спеціальний статус не забороняють оформлення та видачу паспорта громадянина України у формі книжечки у зв`язку з досягненням 14 років. Відтак, якщо за Законом про ЄДДР (ст. 21) особа має обов`язок отримати паспорт громадянина, починаючи з 14-ти річного віку, а згідно Положення про паспорт громадянина України № 2503-ХІІ від 26.06.1992 встановлена можливість мати паспорт з 16 років, то держава має право та повинна здійснювати відповідні повноваження з забезпечення громадян документами, що посвідчують особу, сприяти в цьому, та, більш того, дитина не ухилялася та не ухиляється від цього обов`язку.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 24.02.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, якою передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Враховуючи, що від сторін не надходило клопотань про розгляд справи в судовому засіданні, суд розглядає дану справу за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі (ст. 258 КАС України).

Частиною 4 ст. 243 КАС України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. ( частина 6 ст. 120 КАС України).

У зв`язку з перебуванням судді у відпустці судове рішення складено та підписано у перший після її закінчення робочий день.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

ОСОБА_1 є матір`ю неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.15).

25 січня 2023 року ОСОБА_2 та його законний представник ОСОБА_1 звернулись до Чорноморського відділу ГУ ДМС України в Одеській області із заявою щодо оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року вигляді паспортної книжечки відповідно до постанови Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-ХІІ у зв`язку з досягненням ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , 14-річного віку, при цьому заявляючи, що не дає згоду на обробку персональних даних, забороняє передачу будь-яких даних про себе до Єдиного демографічного реєстру; формування стосовно себе УНЗР; використання будь-яких засобів ЄДДР.

Для оформлення паспорта подає, у тому числі, оригінал свідоцтва про народження ОСОБА_2 та його копію, дві фотокартки дитини розміром 3,5 x 4,5 см ОСОБА_2 , заява ОСОБА_2 за формою про видачу паспорта відповідно до наказу МВС України № 320 від 13.04.2012 та наказу МВС України 456 від 06.06.2019 р.

Вказана заява також була направлена до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області для здійснення повноважень з оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року (а.с.8-9).

04.02.2023 року Чорноморський відділ ГУ ДМС України в Одеській області листом за вих. № К-2/6/5120-23/5120/3-23 повідомило ОСОБА_1 , що згідно пункту 1 розділу ІІІ Тимчасового порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого наказом МВС України від 06.06.2019 № 456, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.06.2019 за №620/33591, для оформлення паспорта особа, яка досягла 16-річного віку або її законний представник подає певний перелік документів. Враховуючи, що момент звернення до Чорноморського відділу ГУДМС в Одеській області ОСОБА_2 ще не було досягнуто 16-річного віку, то відсутні законні підстави для оформлення та видачі йому паспорта громадянина України відповідно до постанови Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-ХІІ (а.с.10-12).

Вважаючи відмову Чорноморського відділу ГУ ДМС України в Одеській області в оформленні та видачі неповнолітній дитині, яка досягла 14-річного віку, паспорта громадянина України відповідно до постанови Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-ХІІ протиправними діями, позивач, діюча в інтересах неповнолітньої дитини, звернулась до суду з даним позовом.

V. Норми права, які застосував суд

Згідно з статтею 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження й забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Положення Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції гарантується.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

За змістом частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України, зокрема, визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; громадянство, правосуб`єктність громадян, засади регулювання демографічних та міграційних процесів.

Згідно з частиною другою статті 32 Конституції України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи визначає Закон України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" від 20.11.2012 № 5492-VI (далі - Закон № 5492-VI), зокрема,

- суспільні відносини, пов`язані із збиранням, накопиченням, захистом, зберіганням, обліком, використанням і поширенням інформації Єдиного державного демографічного реєстру (далі - Реєстр), оформленням, видачею, обміном, пересиланням, вилученням, поверненням державі, визнанням недійсними та знищенням передбачених цим Законом документів, регулюються Конституцією України, міжнародними договорами України, цим та іншими законами України, а також прийнятими на їх виконання нормативно-правовими актами у сферах, де використовуються відповідні документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи. ( частина перша ст. 1 цього Закону);

- єдиний державний демографічний реєстр - це електронна інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру, із забезпеченням дотримання гарантованих Конституцією України свободи пересування і вільного вибору місця проживання, заборони втручання в особисте та сімейне життя, інших прав і свобод людини та громадянина. ( абзац перший частини першої статі 4 цього Закону)

- єдиний державний демографічний реєстр ведеться з метою ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення передбачених цим Законом документів. Єдиний державний демографічний реєстр у межах, визначених законодавством про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, використовується також для обліку інформації про реєстрацію місця проживання чи місця перебування. ( абзац третій частини першої статі 4 цього Закону)

- документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру (далі - документи Реєстру), відповідно до їх функціонального призначення поділяються, зокрема, на документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, у т.ч. паспорт громадянина України. ( п.п. " а " пункту 1 частини 1 ст. 13 цього Закону);

- паспорт громадянина України містять безконтактний електронний носій ( ч. 3 ст. 13 цього Закону);

- паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України ( частина перша статті 21 цього Закону);

- кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов`язаний отримати паспорт громадянина України. Оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. ( частина друга статті 21 цього Закону);

- паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій. ( частина четверта статті 21 цього Закону)

- до паспорта громадянина України вноситься така інформація, зокрема, унікальний номер запису в Реєстрі; відцифрований образ обличчя особи; відцифрований підпис особи; податковий номер (реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків) або повідомлення про відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган). У разі наявності повідомлення про відмову від реєстраційного номера облікової картки платника податків проставляється слово "відмова" ( пункти 7, 13-15 частини сьомої ст. 21 цього Закону).

Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року № 2503-ХІІ затверджено Положення про паспорт громадянина України ( надалі - Положення №2503-ХІІ), якою передбачено, зокрема,

- паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. ( пункт перший цього Положення);

- паспорт громадянина України (далі - паспорт) видається кожному громадянинові України центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, після досягнення 16-річного віку. ( пункт другий цього Положення);

- бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни запровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення. ( пункт третій цього Положення);

- видача та обмін паспорта провадиться у місячний термін за місцем постійного проживання громадянина. ( пункт 12 цього Положення);

- для одержання паспорта громадянин подає: заяву за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України; свідоцтво про народження; дві фотокартки розміром 35 х 45 мм; у необхідних випадках - документи, що підтверджують громадянство України. ( пункт 13 цього Положення).

Відповідно до частини другої статті 15 та абзацу другого частини другої статті 21 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" Кабінетом Міністрів України прийнято постанову "Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України" від 25.03.2015 р. № 302 ( далі - постанова КМ України № 302), якою установлено

- затвердити: зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм згідно з додатками 1 і 2; - затверджено зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, згідно з додатками 3 і 4 ( абзаци другий -третій пункту 1 цієї Постанови);

- затвердити Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, що додається. ( абзац четвертий пункту 1 в редакції Постанови КМ № 745 від 26.10.2016, яка набрала чинності з 1 листопада 2016 року);

- запровадити із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру:

з 1 січня 2016 р. оформлення і видачу паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм та паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразки бланків яких затверджено цією постановою, громадянам України, яким паспорт громадянина України оформляється вперше, з урахуванням вимог пункту 2 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 р. № 2503-XII;

з 1 листопада 2016 р. оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм, зразок бланка якого затверджено цією постановою, громадянам України відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого цією постановою. ( пункт 2 в редакції Постанови КМ № 745 від 26.10.2016, яка набрала чинності з 1 листопада 2016 року);

- установити, що прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразок бланка якого затверджено цією постановою, з 1 листопада 2016 р. припиняється ( абзац третій пункту 3 цієї Постанови);

- державна міграційна служба до законодавчого врегулювання питання завершення оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року здійснює оформлення та видачу таких паспортів у порядку, встановленому Міністерством внутрішніх справ, громадянам України, щодо яких прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання Державної міграційної служби оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року. ( абзац 6 пункту 3 в редакції постанови КМ № 398 від 03.04.2019).

Порядком оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою КМ України № 302, в редакції постанови КМ України 26.10.2016 р. № 745, передбачено, зокрема

- оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта здійснюються особі, яка досягла 14-річного віку, - на підставі заяви-анкети, поданої нею особисто. ( п.п. 1. пункт 7 цього Порядку);

- до безконтактного електронного носія, який міститься у паспорті, вноситься така інформація, зокрема, як: біометричні дані, параметри особи (відцифрований образ обличчя особи, відцифрований підпис особи, відцифровані відбитки пальців рук) виключно за згодою особи. Безконтактний електронний носій паспорта громадянина України нового зразку містить відцифровані персональні данні особи. (пункт 131 цього Порядку).

Відповідно до абзацу п`ятого пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України», постанови Кабінету Міністрів України від 03 квітня 2019 року № 398 «Про внесення зміни до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 р. № 302» наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.06.2019 № 456 затверджено Тимчасовий порядок оформлення і видачі паспорта громадянина України ( далі- Тимчасовий порядок № 456), яким передбачено

- цей Тимчасовий порядок, розроблений відповідно до Постанови №302, Постанови №398, Положення №2503-XII, визначає порядок подання документів, їх розгляду і прийняття рішення про оформлення та видачу паспорта громадянина України зразка 1994 року (далі - паспорт) особі, щодо якої прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання ДМС оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року (далі - рішення суду), засвідчене в установленому законодавством порядку. ( пункт 1 Тимчасового порядку №456)

- паспорт оформлюється з використанням бланка паспорта громадянина України зразка, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 червня 1994 року № 353 «Про затвердження зразка бланка паспорта громадянина України», дію якого відновлено постановою Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 року №415 «Про зупинення дії постанови Кабінету Міністрів України від 13 березня 2013 р. № 185» ( пункт 2 Тимчасового порядку №456);

- оформлення і видачу паспорта здійснюють територіальні підрозділи Державної міграційної служби України (далі - територіальні підрозділи ДМС), зокрема, особі, яка досягла 16-річного віку, - на підставі заяви про видачу паспорта громадянина України (далі - заява) за зразком, наведеним у додатку 1 до цього Тимчасового порядку, поданої нею особисто. ( пунктом 3 Тимчасового порядку № 456)

- оформлення і видача паспорта здійснюються протягом 30 календарних днів з дня подання особою до територіального підрозділу ДМС заяви та документів для оформлення і видачі паспорта. Заява та документи для оформлення і видачі паспорта (у тому числі для вклеювання фотокартки) подаються заявником до територіального підрозділу ДМС за зареєстрованим місцем проживання особи.( пункти 4-5 Тимчасового порядку №456).

VI. Оцінка суду

З матеріалів справи вбачається, що предметом спору є видача паспорта у вигляді паспортної книжечки відповідно до Положення №2503-ХІІ.

При цьому, проаналізувавши положення чинного законодавства України, що регулюють спірні правовідносини, враховуючи предмет, підстави та обставини справи, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що при вирішенні даних спірних правовідносин підлягають застосовуванню висновки Верховного Суду у справі № 420/4049/20, викладені у постанові від 18 листопада 2021 року з огляду на їх подібність. Так, колегія суддів Касаційного адміністративного суду у вказаній справі дійшла висновків, зокрема, що питання щодо права особи на отримання паспорта України у формі книжечки відповідно до Положення № 2503-ХІІ, у зв`язку з ненаданням нею згоди на обробку персональних даних було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі, за результатами розгляду якої 19.09.2018 була винесена постанова у справі №806/3265/17 (Пз/9901/2/18). Так, у вказаній справі Верховний Суд зробив висновок, що норми Закону № 5492-VI на відміну від норм Положення № 2503-XII (теж діючого на момент виникнення правовідносин) не тільки звужують, але фактично скасовують право громадянина на отримання паспорту у вигляді паспортної книжечки без безконтактного електронного носія персональних даних, який містить кодування його прізвища, ім`я та по-батькові, та залишають тільки право на отримання паспорта громадянина України, який містить безконтактний електронний носій, що є безумовним порушенням вимог статті 22 Конституції України, яка забороняє при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, не відповідає вимогам якості закону (тобто втручання не було «встановлене законом») не було «необхідним у демократичному суспільстві» у тому сенсі, що воно було непропорційним цілям, які мали бути досягнуті, не покладаючи на особу особистий надмірний тягар. Зазначене допускає свавільне втручання у право на приватне життя, у контексті неможливості реалізації права на власне ім`я, що становить порушення статті 8 Конвенції.

Крім того, суд зазначає, що питання щодо права особи на отримання паспорта України у формі книжечки відповідно до Положення № 2503-ХІІ, у зв`язку з ненаданням нею згоди на обробку персональних даних було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі, за результатами розгляду якої 19.09.2018 була винесена постанова у справі №806/3265/17 (Пз/9901/2/18).

Так, згідно з п. 21 частини першої статті 2 КАС України типові адміністративні справи - адміністративні справи, відповідачем у яких є один і той самий суб`єкт владних повноважень (його відокремлені структурні підрозділи), спір у яких виник з аналогічних підстав, у відносинах, що регулюються одними нормами права, та у яких позивачами заявлено аналогічні вимоги.

Відповідно до частини десятої статті 290 КАС України у рішенні суду, ухваленому за результатами розгляду зразкової справи, Верховний Суд додатково зазначає:

1) ознаки типових справ;

2)обставини зразкової справи, які обумовлюють типове застосування норм матеріального права та порядок застосування таких норм;

3) обставини, які можуть впливати на інше застосування норм матеріального права, ніж у зразковій справі.

У постанові Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі №806/3265/17 (Пз/9901/2/18) визначені наступні ознаки типових справ:

а) позивач - фізична особа, якій територіальним органом ДМС України відмовлено у видачі паспорту у формі книжечки, у відповідності до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ;

б) відповідач - територіальні органи ДМС України;

в) предмет спору - вимоги щодо неправомірної відмови відповідача у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки у зв`язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних та зобов`язання відповідача видати позивачеві паспорт у формі книжечки, у відповідності до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ.

З огляду на сторони та заявлені у справі, що розглядається, позовні вимоги, судом встановлено, що дана справа містить визначені Верховним Судом ознаки типової справи.

При цьому, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача-1 з приводу недоречності застосування при вирішенні даних спірних правовідносин висновки Великої Палати Верховного Суду у вказаній зразковій справі через те, що у зразковій справі стосується оформлення та видачі паспорта громадянина України у зв`язку зі зміною прізвища після досягнення 16-річного віку, а не паспорта громадянина України після досягнення 14-річного віку.

Так, суд вказує, що предмет даної адміністративної справи, як і предмет зразкової пов`язаний з вимогами щодо неправомірної відмови відповідача у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки. Той факт, що позивач бажає отримати паспорт саме у паперовій формі, а не у формі безконтактного електронного носія сам по собі свідчить про те, що позивач не бажає надавати свою згоду на обробку персональних даних. Тому той факт, що відповіді відповідача, не містила в собі такої підстави як ненадання позивачем згоди на обробку персональних даних, не свідчить про те, що предмет спору у цій та зразковій адміністративних справах є різними.

Повертаючись до обставин та предмету спору у даній справи, судом встановлено, що позивачка звернулась до Чорноморського відділу ГУ ДМС України в Одеській області із заявою про оформлення та видачу неповнолітньому ОСОБА_2 паспорту громадянина України у вигляді книжечки зразка 1994 року у зв`язку з досягненням 14-річного віку відповідно до Положення №2503-ХІІ без згоди на обробку персональних даних, передачу будь-яких даних про себе до Єдиного демографічного реєстру тощо з наданням переліку документів для його оформлення.

За результатами вказаної заяви Чорноморським відділом ГУ ДМС України в Одеській області надана відповідь про відсутність правових підстав у його видачі неповнолітньому ОСОБА_2 , оскільки останнім не надано відповідного рішення суду та не досягнуто 16-річного віку, посилаючись на Тимчасовий порядок оформлення і видачі паспорта громадянина України, затверджений Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 червня 2019 року № 456.

Як зазначалось вище, відмова у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до постанови Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-XII була предметом розгляду у зразковій справі та була визнана неправомірною.

За правилами статті 291 КАС України правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 19.09.2018 у згаданій зразковій справі, є обов`язковим для судів при ухваленні рішень у типових справах.

При цьому, спірним питанням у даній справі є вік особи, з якого має видаватися паспорт у формі книжечки, оскільки за приписами статті 21 Закон № 5492-VI встановлено обов`язок громадянина України отримати паспорт громадянина України, який досяг чотирнадцятирічного віку, а за приписами Положення №2503-ХІІ передбачено отримання паспорта з шістнадцятирічного віку.

Вирішуючи дане спірне питання, то суд враховує наступне.

Тимчасовий порядок № 456 також визначає шістнадцятирічний вік для оформлення та видачі паспорта.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус", документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру (далі - документи Реєстру), відповідно до їх функціонального призначення поділяються на, зокрема:1) документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України: а) паспорт громадянина України.

Згідно з ч. 2 ст. 14 цього Закону, документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 21 цього Закону, паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов`язаний отримати паспорт громадянина України. Оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому КМУ.

Таким чином, вказані приписи Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" є імперативними, оскільки останніми встановлено обов`язок кожного громадянина України, який досяг 14-річного віку отримати паспорт громадянина України.

А відсутність паспорту громадянина України з 14 років перешкоджає такій особі у реалізації її гарантованих Конституцією України прав та свобод.

Частинами другою, третьою статті 7 КАС України передбачено, що суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

З огляду на те, що Закон України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" має найвищу юридичну силу на відміну від Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року № 2503-XII саме у спірних правовідносинах щодо віку видачі паспорту громадянина України мають бути застосовані приписи ст. 21 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус".

При цьому, положення цього Закону в частині віку видачі паспорту громадянина України не позбавляє позивача права на вибір, у якому вигляді бажає отримати паспорт громадянина України, оскільки право на отримання паспорту громадянина України у вигляді книжечки передбачено з ч. 2 ст. 14 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус", Положенням про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ та Тимчасовим порядком оформлення і видачі паспорта громадянина України», затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.06.2019 року № 456.

Відтак, судом відхиляються доводи відповідача щодо видачі паспорту громадянина України у вигляду книжечки лише з 16 років.

Щодо аргументів відповідача-1 стосовно того, що звернення позивача було розглянуто відповідно до Закону України Про звернення громадян, оскільки заява позивача не є заявою-анкетою встановленого зразка, що унеможливило її розгляд відповідно до Порядку № 302, то суд вказує про таке.

Як зазначалося вище, пунктом 13 Положення про паспорт громадянина України встановлено, що для одержання паспорта громадянин подає: (1) заяву за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України; (2) свідоцтво про народження; (3) дві фотокартки розміром 35 х 45 мм; (4) у необхідних випадках - документи, що підтверджують громадянство України.

Форма такої заяви, зазначеної у підпункті 1 пункті 13 Положення, була затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України №320 від 13 квітня 2012 року «Про затвердження порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України», а саме Додаток 1. Однак вказаний наказ втратив чинність на підставі наказу цього ж Міністерства від 1 березня 2018 року №161. Відтак на сьогодні немає іншого зразка форми про видачу паспорта громадянина України, встановленого Міністерством внутрішніх справ України для реалізації пункту 13 Положення про паспорт.

Наказ Міністерства внутрішніх справ України №456 від 6 червня 2019 «Про затвердження Тимчасового порядку оформленні і видачі паспорта громадянина України» хоч і містить форму заяви про видачу паспорта громадянина України (додаток 1), проте цей наказ, виходячи із його суті і змісту, не може бути застосовано у спірних правовідносинах, оскільки на дату подання документів відсутнє на користь заявника рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання державної міграційної служби оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року.

Водночас суд наголошує, що реалізація волевиявлення особи на отримання паспорта, незалежно від його форми, здійснювалась і здійснюється шляхом подання заяви-анкети до компетентного органу разом із об`єктивно необхідними для цього документами, зокрема для паспорта зразка 1994 року - двома фотокартками і свідоцтвом про народження.

Вказана правова позиція викладена в постановах Верховного Суд від 21 листопада 2018 року у справі №821/1974/17, від 26 червня 2019 року у справі №0840/3992/18, від 19 липня 2019 року у справі №2340/2876/18, від 25 липня 2019 року у справі №807/85/18, від 7 серпня 2019 року у справі №520/11053/18, від 29 листопада 2019 року у справі № 260/1414/18, від 10 грудня 2020 року у справі №240/575/20.

Як встановлено судом, а відповідачем-1 не заперечувалось, що разом із заявою від 25.01.2023 р. позивачем до Чорноморського відділу ГУ ДМС України в Одеській області було надано дві фотокартки і свідоцтво про народження неповнолітньої дитини.

Поряд з цим, суд зауважує, що посилання відповідача-1 на Тимчасовий порядок, затверджений Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 червня 2019 року № 456, є безпідставним, оскільки він визначає порядок подання документів, їх розгляду і прийняття рішення про оформлення та видачу паспорта громадянина України зразка 1994 року особі, щодо якої прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання ДМС оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року, засвідчене в установленому законодавством порядку, а тому вимога міграційної служби надати вказані документи, є передчасною.

Суд також зауважує, що звернення позивача до територіального підрозділу ДМС із заявою-анкетою відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого Постановою № 302, слугуватиме підставою для оформлення йому паспорта громадянина України у формі безконтактної картки з імплантованим у неї носієм інформації і своєю чергою зазначені в цій заяві відомості, відповідно до названого вище Порядку, підлягатимуть внесенню до Єдиного державного демографічного реєстру, з чим, власне, і не погоджується позивач.

Суд критично оцінює твердження відповідача-1 про те, що фактично не приймалось рішення про відмову у видачі паспорта громадянина України в формі книжечки, а листом Чорноморського відділу ГУ ДМС України в Одеській області за вих. № К-2/6/5120-23/5120/3-23 від 04.02.2023 р. надано роз`яснення, оскільки за своїм змістом вказаний лист є рішенням за результатами розгляду заяви позивача.

Аналогічні висновки щодо листа міграційної служби, який за своїм змістом є рішенням за результатами розгляду заяви, викладені в постанові Верховного Суду від 10.12.2020 р. у справі № 240/575/20.

Щодо позиції ГУ ДМС України в Одеській області стосовно належного відповідача у даній справі, то суд вказує про таке.

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відтак, ГУ ДМС України в Одеській області, як територіальний орган, і Чорноморський відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, як територіальний підрозділ ДМС України, у розумінні пункту 7 частини першої статті 4 КАС України, є окремими суб`єктами владних повноважень, кожен з яких наділений власними управлінськими функціями та повноваженнями.

Оскільки позивач, діюча в інтересах неповнолітньої дитини звернулась із вказаною заявою до Чорноморського відділу ГУ ДМС України в Одеській області, як територіального підрозділу ДМС України, і останній надав відповідь, яка є предметом оскарження у даній справі, то в межах даних спірних правовідносин належним відповідачем є Чорноморський відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що Чорноморський відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області протиправно відмовив у видачі ОСОБА_2 паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року № 2503-ХІІ з викладених у заяві від 25.01.2023 року підстав, а тому позовні вимоги в частині визнання протиправними дій Чорноморського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області щодо відмови в оформленні та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка викладена в листі Чорноморського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області №К-2/6/5120-23/5120/3-23 від 04.02.2023 р. - підлягають задоволенню.

Визначаючись з належним та ефективним способом захисту порушених прав неповнолітньої дитини позивачки, суд враховуючи висновки Верховного Суду викладені в постанові від 19 липня 2021 року у справі № 280/851/20, вказує, що належним є відповідач, який є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред`явленим позовом.

З огляду на визнання оскаржуваної відмови Чорноморського відділу ГУ ДМС України в Одеській області протиправною, суд вважає, що зобов`язання Чорноморський відділ ГУ ДМС України в Одеській області оформити та видати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт у формі книжечки у зв`язку з досягненням ним 14-річного віку є належним та достатнім способом захисту його порушеного права у цій справі.

Вказане узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, а також на спосіб захисту, який визначив цей суд, коли ухвалював постанову від 19.09.2018 у зразковій справі №806/3265/17, визнавши належним способом відновлення порушеного права саме зобов`язання відповідача оформити та видати паспорт у формі книжечки, у відповідності до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 р. № 2503-ХІІ.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 18 листопада 2021 року у справі № 420/4049/20, від 21 грудня 2022 року у справі № 420/5353/20.

Разом з тим, визначена позивачем позовна вимога про зобов`язання ГУ ДМС України в Одеській області оформити й видати паспорт громадянина України не є похідною вимогою від позовної вимоги про визнання протиправними дій Чорноморського відділу ГУ ДМС України в Одеській області, а тому позовні вимоги у цій частині не підлягають задоволенню. При цьому, предметом розгляду у даній справі не були рішення, дії чи бездіяльність ГУ ДМС України в Одеській області, що свідчить про відсутність спірних публічно-правових відносин між позивачкою та ГУ ДМС України в Одеській області в межах даної справи.

VII. Висновок суду

Частиною 1 ст. 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

VIII. Розподіл судових витрат

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому розподіл судових витрат відповідно до статті 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 9, 14, 74-78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 , діючої в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; паспорт серії НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (вул. Преображенська, буд. 44, м. Одеса, Одеська обл., 65014, ) та до Чорноморського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (вул. Хантадзе, буд. 13, м. Чорноморськ, Одеська обл., 68000, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Чорноморського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області щодо відмови в оформленні та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка викладена в листі Чорноморського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області № К-2/6/5120-23/5120/3-23 від 04.02.2023 року.

Зобов`язати Чорноморський відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області оформити та видати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.А. Дубровна