Справа № 160/5584/23
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2023-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 травня 2023 року Справа № 160/5584/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді Ніколайчук С.В.
22.03.2022 ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, Ткаченко Андрія Володимировича , Прасолов Володимир Миколайович про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, в якій просить визнати протиправними дії суб`єкта владних повноважень Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області:
- в особі голови Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Ткаченка Андрія Володимировича щодо порушення строків розгляду запиту ОСОБА_1 від 30.12.2022;
- в особі виконуючого обов`язки голови Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Прасолова Володимира Миколайовича щодо порушення строків розгляду запиту ОСОБА_1 від 19.01.2023.
В обґрунтування позовної заяви позивач зазначила, що звернулась зі зверненнями від 30.12.2022 року та від 19.01.2023 року до голови Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу із запитом про надання інформації. Для відповіді зазначено електронну адресу позивача. Проте відповіді розпорядника інформації надійшли із запізненням, чим, на думку позивача, порушено права останньої на своєчасне отримання відповідей на звернення. Позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі.
Ухвалою від 03 квітня 2023 року суд відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.
14.04.2023 року на електронну адресу суду від голови Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначає, що позовні вимоги не визнає, просить у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своєї позиції вказує на те, що надалі неодноразово продовжувався строк дії воєнного стану в Україні, 07 лютого 2023 року Верховна Рада ухвалила Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06.02.2023 № 59/2023, за яким воєнний стан в Україні продовжують до 20 травня 2023 року, у зв`язку з чим перебіг позовної давності зупиняється якщо пред`явленню позову перешкоджала надзвичайна або невідворотна за даних умов подія (непереборна сила).
Обставинами непереборної сили - надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, зокрема загроза війни, збройний конфлікт, ворожі атаки, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна тощо.
На думку відповідача 2, незначна затримка у надання відповіді на запит обумовлена поважними причинами та не порушує законні права та інтереси запитувача.
21.04.2023 року позивач надала відповідь на відзив де зазначила, що ніяких підстав для поважності пропуски не вбачає через перебування голови суду у відпустці, тобто діяльність установи не зупинилась на час відпустки голови суду Ткаченка А.В., та при наявності бажання, була можливість виконати вимоги Закону України «Про доступ до публічної інформації», і ніяким чином не може впливати на строки надання відповіді.
Відсутність електропостачання в приміщенні суду, на думку позивача, також не є поважною причиною порушення строків для надання відповіді на запит, оскільки в приміщенні суду наявний генератор.
24.04.2023 року від відповідача 3 надійшов відзив на позовну заяву, в якому не погоджується з доводами позивача, що відсутність електропостачання в суді не є поважною причиною не надання своєчасної відповіді на запит через наявність генератора в суді, оскільки на зібранні суддів Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу вирішено генератор підключати лише у певних випадках, при розгляді невідкладних питань у кримінальних справах, з метою дотримання рівності прав та обов`язків учасників процесу.
Також відповідач зазначив, що ні відповідач Ткаченко А.В. , ні відповідач Прасолов В.М. не є розпорядниками інформації в контексті п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації», ні суб`єктами владних повноважень, а є представниками суду (у період виконання відповідних обов`язків) та виконують адміністративні функції, тому є неналежними відповідачами у справі.
01.05.2023 року позивач надала відповідь на відзив, де не погодилась з твердженнями Прасолова В.М. та Ткаченко А.В. , що вони не є розпорядниками інформації, оскільки відмова відповіді ґрунтувалась на обмеженому доступу до публічної інформації , а не у зв`язку з тим, що вони не є розпорядниками затребуваної інформації.
Суд не приймає до уваги клопотання голови суду Ткаченка А.В. про закриття провадження у справі з підстав виправлення оскаржуваного порушення, тобто надання відповіді на запит, оскільки у розумінні пункту 8 частини першої статті 238 КАС у разі встановлення під час розгляду справи виправлення відповідачем оскаржуваних позивачем порушень, суд має вирішити питання можливості закриття провадження у справі. При цьому, вирішуючи зазначене питання, суд має з`ясувати, чи не призведе закриття провадження у справі до того, що законні права та інтереси позивача не будуть відновлені навіть після виправлення відповідачем оскаржуваних порушень.
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, встановив таке.
30 грудня 2022 року позивач звернулась до голови Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Ткаченка А.В. із запитом про надання інформації. Для надання відповіді позивач зазначила електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1
На підставі наказу від 28 грудня 2022 року № 304-в, у період з 02 по 06 січня 2023 року голова суду Ткаченко А.В. перебував у щорічній основній відпустці тривалість 5 (п`ять) календарних днів.
За результатами перевірки автоматизованої системи документообігу суду встановлено, що зареєстрований 30 грудня 2022 року запит судді Ковтун Н.Г. був отриманий головою суду 09 січня 2023 року - в перший робочий день після виходу з відпустки .
09 січня 2023 року за розпорядженням голови суду керівник апарату суду підготовив відповідь на цей запит за підписом голови суду Ткаченка А.В., яка за вих. № ЕП- 10/23 направлена ОСОБА_1 на вказану нею електронну адресу.
11 січня 2023 о 8.32 на електронну адресу позивача ІНФОРМАЦІЯ_1 на запит від 30.12.2022 надійшов лист №ЕП 10/23-вих. Головою суду Ткаченком А.В. відмовив в наданні запитуваної інформації, посилаючись на обмеження доступу до публічної інформації.
19 січня 2023 року позивач звернулась до голови Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Ткаченка А.В. із запитом про надання інформації. Для надання відповіді позивач зазначила електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1
Протягом 5 робочих днів розпорядник інформації зобов`язаний був підготувати та направити відповідь, зокрема, 20, 23-26 січня 2023 року.
Указаний запит позивача відповідно до резолюції голови суду Ткаченка А.В. було передано керівнику апарату суду Баю Є.Т. 20 січня 2023 року.
21 та 22 січня 2023 року були вихідними днями.
23 та 24 січня 2023 року обов`язки голови суду виконував Ткаченко А.В.
25 січня 2023 року виконуючий обов`язки голови суду був суддя Прасолов В.М., якому надано на резолюцію запит позивача від 19.01.2023 року, яким підготовлена та підписана відповідь в.о. голови суду Прасоловим В.М. 26 січня 2023 року.
26 січня 2023 року через здійснення ракетної атаки на міста України протягом всього робочого часу застосовувались екстрені відключення електроенергії, тому відповідь на запит від 19 січня 2023 року була направлена запитувачу інформації ОСОБА_1 наступного робочого дня 27 січня 2023 року.
27 січня 2023 об 11.54 на електронну адресу позивача на запит від 19 січня 2023 надійшов лист №ЕП 42/23-вих. Виконуючий обов`язки голова суду Прасолов В.М. відмовив у наданні запитуваної інформації, посилаючись на обмеження доступу до публічної інформації.
Позивач, не погоджуючись з порушенням строків надання відповідей на запит без поважних причин, звернулась з цим позовом до суду.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладеним в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.
Положеннями статті 34 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.
Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених Законом № 2939-VI, та інформації, що становить суспільний інтерес, визначає цей Закон.
Статтею 12 Закону № 2939-VI визначено, що суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 13 Закону № 2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.
У розумінні Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» ВККС є органом, що виконує делеговані державою повноваження, а тому відповідно до пункту 3 частини першої статті 13 Закону № 2939-VI є розпорядником інформації, пов`язаної з виконанням цих повноважень.
У пункті 6 частини першої статті 14 Закону № 2939-VI визначено, що розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.
За змістом частини першої статті 5 цього Закону доступ до інформації забезпечується шляхом систематичного та оперативного оприлюднення інформації та надання інформації за запитами на інформацію.
Відповідно до частин першої, четвертої статті 20 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
Положеннями статті 23 Закону № 2939-VI передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.
Запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.
Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до КАС України.
Велика Палата Верховного Суду вважає, що право на доступ особи до публічної інформації включає в себе не тільки право на отримання відповідної інформації, а і право на своєчасність її отримання. У частині реалізації права особи на отримання інформації суб`єкт владних повноважень має можливість виправити допущене порушення шляхом надання запитуваної інформації. Водночас порушення суб`єктом владних повноважень права на своєчасність доступу до публічної інформації є невідновлювальним, тобто суд може лише констатувати порушення, а сам суб`єкт владних повноважень пропуск строку виправити не може, оскільки перебіг часу не залежить від волі будь-яких осіб. Тому порушення строків вчинення передбачених законом дій суб`єктом владних повноважень не може бути виправлено навіть після вчинення юридично значимих дій на виконання своїх обов`язків (постанова від 26 червня 2018 року у справі № 800/369/17).
З матеріалів справи видно, що відповідь на запит від 30.12.2023 року датована 09.01.2023 року № ЕП-10/23-вих, тобто надійшла на електронну адресу позивача на 10 день з дня отримання запиту.
Відповідь на запит від 19.01.2023 року датована 26.01.2023 року № ЕП-42/23-вих. та надійшла на електронну адресу позивача 27.01.2023 року, тобто на 8 день з дня отримання запиту.
Вищезазначені обставини суперечать вимогам частин першої, четвертої статті 20 Закону № 2939-VI. Доказів продовження строку розгляду запиту відповідач не надав.
Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 вважає порушеними свої права лише щодо недотримання встановленого законом строку надання інформації на запити, про інші порушенні права внавлідок невчасного отримання відповідей на запити позивач не вказує.
Статтею 6 Конвенції та статтею 55 Конституції України кожній особі гарантується право на доступ до правосуддя, яке включає в себе право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб.
Як роз`яснив Конституційний Суд України у рішенні від 30.01.2003 №3-рп/2003, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
Обов`язковою умовою надання захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод та інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати), зазвичай, індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Тобто, гарантоване статтею 55 Конституції України і конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджуване порушення було обґрунтованим.
Висновки аналогічного змісту були наведені у постанові Верховного Суду України від 07.02.2017 по справі №21-3072а16 і суд не вбачає підстав відступати від них.
З огляду на приписи пункту 5 частини 2 статті 23 Закон № 2939-VI, позивачу як запитувачу інформації попри фактичне надання відповіді на запит відповідачем забезпечувалось право на оскарження несвоєчасного надання інформації.
Разом з тим, виходячи з завдань адміністративного судочинства, визначених частиною 1 статті 2 КАС України, до якого міститься відсилання у частині 3 статті 23 Закону № 2939-VI, вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин покликане забезпечувати ефективний захист прав, свобод та інтересів осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З метою забезпечення реалізації особою права на отримання інформації суб`єкт владних повноважень має можливість виправити допущене ним порушення шляхом надання інформації. Водночас порушення суб`єктом владних повноважень права на своєчасність доступу до публічної інформації і у разі подальшого її надання є невідновлювальним.
Отже, за умови, що інформація була надана особі, право на оскарження до суду несвоєчасності її надання виникає лише у випадку існування обґрунтованого інтересу у цьому навіть після усунення допущених розпорядником інформації порушень.
Суд не може обмежитись винятково констатацією факту порушення, оскільки суб`єкт владних повноважень не в змозі виправити пропущений ним строк для надання інформації, адже перебіг часу вже відбувся і не залежить від будь-чиєї волі. Лише у разі, якщо внаслідок недотримання строків надання інформації порушено права, свободи чи інтереси позивача (не тільки ті, що пов`язані з наданням інформації) і він ставить вимоги про їх відновлення, суд повинен констатувати таке порушення і одночасно застосувати відповідний спосіб захисту.
На користь таких висновків свідчать норми закріплені у статті 5 КАС України, якими визначені способи судового захисту. Цією статтею передбачене право особи звертатися до адміністративного суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною з одночасним зобов`язанням останнього вчинити певні дії (пункт 4), а також надано суду повноваження здійснювати захист порушених прав, свобод та інтересів особи в інший спосіб, який повинен відповідати вимозі щодо ефективності.
Така правова позиція викладена у рішенні Верховного Суду від 13 листопада 2018 року у справі № 800/369/17.
У випадку спірних правовідносин, мало місце надання позивачу відповіді на запити відповідачем до моменту його звернення до суду з позовом.
Таким чином, негативні наслідки допущених відповідем як розпорядником інформації порушень були усунуті шляхом надання відповідей на запити позивача і оскарження несвоєчасності надання відповідачем інформації не є обов`язковою передумовою для звернення позивача до суду з позовом про відшкодування завданої йому шкоди або про притягнення винних осіб до відповідальності та може бути реалізоване незалежно від прийняття судом рішення про визнання бездіяльності відповідача протиправною.
Оскільки відповідач надав позивачу інформацію на її запити, то твердження останньої про порушення відповідаче її прав є безпідставним та спростовуються матеріалами справи.
Окрім того, позивач не зазначає, які конкретно її права порушено (не тільки ті, що пов`язані з вчасним наданням інформації) і який спосіб захисту слід застосувати суду для відновлення порушеного права.
Суд з`ясував, що незначна затримка у наданні відповіді на запит позивача, обумовлена поважними причинами (відсутність електроенергії у приміщенні суду тощо), що під час розгляду справи позивачем не спростовано.
Таким чином, наявність у позивача обґрунтованого інтересу в оскарженні до суду несвоєчасного надання інформації відповідачами та з урахуванням перебування країни та роботи судової системи в умовах воєнного стану не знаходить свого підтвердження і з цих підстав у задоволенні позовних вимог слід відмовити.
Стосовно складу учасників справи суд зазначає таке.
Положеннями ч.1 ст.5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Згідно із п.7 ч.1 ст.4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Аналізуючи вищевикладене, суд зазначає, що умовою надання адміністративним судом захисту прав є встановлення їх порушення відповідачем, який перебуває у відповідних публічних правовідносинах із позивачем, проте своїми протиправними рішеннями, діями (бездіяльністю) впливає на його обов`язки, права чи інтереси.
Предметом розгляду у цій справі є надання відповіді на запит розпорядником такої інформації.
Пунктом 1 статті 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" передбачено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.
Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес, визначається Законом №2939- VI.
Аналіз визначення та переліку розпорядників публічної інформації, закріпленого у статті 13 Закону №2939-VI, свідчить, що публічною інформацією є відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях, у тому числі інформація, пов`язана з виконанням особами делегованих повноважень суб`єктів владних повноважень згідно із законом.
Відтак у цій справі розпорядником інформації є Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу, а голова суду Ткаченко А.В. та виконуючий обов`язки голови суду Прасолов В.М., посадовими особами, які здійснюють управлінські функції на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг, тому належним відповідачем у справі є Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України).
Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Підсумовуючи усе вище перелічене, суд зробив висновок, що даний адміністративний позов не підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 73-77, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішеня суду складено 30.06.2023 року.

Суддя С.В. Ніколайчук