Справа № 160/16289/21
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2023-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову щодо встановлення судового контролю

за виконанням судового рішення

29 червня 2023 року Справа №160/16289/21

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Прудник Сергій Володимирович, розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивача Берневек Сергія Володимировича про встановлення судового контролю у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

13.09.2021 року (09.09.2021 року направлена засобами поштового зв`язку) до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у проведенні перерахунку і виплаті пенсії ОСОБА_1 згідно довідки Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства Внутрішніх справ України по Дніпропетровській області" № 33/24/С-1435 від 15.06.2021 року про розмір грошового забезпечення за прирівняною посадою поліцейського, станом на листопад 2019 року.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 01.12.2019 року провести перерахунок ОСОБА_1 на підставі довідки Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства Внутрішніх справ України по Дніпропетровській області" № 33/24/С-1435 від 15.06.2021 року про розмір грошового забезпечення з виплатою різниці між фактично отриманою та належною до сплати суми пенсії за період з 01.12.2019 року.

За наслідками розгляду означеної позовної заяви, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.11.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у проведенні перерахунку і виплаті пенсії ОСОБА_1 згідно довідки Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства Внутрішніх справ України по Дніпропетровській області" № 33/24/С-1435 від 15.06.2021 року про розмір грошового забезпечення за прирівняною посадою поліцейського, станом на листопад 2019 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 01.12.2019 року провести перерахунок ОСОБА_1 на підставі довідки Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства Внутрішніх справ України по Дніпропетровській області" № 33/24/С-1435 від 15.06.2021 року про розмір грошового забезпечення з виплатою різниці між фактично отриманою та належною до сплати суми пенсії за період з 01.12.2019 року.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () документально підтверджені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 908 грн. (дев`ятсот вісім гривень).

14.12.2021 року судове рішення від 11.11.2021 року у даній справі набрало законної сили.

20.12.2021 року позивачем отримано судове рішення від 11.11.2021 року з відміткою про набрання законної сили та 2 (два) оригіналу виконавчих листа.

22.06.2023 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення строку для подання звіту, в якій представник позивача просить суд:

1) встановити судовий контроль та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду

України в Дніпропетровській області протягом 30 днів з дня набрання ухвалою суду законної сили подати звіт про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.11.2021 року у справі № 160/16289/21;

2) за наслідками розгляду звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.11.2021 року у справі № 160/16289/21, або в разі неподання такого звіту постановити ухвалу по суті виявлених порушень відповідача для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону та прав позивача, відповідно до ч.2 ст. 382 КАС України.

В обґрунтування означеної заяви повивач посилається на те, що на виконання рішення суду від 11.11.2021 року, Дніпропетровським окружним адміністративним судом було видано відповідний виконавчий лист № 160/16289/21 від 20.12.2021 року, який в подальшому був направлений ним до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). 12.01.2022 року відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) було відкрите виконавче провадження № 68085502 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 01.12.2019 року провести перерахунок пенсії на підставі довідки Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Дніпропетровській області" № 33/24/С-1435 від 15.06.2021 року про розмір грошового забезпечення з виплатою різниці між фактично отриманою та належною до сплати суми пенсії за період з 01.12.2019 року. Також, позивачем було направлено заяву від 21.12.2021 року на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про перерахунок пенсії та виплату заборгованості на підставі рішення суду. Додатково, 02.02.2022 року позивачем було направлено клопотання про виплату заборгованості на підставі рішення суду на веб-порталі Пенсійного Фонду України. У своєму листі-відповіді від 23.03.2022 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило, що доплата за рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2022 року по справі № 160/16289/21 за період з 01.12.2019 року по 28.02.2022 року становить 194 457,98 грн. та посилається на відсутність бюджетних асигнувань, виділених на цю мету. Однак невиконання рішення суду не може бути виправдане відсутністю бюджетних видатків. Головне управління Пенсійного фонду України не здійснило виплату різниці між фактично отриманою та належною до сплати суми пенсії за період з 01.12.2019 року, а лише повідомило, що доплата буде здійснена після надходження бюджетних асигнувань, фактично відтермінувавши це на невизначений строк, внаслідок чого було порушено мої права пенсіонера та позбавлено мене належних пенсійних виплат. Окрім того, відсутність бюджетного фінансування не може бути підставою для не перерахунку та не виплати особі гарантованих виплат, оскільки це свідчитиме про порушення гарантованого статтею 1 Першого протоколу Конвенції права мирно володіти своїм майном. Також варто зазначити, що 28.10.2022 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Загребельською Даною Сергіївною було встановлено, що станом на теперішній час, рішення суду в повному обсязі боржником не виконано та було закінчено виконавче провадження.

На даний час Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не виконує рішення суду, а його бездіяльність підтверджується наступним. Рішення суду в повному обсязі відповідачем не виконано, що не заперечується відповідачем у своєму листі; відтермінування виконання рішення суду на невизначений строк чинним законодавством України не передбачено; відповідач не надав жодної інформації щодо здійснення ним будь-яких активних дій по забезпеченню виконання рішення суду у повному обсязі. Виплата поточної пенсії здійснюється без затримки, що доводить наявність у відповідача необхідних коштів для виплати також і заборгованості за рішенням суду - в обох випадках мова йде про одну і ту ж виплату - виплату пенсії за одним бюджетним призначенням - виплата пенсії. Дії та бездіяльність відповідача на виконання судового рішення - навмисні і протиправні, порушують законні права та інтереси позивача. Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, фактично привласнивши собі функцію суду щодо визначення порядку виконання та контролю виконання судових рішень, які набрали законної сили, діє з перевищенням меж своїх повноважень.

Розглянувши дану заяву та дослідивши викладені у неї доводи, суд вважає, що остання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч.ч. 1-2 ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання постанови суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф у розмірі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За приписами статей 129 та 129-1 Конституції України обов`язковість рішень суду визначена як одна з основних засад судочинства. Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частинами 2-3 статті 14 КАС України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Також, статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Суд зазначає, що норми Кодексу адміністративного судочинства України не містять обмеження щодо стадій процесу на яких може бути вирішено питання про застосування заходів судового контролю, передбачених частиною 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України.

Тобто, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, суд може й після ухвалення такого рішення за наслідком розгляду клопотання позивача.

Вказана позиція узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду викладеною в ухвалі від 20.06.2018 у справі №800/592/17, та правовою позицію Верховного Суду, викладеною в постанові від 18.04.2019 у справі №286/766/17 та в ухвалі від 05.07.2018 у справі №206/3911/17.

Так, виконанням рішення суду є вчинення відповідачем дій у повній відповідності із резолютивною частиною рішення.

Якщо, рішення суду відповідачем не виконується, це є перепоною у завершенні судового провадження і в реалізації громадянином його гарантованого Конвенцією "права на справедливий суд".

Між тим, за змістом постанови Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 802/357/17-а звертаючись до суду із заявою про встановлення судового контролю, позивач зобов`язаний навести аргументи на переконання необхідності вжиття таких процесуальних заходів і надати докази в підтвердження наміру відповідача на ухилення від виконання судового рішення.

Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 у справі №806/2143/15 (адміністративне провадження №К/9901/5159/18) звертав увагу, що статті 382 і 383 Кодексу адміністративного судочинства України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому, суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 04 березня 2020 року у справі №539/3406/17.

Відповідно до вимог ч. 5 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Також, суд зазначає, що у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження.

В той же час, у листі від 23.03.2022 року №7865-3829/Б-01/8-0400/22 ГУ ПФУ в Дніпропетровській області на звернення позивача від 02.02.2022 року повідомило останньому про те, що доплата за рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.11.2021 року у справі № 160/16289/21 за період з 01.12.2019 року по 28.02.2022 року становить 194457,98 грн. Тож, доплату на виконання рішення суду, винесеного на користь позивача, буде здійснено після надходження бюджетних асигнувань, виділених на цю мету.

При цьому суд зазначає, що виділення коштів із бюджету Пенсійного фонду України на фінансування вказаних платежів не залежить від волі окремого керівника територіального органу Пенсійного фонду України, що дає підстави для висновку про відсутність в діях керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області ознак вини та умислу.

Фактична невиплата нарахованих сум зумовлена тим, що виділені бюджетні кошти на виконання судових рішень, боржником в яких є Пенсійний фонд України, спрямовуються на безумовне виконання таких рішень у порядку черговості прийняття. Тому, за умови дотримання Головним управлінням Пенсійного фонду в Дніпропетровській області встановленого порядку виконання судового рішення, рішення щодо накладення штрафу на керівника управління є передчасним, оскільки жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Тож, переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи. Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Водночас згідно з усталеною правовою позицією Верховного Суду, сформованою у постановах від 21.11.2018 у справі № 373/436/17, від 15.05.2020 у справі № 812/1813/18, від 21.05.2020 у справі № 310/6910/16-а та від 19.02.2020 у справі № 821/1491/17, невиконання боржником судового рішення в частині виплати грошових коштів стягувачу за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року №5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі Шмалько проти України , заява № 60750/00, від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Крім того, у Рішенні від 15 травня 2019 року №2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику Європейського суду з прав людини підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі Валерій Фуклєв проти України від 7 червня 2005 року, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі Шмалько проти України від 20 липня 2004 року, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі Юрій Миколайович Іванов проти України від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі Apostol v. Georgia від 28 листопада 2006 року, заява № 30779/04).

Також, Конституційний Суд України у Рішенні від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

Тож, встановлювати судовий контроль за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду. У разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27.02.2020 у справі № 640/3719/18, від 04.03.2020 у справі № 539/3406/17, від 11.06.2020 у справі № 640/13988/19.

При цьому, суд наголошує, що вимога позивача в порядку ч. 2 ст. 382 КАС України шляхом накладення штрафу на Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за невиконання рішення є передчасною, оскільки судом не вирішувалось питання про встановлення судового контролю та подання звіту суб`єктом владних повноважень про виконання рішення суду.

За таких обставин, підстави для накладення штрафу на Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за невиконання рішення суду у справі №160/16289/21 у суду відсутні.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю шляхом подання звіту про виконання судового рішення та накладення штрафу.

Керуючись ст. ст. 241, 243, 248, 256, 293, 294, 295, ч.1 ст.370, ч.1 ст.382 КАС України, суд,-

Керуючись ст. ст. 248, 256, 370, 382 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С. В. Прудник