Справа № 644/2457/20
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2023-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2023 року № 644/2457/20

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Заічко О.В., розглянувши у порядку спрощеного провадження в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Квартирно - експлуатаційного відділу м. Харків (вул. Пушкінська, б. 61, м. Харків, 61024, ), третя особа: Міністерство оборони України (пр-кт Повітрофлотський, б. 6, м. Київ, 03168, код ЄДРПОУ 0003422) про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною відмову квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків в організації, у встановленому пунктами 3-7 розділу 7 Інструкції забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства Оборони України № 380 від 31.07.2018, порядку реалізації права ОСОБА_1 на житлову пільгу - виключення з числа службових квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків. квартири АДРЕСА_2 ;

-зобов`язати квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова подати до Харківської міської ради клопотання, про виключення з числа службових квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова квартири АДРЕСА_2 .

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є військовослужбовцем та разом з сім`єю, постійно проживають та зареєстровані в службовій квартирі АДРЕСА_2 . У зазначену квартиру, він разом з сім`єю вселився на підставі службового ордера № 065316 від 05.03.2019, виданого виконавчим комітетом Харківської міської ради, у зв`язку з проходженням військової служби. На підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 29.08.2018 № 598 вказана квартира включена до числа службових. На цей час він перебуває на військовій службі у в/ч НОМЕР_2 , є ветераном війни - учасником бойових дій в зоні ООС. Перебуває на квартирному обліку для отримання постійного житла, має календарну вислугу на військовій службі 22 роки.

Зважаючи на те, що службовий статус наданої квартири значно обмежує можливість реалізації встановлених чинним житловим законодавством прав та наявності права на отримання постійного житла шляхом зняття статусу «службове» з вказаної квартири, він звернувся до військової частини з проханням погодити виключення вказаної квартири з числа службових та до КЕВ м. Харкова. На свої звернення отримав відмови, які мотивовані посиланням на розпорядження вищестоячих посадових осіб органів військового управління, які підпорядковані Міністерству оборони України та які видані на виконання розпорядження заступника Міністерства оборони України № 19360/з від 12.12.2019 у вигляді окремого доручення, щодо зупинення подання пропозицій щодо розгляду питань виключення квартир з числа службових. Крім того, військова частина в особі її житлової комісії додатково послалась на недостатність (менше 25 років) його вислуги на військовій службі.

Рішенням житлової комісії в/ч НОМЕР_2 від 26.02.2021 та Наказом командира в/ч НОМЕР_3 № 383 від 03.03.2021 погоджено вилучення із числа службових житла за адресою: АДРЕСА_2 , яку він займає на теперішній час. Але, на його звернення з цього приводу до КЕВ м. Харкова отримав відмову, яка мотивована розпорядженням вищестоячих посадових осіб органів військового управління, щодо зупинення розгляду питань виключення квартир з числа службових для збереження фонду службового житла, а крім того, посилається що наявність вказаної вислуги на військовій службі не надає позивачу права вимагати конкретне службове житло для постійного проживання без додержання черговості. Тобто, на даний час КЕВ м. Харкова не визнає його права на виключення займаного ним житла з числа службових. Позивач вважає, що дана відмова КЕВ м. Харкова не узгоджується з чинним законодавством, а саме п. п. 3, 11 22 «Порядку забезпечення військовослужбовців і членів їх сімей житловими приміщеннями», затвердженогопостановою КМУ від 03.08.2006 року №1081, п. 10 «Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями» та п. 6 «Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській PCP», затвердженого постановою Ради Міністрів від04.02.1988 року №37, тому звернувся до суду цим позовом.

По справі було відкрито спрощене провадження в порядку, передбаченому ст. 263 КАС України та запропоновано відповідачеві надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження була надіслана відповідачу та отримана ним.

Відповідач відзив на позов до суду не надав, належним чином повідомлений про наслідки неподання відзиву на позов, передбачені ч. 6 ст. 162 КАС України.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ст. 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи, зокрема, щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно вимог ст. 229 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходить військову службу в В/Ч НОМЕР_2 , є ветераном війни-учасник бойових дій, згідно витягу з послужного списку він має загальну вислугу 22 роки. (том 1 а. с. 8, 12-13, 14, 15).

Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради № 598 від 29.08.2018 включені до числа службових 16 квартир у житловому будинку, в тому числі, квартира АДРЕСА_2 ( том. 1 а. с. 10).

05.03.2019 Виконавчий комітет Харківської міської ради видав ордер на житлове приміщення № 065316, яким позивачу разом з його родиною з 4-х осіб надано право на заняття приміщення за адресою АДРЕСА_2 , на підставі рішення № 122 від 20.02.2019. 02.04.2019 позивач разом сім`єю з чотирьох осіб, зареєстровані за вказаною адресою (том. 1 а. с. 11).

26.02.2021 на засіданні житлової комісії військової частини НОМЕР_2 розглянуто питання щодо надання згоди на вилучення із числа службового житла, житлового приміщення квартиру АДРЕСА_2 , в якому проживає ОСОБА_1 разом з родиною - 4 особи, та рішенням житлової комісії надано згоду на зняття статусу «службове» з вказаної квартири ( том. 2 а. с. 29).

Згідно з Витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 03.03.2021 за № 383 «Про затвердження протоколу житлової комісії військової частини НОМЕР_2 , затверджено протокол житлової комісії військової частини НОМЕР_4 26.02.2021, погоджено вилучення із числа службового житла, житлового приміщення квартиру АДРЕСА_2 , в якому проживає ОСОБА_1 разом з родиною - 4 особи (том. 2 а. с. 30).

Позивач звернувся до військової частини НОМЕР_2 з проханням погодити виключення квартири з числа службових та до КЕВ м. Харкова, який є контролюючим органом, однак отримав відмову, з посиланням на доручення заступника Міністра оборони України від 12.12.2019 № 19360/з, а також на те, що виключення квартир з числа службових для забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей здійснюється на підставі клопотання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району за встановленим порядком, оскільки позивач має вислугу проходження військової служби менше 25 років, підстави для розгляду питання виключення житлового приміщення з числа службових відсутні ( том. 1 а. с. 18, 19).

Вважаючи, що він має право на захист своїх очікувань реалізації права на вказану житлову пільгу-виключення з числа службових квартири АДРЕСА_2 , звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає,

За змістом положеньстатті 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу доКонвенції про захист прав людини і основоположних свободкожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.

Основною метою статті 1 Першого протоколу доКонвенції про захист прав людини і основоположних свободє попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішенням ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та фундаментальними правами окремої людини (наприклад, рішення у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 1 червня 2006 року).

Відповідно достатті 328 ЦК України право власності набувається з підстав, що не заборонені законом.

Відповідно до пункту 2 статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду`квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, не підлягають приватизації. Лише після вирішення питання про зняття з даного житла статусу службового, воно може бути приватизоване на умовах і в порядку, передбаченому Законом.

За змістомст. 118 ЖК Української РСР службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ради.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Статтею 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту`визначено, що учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі підрозділів всіх видів і родів ЗСУ, як в воєнний, так і в мирний час. Учасникам бойових дій надаються зокрема, такі пільги, як першочергове забезпечення житлом осіб, що потребують поліпшення житлових умов.

Згідно зіст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей`держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановленихЖитловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.

Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства.

Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення.Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті.

Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1081 від 3 серпня 2006 року, а саме п. 3 встановлено: «Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання.

Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання проводиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла».

Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями на сьогодні передбачено чотири способи забезпечення житлом військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше: 1. наданням один раз протягом усього часу проходження військової служби житла виключеного новозбудованого; 2. надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла виключеного з числа службового; 3. надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб; 4. надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.

Таким чином, позивач має право обрати будь - який спосіб для забезпечення житлом, оскільки вказаним Порядком не передбачено, що Квартирно-експлуатаційний відділ повноважний вирішувати, яким чином забезпечити військовослужбовців житлом.

Бездіяльність відповідача має наслідком унеможливлення реалізації права на житло, передбачених Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та Конституції України.

Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями у п. 11 встановлено механізм виключення житлового приміщення з числа службового, а саме: «Виключення житлового приміщення з числа службового провадиться згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини та квартирно - експлуатаційного органу».

Судом встановлено, що КЕВ м. Харкова не надав доказів на підтвердження обґрунтованості відмови у поданні клопотання за заявою військовослужбовця про розгляд питання про виключення житла з числа службового при наявності відповідного клопотання з цього приводу. Немотивована бездіяльність КЕВ м. Харкова обмежує права позивача на забезпечення житлом, гарантовані Законом України «Про соціальнийі правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а посилання відповідача на необхідність дотримання черговості при вирішенні питання щодо виключення житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання суд вважає необґрунтованим, оскільки позивач вже забезпечений службовим житлом у порядку черговості.

До подібні висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 04 березня2020 року у справі № 636/1514/19 у постанові від 15.07.2020 у справі № 636/1527/19.

Виключення квартир з числа службових для забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей здійснюється на підставі клопотання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району за встановленим порядком.

Отже, позивачем дотримано всі умови, зокрема, на цей час позивач є військовослужбовцем, перебуває на військовій службі, має календарну вислугу більше 20 років, є учасником АТО (ветеран війни-учасник бойових дій), перебуває на квартирному обліку в КЕВ м. Харкова, але постійного житла до цього часу не отримав. Відповідно до довідки № 1131 від 18.03.2020, виданої КЕВ м. Харкова, ОСОБА_1 станом на 01.01.2020 перебуває на квартирному обліку в Чугуївському гарнізоні у загальній черзі з 28.03.2005 за № 192 та першочерговій черзі з 28.01.2016 за № 109 (том. 1 а. с. 15).

Питання виключення житла з числа службового має вирішуватися виконавчим комітетом Харківської міської ради, а не КЕВ м. Харкова. Таким чином, відповідач КЕВ м. Харкова повинен подати клопотання за заявою військовослужбовця про розгляд цього питання разом з клопотанням начальнику гарнізону та командира військової частини.Не подаючи відповідне клопотання, КЕВ м. Харкова прямо порушує конституційні права позивача на житло та гарантії, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Крім того, чинним законодавством не встановлено підстав для відмови КЕВ м. Харкова у поданні клопотання про виключення житлового приміщення з числа службового до виконавчого органу відповідної ради.

Таким чином, внаслідок бездіяльності відповідача, позивач фактично позбавлений можливості реалізувати свої права на житло, що є порушенням житлових прав у розумінні ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 2 грудня 2010 року у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України», яке набуло статусу остаточного 2 березня 2011 року, визнано, що в цій справі мало місце порушення прав заявників, гарантованих ст. 8 Конвенції. Зокрема Європейський суд з прав людини констатував, що заявників було позбавлено адекватних процесуальних гарантій у процесі прийнятій рішення щодо їхнього права на житло. Пунктом 51 вказаного Рішення встановлено, що з огляду на ненадання державними органами належного обґрунтування для відхилення доводів заявників ... Суд вважає, що заявників було позбавлено адекватних процесуальних гарантій у процесі прийняття рішення щодо їхнього права на житло».

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

Таким чином, за результатами судового розгляду справи суд дійшов висновку, що оспорені дії відповідача які полягають у неподанні квартирно-експлуатаційним відділом м. Харкова клопотання, про виключення з числа службових, квартири АДРЕСА_2 - є протиправними та позбавляють позивача реалізації права на житлову пільгу, а саме виключення з числа службових квартири АДРЕСА_2 , тому вимоги позивача законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Враховуючи результати судового розгляду, розподіл судових витрат здійснити відповідно до статті 139 КАС України.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Квартирно - експлуатаційного відділу м. Харкова (вул. Пушкінська, б. 61, м. Харків, 61024, ), третя особа: Міністерство оборони України (пр-кт Повітрофлотський, б. 6, м. Київ, 03168, код ЄДРПОУ 0003422) про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною відмову квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова в організації, у встановленому пунктами 3-7 розділу 7 Інструкції забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства Оборони України № 380 від 31.07.2018, порядку реалізації права ОСОБА_1 на житлову пільгу-виключення з числа службових квартирно-експлуатаційного відділу м. Харков квартири АДРЕСА_2 .

Зобов`язати квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова (вул. Пушкінська, б. 61, м. Харків, 61024, ) подати до Харківської міської ради клопотання, про виключення з числа службових квартири АДРЕСА_2 .

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Квартирно - експлуатаційного відділу м. Харкова (вул. Пушкінська, б. 61, м. Харків, 61024, ) суму сплаченого судового збору у розмірі 1073,6 грн (одну тисячу сімдесят три гривні 60 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його складання у повному обсязі шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Заічко О.В.