Справа № 120/3640/23
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2023-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/3640/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Мультян Марина Бондівна

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

29 червня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Ватаманюка Р.В. Сапальової Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 10 травня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної інспекції архітектури та містобудування України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

у квітні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Державної інспекції архітектури та містобудування України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта "прибудови "А3", "А4", "А5" до житлового будинку "А" по АДРЕСА_1 до експлуатації" від 20.09.2013 №46, зареєстровану інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 10 травня 2023 року провадження у справі ОСОБА_1 до Державної інспекції архітектури та містобудування України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - закрито.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Вказує, що в даному випадку між сторонами виник піблічно-правовий спір, тому дана справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

12 червня 2023 року на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив від представника третьої особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 у якому представник просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, в обґрунтування вказує на обґрунтованість прийнятої судом першої інстанції ухвали.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 312 КАС України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено з матеріалів справи, закриваючи провадження у справі суд першої інстанції дійшов висновку, що при зверненні з даною позовною заявою, позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного права.

Суд вказав, що у постанові від 05.09.2019 у справі №815/5256/15 Велика Палата Верховного Суду прийшла до висновку про те, що декларація про готовність об`єкта до експлуатації є правовим актом індивідуальної дії. Такий правовий акт породжує права й обов`язки тільки для тих суб`єктів (чи визначеного цим актом певного кола суб`єктів), яким його адресовано. Велика Палата Верховного Суду у цій постанові також дійшла висновку, що позовні вимоги щодо неправомірності реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації є похідними і можуть бути розглянуті при вирішенні цивільним судом питання щодо законності проведення третьою особою будівельних робіт.

Колегія суддів, надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, відзначає наступне.

Статтею 55 Конституції України гарантовано право кожному на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 4 КАС України в частині 1 пункту 1 дає визначення терміну «адміністративна справа», а саме, що це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Положеннями п. 2 ч.1 ст. 4 КАС України визначено, що публічно-правовий спір це спір, у якому:

- хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

- хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

- хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 с. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином слідує, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Вирішуючи питання про юрисдикцію суду, необхідно з`ясувати, зокрема, характер спірних правовідносин, а також суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа.

Так, відповідно до змісту позовної заяви встановлено, що позивач, як власник 13/20 часток будинковолодіння, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , оскаржує реєстрацію декларації про готовність до експлуатації об`єкта, будівельні роботи на якому виконувались ОСОБА_2 , який є власником 7/20 часток цього ж будинковолодіння, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до положень ч. 1 ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Водночас, колегія суддів переглядаючи правомірність винесеної судом першої інстанції ухвали звертає увагу, що Верховний Суд у своїх постановах неодноразово викладав висновки щодо питання предметної юрисдикції у спорах, що виникли з подібних правовідносин.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.09.2019 у справі №815/5256/15 дійшла висновку про те, що декларація про готовність об`єкта до експлуатації є правовим актом індивідуальної дії. Такий правовий акт породжує права й обов`язки тільки для тих суб`єктів (чи визначеного цим актом певного кола суб`єктів), яким його адресовано. Суд вказав, що позовні вимоги щодо неправомірності реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації є похідними і можуть бути розглянуті при вирішенні цивільним судом питання щодо законності проведення третьою особою будівельних робіт.

Колегія суддів зауважує, що аналогічну позицію викладено, у спорах щодо скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, й у інших постановах Верховного Суду, зокрема: від 20 квітня 2021 року у справі № 815/1830/17, від 22 квітня 2021 року у справі № 815/6541/17, від 27 січня 2022 року у справі № 826/20475/14, від 16 червня 2022 року у справі № 815/2573/17.

Відповідно до положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Водночас, колегія суддів зазначає, що у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції суд який розглянув справу, що не належить до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом».

Отже, враховуючи встановлені судом обставини, а також приймаючи до уваги висновки Верховного Суду зазначені вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вирішення даного спору підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 239 КАС України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої п.1 ч. 1 ст. 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що при зверненні з даною позовною заявою, позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного права.

Щодо посилання апелянта в апеляційній скарзі на постанову Верховного Суду від 23 вересня 2020 року у справі №274/369/20, то колегія вказує, що суть спірних правовідносин у даній справі полягає у видачі будівельного паспорту щодо реконструкції із влаштуванням мансардного поверху в межах належної позивачеві частини житлового будинку, без нотаріально засвідченої згоди співвласників житлового будинку. Водночас, у справі №120/3640/23 ОСОБА_1 звернулася з іншими позовними вимогами.

Апеляційний суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що вирішення даного спору підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо закриття провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване судове рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 10 травня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Ватаманюк Р.В. Сапальова Т.В.