Справа № 440/8272/22
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2023-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2023 р.Справа № 440/8272/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Кононенко З.О. , Мінаєвої О.М. ,

за участю секретаря судового засідання Пукшин Л.Т

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства "Жовтневий спиртовий завод" на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30.11.2022, головуючий суддя І інстанції: Т.С. Канигіна, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 12.12.22 по справі № 440/8272/22

за позовом Державного підприємства "Жовтневий спиртовий завод"

до Головного управління ДПС у Полтавській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року Державне підприємство "Жовтневий спиртовий завод" (надалі - ДП "Жовтневий спиртовий завод", позивач) звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління ДПС у Полтавській області, у якій просило визнати неправомірним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 14.07.2022, видане на підставі акта про результати камеральної перевірки №2105/16-31-09-03/00374829 від 17.06.2022.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2022 року відмовлено в повному обсязі в задоволенні позову Державного підприємства "Жовтневий спиртовий завод" до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Позивач, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач вказав, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, у зв`язку з чим порушено норми матеріального та процесуального права. Апелянт посилається на те, що у перевіреному періоді здійснював господарські операції, що відповідають змісту абзацу "д" підпункту 229.1.1 пункту 229.1 статті 229 ПК України та мав право на пільги, визначені приведеною норму. Тому висновок суду про безпідставність застосування позивачем податкової пільги, передбаченої абзацом "д" приведеного вище пункту статті 229 ПК України внаслідок невнесення до Електронного реєстру суб`єктів господарювання, які використовують спирт етиловий для виробництва продукції хімічного і технічного призначення, парфумерно-косметичної продукції, оцту з харчової сировини, не відповідає положенням ПК України в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин.

Іншим із аргументів апеляційної скарги було посилання на нормами статей 75.1, 75.1.2, 75.1.3 Податкового кодексу України, які не передбачають перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів при здійснені камеральних перевірок. Окрім того, апелянт зауважує, що суд першої інстанції під час винесення рішення та надаючи оцінку спірним аргументам керувався не нормами діючого на момент проведення перевірки Податкового кодексу України, а поясненнями та економічними обґрунтуваннями до Закону України №2284-ІХ від 31 травня 2022 року (набрав чинності 17 червня 2022 року) до підпункту 229.1.1 пункту 229.1 статті 229 Податкового кодексу України.

Не погоджуючи із доводами апеляційної скарги відповідачем подано до суду апеляційної інстанції письмовий відзив, в якому просить залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки вважає дане рішення суду законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які сторони посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ДП "Жовтневий спиртовий завод" () зареєстровано 29.07.1994, взято на податковий облік 24.04.1997 у Головному управлінні ДПС у Полтавській, Карлівська ДПІ.

Заступником начальника відділу адміністрування акцизного податку управління контролю за підакцизними товарами Головного управління ДПС у Полтавській області Кропко В.М. проведено камеральну перевірку ДП "Жовтневий спиртовий завод" (предмет перевірки правильність обчислення податкового зобов`язання з акцизного податку та формування за квітень 2022 року), за наслідками якої складено акт від 17.06.2022 №2105/16-31-09-03/00374829.

Під час проведення перевірки встановлено порушення ДП "Жовтневий спиртовий завод" вимог підпункту 213.1.2 пункту 213.1 статті 213 та підпункту 214.4 пункту 214.4 статті 214 Податкового кодексу України в частині невключення до об`єкту оподаткування обсягів передачі в межах одного підприємства з метою промислової переробки підакцизної продукції спирту етилового денатурованого в обсязі 1501334,30 літрів 100 - відсоткового спирту, а також вимог статті 7-1 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального", а саме: здійснення передачі (відпуску та отримання) спирту етилового для виробництва продукції хімічного і технічного призначення, включеної до переліку, затвердженого Кабінетом Міністрів України без дотримання умови внесення ДП "Жовтневий спиртовий завод" до Електронного реєстру суб`єктів господарювання, які використовують спирт етиловий для виробництва продукції хімічного і технічного призначення, парфумерно-косметичної продукції, оцту з харчової сировини.

У зв`язку із неправомірним застосуванням пільги на сплату податкового зобов`язання з акцизного податку, сума заниження податкових зобов`язань відповідно обсягів спирту етилового денатурованого, переданого на переробку з порушенням умов оподаткування акцизним податком та чинної ставки акцизного податку в розмірі 133,31 грн за 1 літр 100 - відсоткового спирту, склала 200142876,00 грн.

Розцінюючи дії ДП "Жовтневий спиртовий завод" щодо безпідставного застосування пільги на сплату податкового зобов`язання з акцизного податку як умисні, контролюючий орган на підставі пунктів 123.4, 123.5 статті 123 Податкового кодексу України застосував до позивача штраф у подвійному розмірі, всього 400285752,00 грн.

Позивач не погодився із зазначеним податковим повідомленням-рішенням та звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що під час камеральної перевірки може бути перевірена своєчасність: подання податкових декларацій (розрахунків); реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до них у ЄРПН, акцизних накладних та/або розрахунків до них у Єдиному реєстрі акцизних накладних; виправлення помилок у податкових накладних; сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання; інші обставини, які впливають на своєчасність, достовірність, повноту нарахування і сплати податків, є предметом перевірки контролюючим органом під час здійснення документальних перевірок у порядку, передбаченому статтями 77, 78 Податкового кодексу України. Водночас, достовірність, повнота нарахування та сплати податків є предметом документальної перевірки відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України. Відтак, суд першої інстанції прийшов до висновку, що контролюючий орган під час прийняття оскарженого у цій справі податкового повідомлення-рішення № від 14.07.2022 не порушив процедури його прийняття.

Окрім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що право на пільгу зі сплати акцизного податку (за ставкою 0 гривень) відповідно до підпункту "д" підпункту 229.1.1 пункту 229.1 статті 229 Податкового кодексу України мають суб`єкти господарювання, які отримують спирт етиловий для виробництва продукції хімічного і технічного призначення, включеної до переліку, затвердженого Кабінетом Міністрів України, а з огляду на те, що отримувати такий спирт відповідно до вимог статті 7-1 Закону №481/95-ВР можуть лише суб`єкти господарювання, які внесені до Електронного реєстру суб`єктів господарювання, які використовують спирт етиловий для виробництва продукції хімічного і технічного призначення, парфумерно-косметичної продукції, оцту з харчової сировини, то і застосовувати підпункт "д" підпункту 229.1.1 пункту 229.1 статті 229 Податкового кодексу України вправі суб`єкти господарювання, які включені до реєстру. Оскільки в квітні 2022 року позивач не був внесений до Електронного реєстру суб`єктів господарювання, які використовують спирт етиловий для виробництва продукції хімічного і технічного призначення, суд першої інстанції дійшов до висновку, що логічним є висновок перевірки про наявність у позивача обов`язку, встановленого підпунктом 213.1.1 пункту 213.1 статті 213 та пунктом 214.4 статті 214 Податкового кодексу України, включити до об`єкту оподаткування за ставкою 133,31 грн за 1 літр 100-відсоткового спирту етилового денатурованого, передбаченою підпунктом 215.3.1 пункту 215.3 статті 215 Податкового кодексу України, операцію з передачі в межах одного підприємства підакцизної продукції (спирту етилового денатурованого) з метою його промислової переробки. Як наслідок, невиконання позивачем зазначеного обов`язку, як і обов`язку зі сплати суми податкового зобов`язання, свідчить про умисність таких діянь, спрямованих на ухилення від сплати акцизного податку, об`єктивним свідченням чого є і даний адміністративний позов, у зв`язку з чим податковим органом у порядку пункту 123.5 статті 123 ПК України правомірно було застосовано штраф у подвійному розмірі сум, що були використані не за призначенням та/або всупереч умовам чи цілям надання таких пільг.

Колегія суддів частково не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Перелік та компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначено Податковим кодексом України (далі - ПК України) (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (пункт 1.1 статті 1 ПК України).

У підпункті 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України передбачено, що контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України визначено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Колегія суддів враховує, що камеральна перевірка за своєю правовою сутністю є формою поточного документального контролю за дотриманням платником вимог податкового законодавства, предмет якої передбачає проведення контролюючим органом арифметичного та логічного контролю правильності оформлення документів податкової звітності (повноти заповнення усіх необхідних реквізитів, чіткості їх заповнення тощо), перевірку правильності складення розрахунків за податковими платежами (арифметичний підрахунок остаточних сум податків; правильність відображення показників, необхідних для обчислення бази оподаткування; логічний зв`язок та узгодженість відповідних показників поточного періоду та їх зіставлення з показниками попередніх періодів).

Також під час камеральної перевірки може бути перевірена своєчасність: подання податкових декларацій (розрахунків); реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до них у ЄРПН, акцизних накладних та/або розрахунків до них у Єдиному реєстрі акцизних накладних; виправлення помилок у податкових накладних; сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання.

Інші обставини, які впливають на своєчасність, достовірність, повноту нарахування і сплати податків, є предметом перевірки контролюючим органом під час здійснення документальних перевірок у порядку, передбаченому статтями 77, 78 ПК України.

Аналогічний висновок щодо правозастосування наведений у постанові Верховного Суду від 05.10.2021 у справі №818/828/16.

Водночас, достовірність, повнота нарахування та сплати податків є предметом документальної перевірки відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України.

Аналогічне правозастосування викладене у постановах Верховного Суду від 15.05.2018 у справі №804/6286/17, від 01.10.2018 у справі №821/1648/17, від 29.09.2019 у справі №808/818/15, від 24.06.2020 у справі №640/18801/18.

Між тим, за висновками Верховного Суду у постановах від 23.06.2018 у справі № 803/552/17 та від 21.06.2018 у справі № 813/448/17, що підтримані і у постанові Верховного Суду від 19.04.2022 у справі № 816/687/16 у подібних правовідносинах, метою камеральної перевірки є виявлення в поданій звітності, інших даних систем електронного адміністрування арифметичних та/або методологічних помилок, інших відомостей, які призвели до заниження або завищення податкового зобов`язання, або посвідчують інші реєстраційні порушення, які доводять склад податкового правопорушення. Основним завданням камеральної перевірки є перевірка складання податкових декларацій і розрахунків, що включає в себе арифметичний підрахунок сум податкових зобов`язань, що підлягають сплаті до відповідного бюджету або бюджетному відшкодуванню, перевірка правильності застосування ставок податків, податкових пільг, відображення у податковій звітності показників, необхідних для обчислення бази оподаткування; виявлення арифметичних або методологічних помилок. Застосовуючи норми підпункту 75.1.1 пункту 75.1.1 статті 75 та підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 ПК України, судова палата дійшла висновку, що встановлений нормою підпункту 78.1.4 спосіб реалізації контролюючим органом повноважень щодо здійснення позапланової перевірки не стосується камеральних перевірок. Камеральна перевірка проводиться виключно на підставі даних, які зазначені у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість, Єдиного реєстру акцизних накладних та даних електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних системи обліку даних реєстратора розрахункових операцій. Виявлене за результатами камеральної перевірки податкової декларації (розрахунку) заниження платником податку суми податкового зобов`язання внаслідок застосування ставки податку іншої, ніж встановлено нормою Податкового кодексу України, є достатньою підставою для визначення контролюючим органом відповідно до пункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 ПК України суми грошових зобов`язань.

Враховуючи вищевикладені положення, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що контролюючий орган під час прийняття оскаржуваного у цій справі податкового повідомлення-рішення № від 14.07.2022 не порушив процедури його прийняття.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції не приймає висновки суду першої інстанції щодо визнання податкового повідомлення-рішення № від 14.07.2022 правомірним, з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 ПК України, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, регулює ПК України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України.

Згідно пункту 5.1 статті 5 ПК України поняття, правила та положення, установлені цим Кодексом та законами з питань митної справи, застосовуються виключно для регулювання відносин, передбачених статтею 1 цього Кодексу.

Порядок справляння акцизного податку врегульовано Розділом VI ПК України.

Згідно підпункту 212.1.1 пункту 212.1 статті 212 ПК України платником акцизного податку є, зокрема, особа, постійне представництво, які виробляють підакцизні товари (продукцію) на митній території України, у тому числі з давальницької сировини.

Згідно підпункту 213.1.2 пункту 213.1 статті 213 ПК України об`єктом оподаткування акцизним податком є, зокрема, реалізації та/або передачі в межах одного підприємства підакцизних товарів (продукції) з метою власного споживання, промислової переробки, своїм працівникам, а також здійснення внесків підакцизними товарами (продукцією) до статутного капіталу. Ця норма не поширюється на операції з передачі в межах одного підприємства електричної енергії (за кодом 2716 00 00 00 згідно з УКТ ЗЕД), виробленої на об`єктах електроенергетики.

Пунктом 215.1 статті 215 ПК України до підакцизних товарів віднесено спирт етиловий та інші спиртові дистиляти, алкогольні напої, пиво (крім квасу «живого» бродіння).

Ставки податку та перелік товарів, з яких справляється податок, визначені пунктом 215.2 статті 215 ПК України.

Датою виникнення податкових зобов`язань щодо підакцизних товарів (продукції), вироблених на митній території України згідно пункту 216.1 статті 216 ПК України є дата їх реалізації особою, яка їх виробляє, незалежно від цілей і напрямів подальшого використання таких товарів (продукції), крім випадків, зазначених у статтях 225 та 229 ПК України.

Водночас, особливості оподаткування спирту етилового визначено пунктом 229.1 статті 229 ПК України. Так, за приписами абзацу "д" підпункту 229.1.1 цієї статті акцизний податок справляється за ставкою 0 гривень за 1 літр 100-відсоткового спирту, зокрема, із спирту етилового денатурованого, який використовується для виробництва продукції хімічного і технічного призначення, включеної до переліку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Обов`язки суб`єктів господарювання, які використовують спирт етиловий для виробництва продукції, визначеної у підпунктах "д"-"ж" підпункту 229.1.1 пункту 229.1 цієї статті визначені у підпунктів 229.1.8 пункту 229.1 статті 229 ПК України, а саме: а) обладнати кожне місце отримання спирту етилового витратомірами-лічильниками обсягу виробленого спирту етилового, зареєстрованими в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового; б) обладнати кожне місце відпуску продукції, для виробництва якої використовується отриманий спирт етиловий, витратомірами-лічильниками обсягу виробленої продукції, зареєстрованими в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового; в) щоденно формувати та подавати до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, дані про добовий фактичний обсяг отриманого спирту етилового та обсяг продукції, виробленої з його використанням.

Відповідно до змісту частини першої статті 7-1 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" від 19.12.1995 № 481/95-ВР (далі - Закон № 481/95-ВР) відпуск спирту етилового його виробниками та отримання спирту етилового суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які використовують його для виробництва продукції хімічного і технічного призначення, включеної до переліку, затвердженого Кабінетом Міністрів України, парфумерно-косметичної продукції, оцту з харчової сировини, здійснюється за умови внесення таких суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) до Електронного реєстру суб`єктів господарювання, які використовують спирт етиловий для виробництва продукції хімічного і технічного призначення, парфумерно-косметичної продукції, оцту з харчової сировини (далі - Електронний реєстр).

Зміст наведеної норми дійсно дозволяє проводити відпуск спирту етилового його виробниками та отримання спирту етилового суб`єктами господарювання, які використовують його для виробництва продукції за умови внесення таких суб`єктів господарювання до Електронного реєстру.

Однак, зміст підпункту "д" підпункту 229.1.1 пункту 229.1 статті 229 ПК України (в редакції станом на час проведення господарської операції) не містив такої умови/застереження для застосування пільги у вигляді ставки акцизного податку 0 гривень за 1 літр 100-відсоткового спирту як внесення суб`єкта господарювання до Електронного реєстру суб`єктів господарювання, які використовують спирт етиловий для виробництва продукції.

Податковий кодекс України в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, не передбачав такого наслідку невиконання суб`єктом господарювання обов`язку внесення до Електронного реєстру суб`єктів господарювання, які використовують спирт етиловий для виробництва продукції хімічного і технічного призначення, парфумерно-косметичної продукції, оцту з харчової сировини, визначеного статтею 7-1 Закону України №481/95-ВР, як позбавлення права на застосування пільги, передбаченої абзацом "д" підпункту 229.1.1 пункту 229.1 статті 229 ПК України.

Відповідне положення з`явилося у Податковому кодексі України лише тільки із внесенням до нього змін Законом №2284-ІХ від 31.05.2022, і яким підпункт 229.1.1 пункту 229.1 статті 229 ПК України було доповнено абзацом 12 такого змісту: "Спирт етиловий за ставкою 0 гривень за 1 літр 100-відсоткового спирту для виробництва продукції, зазначеної у підпунктах "д", "е", "є" цього підпункту, дозволяється отримувати лише суб`єктам господарювання (у тому числі іноземним суб`єктам господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), внесеним до Електронного реєстру суб`єктів господарювання, які використовують спирт етиловий для виробництва продукції хімічного і технічного призначення, парфумерно-косметичної продукції, оцту з харчової сировини (далі - Електронний реєстр), ведення якого здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику".

Вказані зміни набрали чинності 17.06.2022.

Отже, враховуючи, що абзацом 12 підпункт 229.1.1 пункту 229.1 статті 229 ПК України було доповнено лише 17.06.2022, колегія суддів приходить до висновку, що його положення не можуть бути застосовані до спірних відносин.

Відтак, оскільки ДП "Жовтневий спиртовий завод" у період, який перевірявся, здійснювало господарські операції, що відповідали змісту підпункту "д" підпункту 229.1.1 пункту 229.1 статті 229 ПК України, який не містив такої умови/застереження для застосування пільги у вигляді ставки акцизного податку 0 гривень за 1 літр 100-відсоткового спирту як внесення суб`єкта господарювання до Електронного реєстру, колегія суддів приходить до висновку, що позивач мав право на застосування пільги, визначеної цією нормою.

У відповідності до підпункту 4.1.4 пункту 4.1. статті 4 ПК України податкове законодавство ґрунтується на принципі презумпції правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

З огляду на те, що діюче законодавство на час вчинення господарської операції не містило заборони застосування пільги за умови не внесення суб`єкта господарювання до Електронного реєстру, то нарахування позивачу податкових зобов`язань та застосування штрафних санкцій є протиправним.

Колегія суддів також не приймає висновки суду першої інстанції про те, що одночасне застосування норм підпункту "д" підпункту 229.1.1 пункту 229.1 статті 229 ПК України та статті 7-1 Закону №481/95-ВР в їх системному взаємозв`язку не суперечить пункту 5.2 статті 5, пунктам 7.3 та 7.4 статті 7 ПК України, оскільки податкове законодавство України ґрунтується, зокрема, на принципі презумпція правомірності рішень платника податку (підпункт 4.1.4 пункту 4.1. статті 4 ПК України), яка передбачає, що у разі, якщо норми закону припускають неоднозначне трактування обов`язків платника податків, існує можливість прийняття рішення на користь платника податків.

Відтак, колегія суддів вважає безпідставним висновок суду першої інстанції про те, що зміст статті 7-1 Закону № 481/95-ВР дозволяє здійснювати відпуск спирту на виробництво тільки за умови включення суб`єкта господарювання до спеціального Електронного реєстру, і лише виконання вказаних вимог надає право платнику податків користуватися ставкою акцизного податку 0 гривень.

Доводи відповідача про врахування листа Державного бюро розслідувань та висновків експертів проведених в межах досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001701 від 16.09.2020, колегія суддів вважає передчасними та безпідставними, оскільки вказані висновки експертів отримані в межах досудового розслідування кримінального провадження, яке триває, а їх зміст не спростовує приписів податкового законодавства щодо застосування у квітні 2022 року пільг по операціях з передачі спирту етилового денатурованого, який використовується для виробництва продукції хімічного і технічного призначення, включеної до переліку, затвердженого Кабінетом Міністрів України. Крім того, висновок експерта від 20.04.2021 №СЕ-19-20/35446-ЕК стосується висновків акту про результати фактичної перевірки від 22.10.2020, який не був підставою для прийняття оспорюваного у вказаній справі податкового повідомлення-рішення.

З огляду на вищезазначене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що висновок контролюючого органу про безпідставність застосування ДП "Жовтневий спиртовий завод" у перевіряємому періоді пільги, передбаченої підпунктом "д" підпункту 229.1.1 пункту 229.1 статті 229 ПК України внаслідок невнесення його до Електронного реєстру, не відповідає положенням ПК України в редакції, що діяла у квітні 2022 року.

Відтак, збільшення контролюючим органом, згідно оспорюваного податкового повідомлення-рішення № від 14.07.2022, суми грошового зобов`язання ДП "Жовтневий спиртовий завод" за платежем акцизний податок на спирт на суму 600 428 628, 00 гривень, та застосування до позивача штрафних санкцій на підставі положень пункту 123.5 статті 123 ПК України у розмірі 400 285 752,00 гривень є безпідставним, а тому оспорюване податкове повідомлення-рішення, відповідно протиправним, та таким, що підлягає скасуванню.

Інші доводи апеляційної скарги та відзиву на неї не спростовують докази, досліджені та перевірені судом та не впливають на висновки суду апеляційної інстанції.

Згідно частин першої-четвертої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Пунктом 2 частини першої 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно пункту 4 частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, а відтак рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30.11.2021 по справі №440/8272/22 підлягає скасуванню, з прийняттям постанови про задоволення позову ДП «Жовтневий спиртовий завод».

Стосовно вимог апеляційної скарги про перерозподіл судових витрат (на сплату судового збору, що понесені в суді першої та апеляційної інстанції), колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частин першої та сьомої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як встановлено з матеріалів справи, а саме квитанцій про сплату судового збору, позивачем сплачено судовий збір за подання позову у розмірі 26 000,00 грн та за подання апеляційної скарги 39 000,00 грн.

Таким чином, судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області на користь ДП «Жовтневий спиртовий завод» в розмірі 65 000,00 гривень.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Жовтневий спиртовий завод" задовольнити частково.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30.11.2022 по справі № 440/8272/22 скасувати.

Прийняти постанову, якою задовольнити адміністративний позов Державного підприємства "Жовтневий спиртовий завод" до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Визнати неправомірним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області № від 14.07.2022.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) на користь Державного підприємства "Жовтневий спиртовий завод" (вул. Полтавська, 3, м. Карлівка, Полтавська область, 39501, ) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 65 000 (шістдесят п`ять тисяч) гривень 00 (нуль) копійок.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис)З.О. Кононенко О.М. Мінаєва

Повний текст постанови складено 29.06.2023