Справа № 420/2121/22
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2023-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/2121/22
Головуючий в 1 інстанції: Юхтенко Л.Р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.,

при секретарі Вовненко А.В.,

за участю представника апелянта Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків Коперсака М.С.,

представника апелянта Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕДІС УКРАЇНА" Міщенка А.Л.

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕДІС УКРАЇНА" на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2023 року у справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕДІС УКРАЇНА" до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2022 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 1 від 18.01.2022 року, прийняте Південним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за основним платежем з податку на прибуток приватних підприємств на суму 19 303 935 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 43 914 грн., а всьогго на суму 19 347 849 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 1 від 18.01.2022 року, прийняте Південним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за основним платежем з податку на доходи фізичних осіб на суму 489 700 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 107 753, 25 грн., а всього на суму 597 453, 25 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 1 від 18.01.2022 року, прийняте Південним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за основним платежем з податку на доходи фізичних осіб на суму 40 808,35 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 7312, 86 грн., а всього на суму 48 120,86 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 1 від 18.01.2022 року, прийняте Південним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 4080 грн. за порушення вимог податкового законодавства з визначення податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковим агентом із доходів платника податку у вигляді заробітної плати;

- стяшгути з Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕДІС УКРАЇНА" суму сплаченого судового збору в розмірі 24 810,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем було проведено перевірку підприємства, складено акт, на підставі якого прийнято спірні податкові повідомлення-рішення. Позивач вважає, що вони прийняті з порушенням норм податкового законодавства, а тому звернувся до суду про визнання їх протиправними та скасування.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2023 року позовну заяву задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № 1 від 18.01.2022 року прийняте Південним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за основним платежем з податку на прибуток приватних підприємств на суму 19 303 935 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 43 914 грн.в частині збільшення податку на прибуток приватних підприємства за 2 квартал 2020 року на суму 18 888 330 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій на цю суму. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № 1 від 18.01.2022 року прийняте Південним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків, яким Товариству з обмеженою відповідальність «ТЕДІС УКРАЇНА» збільшено суму грошового зобов`язання за основним платежем з податку на доходи фізичних осіб на суму 489 700 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями на суму 107 753, 25 грн. в частині нарахування грошового зобов`язання та штрафних (фінансових) санкцій, що стосується ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № 1 від 18.01.2022 року прийняте Південним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків, яким Товариству з обмеженою відповідальність «ТЕДІС УКРАЇНА» збільшено суму грошового зобов`язання за основним платежем з податку на доходи фізичних осіб військового збору на суму 40 808,35 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 7312, 86 грн. в частині нарахування грошового зобов`язання та штрафних (фінансових) санкцій, що стосується ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . В іншій частині позовних вимог - відмовлено. Стягнуто Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальність «ТЕДІС УКРАЇНА» судовий збір у розмірі 24810 грн. (двадцять чотири тисячі вісімсот десять гривень 00 копійок).

Не погоджуючись з таким рішенням, Південне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків, Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕДІС УКРАЇНА" подали апеляційні скарги, в яких, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Південне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволення позовних вимог, постановити нове рішення, яким ТОВ "ТЕДІС УКРАЇНА" відмовити у задоволенні позову у повному обсязі; Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕДІС УКРАЇНА" просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині незадоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення в цій частині, яким задовольнити позовну заяву:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 1 від 18.01.2022 року, прийняте Південним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за основним платежем з податку на прибуток приватних підприємств на суму 19 303 935 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 43 914 грн. в частині збільшення податку на прибуток приватних підприємства на суму 384 271,11 грн. (3 кв. 2019 р., 1, 3 кв. 2020 р.) та застосування штрафних (фінансових) санкцій на цю суму,

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 1 від 18.01.2022 року, прийняте Південним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків, яким Товариству з обмеженою відповідальність «ТЕДІС УКРАЇНА» збільшено суму грошового зобов`язання за основним платежем з податку на доходи фізичних осіб на суму 489 700 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями на суму 107 753, 25 грн. в частині нарахування грошового зобов`язання та штрафних (фінансових) санкцій, що стосується ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_5

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 1 від 18.01.2022 року, прийняте Південним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків, яким Товариству з обмеженою відповідальність «ТЕДІС УКРАЇНА» збільшено суму грошового зобов`язання за основним платежем з податку на доходи фізичних осіб військового збору на суму 40 808,35 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 7312,51 грн. в частині нарахування грошового зобов`язання та штрафних (фінансових) санкцій, що стосується ФОП ОСОБА_6 та ФОП ОСОБА_5 ,

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 1 від 18.01.2022 року, прийняте Південним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків, яким до Товариства з обмеженою відповідальність «ТЕДІС УКРАЇНА» застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 4 080 (чотири тисячі вісімдесят) гривень 00 копійок за порушення вимог податкового законодавства з визначення податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковим агентом із доходів платника податку у вигляді заробітної плати,

стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕДІС УКРАЇНА» суму сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1 994 (одна тисяча дев`ятсот дев`яносто чотири) гривні 72 копійки.

Доводами апеляційної скарги Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків зазначено, що ТОВ «ТЕДІС УКРАЇНА» протягом перевіряємого періоду було укладено договори про надання поворотної фінансової допомоги із ПП «Українська будівельна компанія «КАШТАН». Відповідно до баз даних, які використовуються ДПС, ПП «Українська будівельна компанія «КАШТАН» на момент списання поворотної фінансової допомоги не був визнаний банкрутом або ліквідованим. В період списання договори були діючими, будь-яка інформація щодо позовної роботи з боку ТОВ «ТЕДІС УКРАЇНА» відсутня. З огляду на вищевикладене, в ході перевірки головному бухгалтеру ТОВ «ТЕДІС УКРАЇНА» ОСОБА_7 було вручено запит щодо надання пояснень та належних документів щодо підстав списання поворотної фінансової допомоги до складу витрат. Станом на день підписання акта перевірки відповідь не отримано. Враховуючи вищенаведене, встановлено безпідставного списання поворотної фінансової допомоги до складу витрат.

Також, встановлено завищення витрат, в наслідок отримання послуг від ФОП ОСОБА_8 , операції з якою не підтверджуються наданими до перевірки документами.

Також, документальною перевіркою встановлено завищення витрат за збут, при здійсненні фінансово - господарських розрахунків з ФОП ОСОБА_9 (і.плі. ).

Також, документальною перевіркою встановлено завищення адміністративних витрат, в результаті віднесення до звітних періодів консультаційних послуг, які повинні включатися до складу витрат майбутніх періодів.

Понесені витрати повинні були віднесені до складу витрат майбутніх періодів.

Перевіркою повноти визначення податку на прибуток за період з 01.07.2017 по 31.12.2020 встановлено його заниження всього на суму 19 303 935 грн.

Вибірковою перевіркою встановлено порушення: підпункту 38.9 пункту 38 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення», статті 164, пункту 171.2 статті 171 ПКУ, а саме відповідно відомостям інформаційного фонду державного реєстру фізичних осіб про суми нарахованих (виплачених) доходів податковими агентами самозайнятим особам (ознака доходу 157) та утриманого (перерахованого) ПДФО не утримано податок на доходи фізичних осіб під час нарахування (виплати) таких доходів по наступним суб`єктам господарювання, які нараховували (виплачували) доходи від здійснення підприємницької діяльності фізичним особам - підприємцям:

ОСОБА_10 , іпн. НОМЕР_1 , місцезнаходження або місце проживання (податковою адресою) є Луганська область, Станично-Луганський район;

ОСОБА_11 , іпн. НОМЕР_2 , місцезнаходження або місце проживання (податковою адресою) є Луганська область, Лутугинський район;

ОСОБА_12 , іпн. НОМЕР_3 , місцезнаходження або місце проживання (податковою адресою) є Донецька область, м. Донецьк;

ОСОБА_13 , іпн. НОМЕР_4 , місцезнаходження або місце проживання (податковою адресою) є Донецька область, м. Донецьк;

ОСОБА_14 , іпн. НОМЕР_5 , місцезнаходження або місце проживання (податковою адресою) є Луганська область, Станично-Луганський район;

чим занижено податкові зобов`язання за перевіряємий період на 487 700 грн., в

т.ч. по періодам:

2017 рік у сумі 138 700 грн.;

2018 рік у сумі 169 251 грн.;

2019 рік у сумі 123 062 грн.;

2020 рік у сумі 58 686 грн.

При перевірці правильності та повноти нарахування військового збору із заробітної плати встановлено, що збір нараховувався за ставкою відповідно до підпункту 1.3 пункту 16і підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПКУ.

Доводами апеляційної скарги Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕДІС УКРАЇНА" зазначено, що суд дійшов хибного висновку стосовно нереального характеру господарських взаємовідносин позивача із ФОП ОСОБА_8 , оскільки ним не було взято до уваги, що передумовою господарських відносин із ФОП ОСОБА_8 стала видача позивачем по підприємству 06.09.2019 р. наказа № 448/1-ОД про проведення конференції, яким Генеральний директор ТОВ «Тедіс Україна» наказав організувати проведення конференції та відповідно виділити кошти на організацію заходу. На виконання умов Договору ТОВ «Тедіс Україна» здійснило безготівкове перерахування грошових коштів на рахунок Виконавця у національній валюті України - гривні, що також було обумовлено умовами Договору. Після надання ФОП ОСОБА_8 усіх послуг та погодження сторонами остаточної вартості наданих послуг був підписаний Акт № 2 здачі-прийняття робіт (надання послуг), що також обумовлено умовами Договору. Фактичне здійснення цих договірних відносин та Факт реального виконання Договору повністю підтверджується наявними у справі первинними документами: договором від 13.09.2019 р. № 1119 із бланком замовлення заходу до нього, додатковою угодою із остаточно узгодженим сторонами бланком замовлення заходу, банківськими платіжними дорученнями про оплату Позивачем наданих послуг за Договором на рахунок ФОП ОСОБА_8 актом здачі- прийняття робіт (надання послуг), підписаним сторонами. Апелянт важає, що судом першої інстанції було безпідставно не взято до уваги використані позивачем в своєму податковому та фінансовому обліках первинні документи, які складалися в ході здійснення господарських операцій з ФОП ОСОБА_8 .

Щодо висновку суду про відсутність у ФОП ОСОБА_8 штатних працівників в якості обґрунтування неможливості визначення кількості залучених осіб та обсягу виконаних робіт для організації проведення заходу апелянт вказує, що з акту перевірки вбачається, що аналогічний висновок було зроблено контролюючим органом на підставі інформації з податкової декларації платника єдиного податку при цьому належної податкової перевірки контрагента позивача перевіряючими проведено не було. Водночас інформація, наявна в базах даних податкових органів не є податковою перевіркою і надається в порядку, визначеному ст. 73 ПК України. Таким чином. Позивачу донараховано зобов`язання та штрафні санкиії виключно внаслідок припущення перевіряючих щодо «дефективності» його контрагента, що є незаконним та протиправним.

Апелянт вказує, що враховуючи мету придбання та характер використання книжкових видань, Товариством, після передання їх своїм бізнес партнерам та документального оформлення їх списання, було цілком обгрунтовано включено суми списаних засобів до витрат на збут. Водночас, посилання перевіряючих на відсутність у позивача опису на вилучення документів з бібліотечного фонду є безпідставним, оскільки, дані активи не включалися до складу бібліотечного фонду Товариства, а тому оформлення зазначеного документу не є необхідним. З огляду на зазначене, висновки відповідача, викладені в Акті, щодо заниження фінансового результату до оподаткування на суму 624 000 грн. є безпідставними, необгрунтовними та таким, що зроблені без належного з`ясування всіх обставин справи.

Апелянт зазначає, що рівень суттєвості при складанні проміжної фінансової звітності є вищим за рівень суттєвості при складанні річної звітності та для визначення суттєвості окремих об`єктів обліку, що відносяться до активів, зобов`язань і власного капіталу Компанії, за орієнтовний поріг суттєвості приймається величина для статей Балансу - 0,5 % від валюти Балансу; для статей Звіту про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) - 25% від фінансового результату прибутку до оподаткування. Виходячи з прийнятого Компанією порогу суттєвості вартість консультаційних послуг є несуттєвою сумою, та в такому випадку МСФЗ дозволяють обрати будь-який варіант обліку, в тому числі, відносити суму на витрати періоду. Податковий кодекс не вимагає коригувати фінансовий результат до оподаткування на витрати, пов`язані з отриманням консультаційних послуг. Основні вимоги - документально підтвердити здійснені витрати і передбачити в обліковій політиці порядок їх відображення (зокрема, якщо підприємство веде облік за МСФЗ).

Апелянт вказує, що місцем проживання ФОП ОСОБА_4 є підконтрольна Україні територія, а населений пункт не знаходиться на лінії зіткнення та відповідно ФОП ОСОБА_4 самостійно здійснював сплату податків та обов`язкових платежів, тому, на думку апелянта, суд помилково дійшов висновку про обов`язок ТОВ «Тедіс Україна» утримувати з джерела виплати ФОП Шутка податку на доходи та військового збору.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків щодо взаємовідносин із ФОП ОСОБА_8 зазначає, що згідно наданих до перевірки актів виконаних робіт не можливо встановити перелік виконаних робіт та його складові частини, детальний розрахунок вартості послуг та не можливо визначити кількість витраченого труда робітників та якими працівниками безпосередньо виконувались роботи. Враховуючи вищенаведене, відповідно до наданого акту виконаних робіт, не можливо підтвердити віднесення до складу витрат отриманих послуг з організації проведення заходу. На підтвердження фактичного здійснення господарських операцій ТОВ «ТЕДІС УКРАЇНИ» повинні мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами та, які в сукупності з встановленими обставинами справи, зокрема і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для виконання умов, обумовлених договорами, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податків податкового обліку. Позивачем не було надано контролюючому органу первинні документи, які б свідчили про те, що надані ФОП ОСОБА_8 послуги з обслуговування заходу на загальну суму 1 155 193,00 грн. є реальними, пов`язані з господарською діяльністю Позивача. Оскільки, при прийнятті спірних рішень первинні бухгалтерські документи позивача відповідачем не досліджувались, внаслідок ненадання таких документів контролюючому органу під час здійснення перевірки, а тому надані позивачем під час судового розгляду документи судом не беруться до уваги. Перевіркою встановлено, що ТОВ «ТЕДІС УКРАЇНА» у серпні 2019 року в бухгалтерському обліку відображено операцію щодо списання 52 одиниць книжок Фотополіс «Українська державність:витоки, етапи становлення та розвитку (838- 2018рр)» на загальну суму 624 000 грн. з одночасним віднесенням вартості книг до витрат на збут. В бухгалтерському обліку дана операція відображена методом подвійного запису за Дт 93 «Витрати на збут» та Кт 209 «Інші матеріали». ТОВ «ТЕДІС УКРАЇНА» до перевірки не надало опис на вилучення документів з бібліотечного фонду (фізично зношені, порвані книги, загублені сторінки, які не підлягають відновленню, непрофільні, втрачені користувачами тощо) та акт списання вилучених книг з бібліотечного фонду. Щодо не віднесення понесених ТОВ «Тедіс Україна» витрат до складу витрат майбутніх періодів, якщо послуга забезпечує отримання економічної вигоди протягом декількох звітних періодів, то витрати на її придбання відображаються у звіті про фінансові результати на основі систематичного і раціонального їх розподілу протягом цих звітних періодів. Щодо повноти нарахування, утримання та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору при виплату доходів на користь платників податків-фізичних осіб суб`єкти господарювання, які нараховували (виплачували) доходи від здійснення підприємницької діяльності фізичним особам - підприємцям, місцезнаходженням або місцем проживання (податковою адресою) яких згідно з відомостями інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб є тимчасово окупована територія (окремі райони Донецької та Луганської областей), є податковими агентами і зобов`язані утримати податок на доходи фізичних осіб під час нарахування (виплати) таких доходів. З огляду на зазначене представник Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків просить у задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕДІС УКРАЇНА» відмовити у повному обсязі.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України.

Розгляд даної справи був призначений у порядку загального провадження у відкритому судовому засіданні з викликом сторін.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції сторони надали свої пояснення та не заперечували, щодо закінчення розгляду справи в порядку письмового провадження.

Вислухавши пояснення сторін та враховуючи, що в справі велика кількість матеріалів та доказів, колегія прийняла рішення перейти до розгляду справи у письмовому провадженні.

Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «ТЕДІС УКРАЇНА» зареєстровано 07.12.1999 року Юридичним департаментом Одеської міської ради та перебуває на обліку в Південному Міжрегіональному управлінні ДПС по роботі з великими платниками податків.

У період з 29.04.2021 року по 24.12.2021 року на підставі направлень та наказу від 12.04.2021 року № 11, Південним Міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків була проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ «ТЕДІС УКРАЇНА» з питань здійснення контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування і сплати податків та зборів, дотримання валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2017 року по 31.12.2020 та правильністю нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 19.05.2017 року по 31.12.2020, за результатами якої складено акт від 30.12.2021 року № 401/34-00-07-01/30622532 (а.с. 28-93, т.1).

Цим актом зафіксовано, що перевіркою встановлено порушення ТОВ «ТЕДІС УКРАЇНА»:

1. Пп. 44.1, 44.2 ст. 44, пп. 134.1 ст. 134, п. 135.1 ст. 135 ПКУ, ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 19 303 935 грн., у тому числі:

- За 1 квартал 2019 року на суму 31 334 грн.

- За 3 квартал 2019 року на суму 144 320 грн.

- За 1 квартал 2020 року на суму 207935 грн.

- За 2 квартал 2020 року на суму 18 888 330 грн.

- За 3 квартал 2020 року на суму 32016 грн.

2. П. 119.1 ст. 119 ПКУ, п. 3.1. Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і сум утриманого з них податку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 року № 4 щодо подання недостовірних відомостей.

3. Пп. 38.9. п. 38.9 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення», ст.164, п. 171.2 ст. 171 ПКУ в результаті чого занижено податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб під час нарахування (виплати) таких доходів за перевіряємий період на суму 487 700 грн.

4. Пп. 168.1.1 п. 168.1 с. 168 ПКУ, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати збір із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку збору 1,5%, в результаті чого занижено податкові зобов`язання з військового збору за перевіряємий період на суму 40 808, 35 грн.

5. Пп. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16, п. 46.1 ст. 46, пп. 49.18.3 п.49.18 ст. 49, п. 103.9 ст. 103 ПКУ, наказу Міністерства фінансів України від 20.10.2015 року № 897 «Про затвердження форми Податкової декларації з податку на прибуток підприємств» в частині неподання Додатку ПН до Податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2019 рік.

6. Пп. 141.4.2., 141.4.1 п. 141.4 ст. 141 ПКУ в частині неутримання та не перерахування до бюджету податку за ставкою 5 % від суми сплаченого доходу нерезиденту в результаті чого занижено податок з доходу нерезидента в сум 3405 грн.

Відповідно до акту від 30.12.2021 року № 401/34-00-07-01/30622532 порушення встановлені за таких обставин: перевіркою встановлено, що протягом перевіряємого періоду було укладено договори про надання поворотної фінансової допомоги із ПП «Українська будівельна компанія «Каштан» (Позичальник), на підставі яких ТОВ «ТЕДІС УКРАЇНА» було перераховано грошові кошти на адресу Позичальника у загальній сумі 104 935 164, 25 грн.

В подальшому, у зв`язку із закінченням термінів повернення, надані кошти у червні 2020 року були списані до складу витрат.

Відповідно до баз даних, які використовуються ДПС, на момент списання витрат ПП «Українська будівельна компанія «КАШТАН» не було визнано банкрутом або ліквідовано, договори були діючими, будь-яка інформація щодо позовної роботи з боку позивача, відсутня.

Платником податку не вжито заходів щодо повернення цих коштів, а тому в акті перевірки зроблені висновки щодо безпідставного включення до складу витрат суми 104 935 164, 25 грн.

На спростування цих доводів позивачем зазначено, що між ТОВ «ТЕДІС УКРАЇНА» та ПП «Українська будівельна компанія «Каштан» були укладені додаткові угоди до зазначених договорів, відповідно до яких сторони дійшли згоди припинити зобов`язання Позичальника щодо повернення залишків сум поворотної допомоги та, відповідно, вважати їх безповоротною фінансовою допомогою, та за результатами укладених додаткових угод, загальна сума наданої ПП «Українська будівельна компанія «Каштан» безповоротної фінансової допомоги склала 104 935 164, 25 грн. за всіма договорами (а.с. 104-133, т.1).

На підставі наказу № 285/1-ОД від 30.06.2020 суму безповоротної фінансової допомоги в розмірі 104 935 164, 25 грн. було включено до складу витрат та відображено їх списання при формуванні фінансового результату до оподаткування згідно з правил бухгалтерського обліку (а.с. 159, т.1).

Також у акті перевірки зафіксовано, що встановлено завищення витрат, внаслідок отримання послуг від ФОП ОСОБА_8 , операції з якою не підтверджуються наданими до перевірки документами.

Так, судом встановлено, що ТОВ «ТЕДІС Україна» уклало договір від 13.09.2019 року з ФОП ОСОБА_8 , відповідно до якого Замовник (ТОВ «ТЕДІС Україна») доручає, а Виконавець (ФОП ОСОБА_8 ) зобов`язується надати відповідно до замовлення Замовника, послуги на платній основі щодо організації та проведення заходу/заходів Замовника згідно з умовами та у спосіб, які визначені договором та додатками до нього.

На виконання умов Договору ТОВ «ТЕДІС УКРАЇНА» здійснили перерахування грошових коштів на рахунок Замовника, що підтверджується платіжними дорученнями, та в підтвердження здійснених послуг сторонами за договором був підписаний Акт № 2 здачі-прийняття робіт (надання послуг).

В акті перевірки контролюючий орган зазначив, що згідно з податковою декларацією єдиного податку ФОП ОСОБА_8 фактична чисельність найманих працівників у 1 кварталі 2020 року склала 0 осіб, визначити кількість залучених осіб та обсяги виконаних робіт для організації проведення заходу не можливо.

При цьому з акту здачі приймання робіт неможливо встановити перелік виконаних робіт та його складові частини, детальний розрахунок вартості послуг та кількість витраченого труда робітників та якими працівниками безпосередньо виконувались роботи.

Також документальною перевіркою встановлено завищення витрат за збут, при здійсненні списання книжкових видань.

В акті зафіксовано, що на підставі даних бухгалтерського рахунку 93 «Витрати на збут» було встановлено, що ТОВ «ТЕДІС УКРАЇНА» сформовано витрати від списання 52 одиниць книжок Фотополіс «Українська державність»: витоки, етапи становлення та розвитку (838-2018рр)» на загальну суму 624 000 грн.

ТОВ «ТЕДІС УКРАЇНА» до перевірки не надано опис на вилучення документів з бібліотечного фонду.

У свою чергу, судом встанлено, що 30 серпня 2019 року Генеральним директором ТОВ «ТЕДІС УКРАЇНА» було видано наказ № 431/1-ОД про проведення заходу, в якому з метою розширення партнерських зв`язків та обговорення умов ділового співробітництва, було вирішено з нагоди святкування Дня Незалежності України надати партнерам подарунки у вигляді видань книг згідно з переліку подарункової продукції затвердженої в додатку № 1 до наказу, та після надання зазначеної подарункової продукції партнерам, вона була списана з обліку Товариства згідно з акту списання № 4080 від 30.08.2019.

Також документальною перевіркою встановлено завищення адміністративних витрат, в результаті віднесення до звітних періодів консультаційних послуг, які повинні включатися до складу витрат майбутніх платежів.

Так, судом встановлено, що між ТОВ «ТЕДІС УКРАЇНА» (Замовник) та ТОВ «КОРН ФЕРРІ» (Виконавець) були укладені договори від 23.07.2019 року № 22 та від 17.08.2020 року № 127, згідно з якими Виконавець зобов`язувався надати, а Замовник отримати консультаційні послуги у вигляді доступу до українських баз даних.

Між сторонами по договору були складені та підписані акти здачі-приймання робіт (надання послуг), а саме: № 186 від 21.09.2020 року на суму 177 866, 67 грн. консультаційні послуги у вигляді доступу до української бази даної KFPAYPREMIUM; № 99 від 21.08.2019 року на суму 177 779, 83 грн. консультаційні послуги у вигляді доступу до української бази даних заробітної плати в Україні та пакету звітів по пільгам та компенсаціям на ринку праці за 2019 рік.

В акті зазначено, що вищенаведені послуги після укладання угод та підписання актів виконаних робіт надавалися в майбутніх періодах протягом року.

Надалі, в акті перевірки встановлено порушення щодо повноти нарахування, утримання та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору при виплаті доходів на користь платників податків фізичних осіб.

Так, вибірковою перевіркою встановлено порушення пп. 38.9 п. 38 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення», ст. 164, п. 171.2 ст. 171 ПК України, а саме відповідно до відомостей інформаційного фонду державного реєстру фізичних осіб про суми нарахованих (виплачених) доходів податковими агентами самозайнятим особам та утриманого (перерахованого) ПДФО не утримано податок на доходи фізичних осіб під час нарахування (виплати) таких доходів по наступним суб`єктам господарювання, які нараховували (виплачували) доходи від здійснення підприємницької діяльності фізичним особам-підприємцям: ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , місцезнаходження або місце проживання Луганська область, район Станично-Луганський; ОСОБА_4 ІПН НОМЕР_2 , місцезнаходження або місце проживання Луганська область, Лутугинський район; ОСОБА_5 ІПН НОМЕР_3 , місцезнаходження або місце проживання Донецька область, м. Донецьк; ОСОБА_3 ІПН НОМЕР_4 , місцезнаходження або місце проживання Донецька область, м. Донецьк; ОСОБА_2 ІПН НОМЕР_5 , місцезнаходження або місце проживання Луганська область, Станично-Луганський район, чим занижено податкові зобов`язання за перевіряємий період на 487 700 грн.

На підставі вказаного акту перевірки контролюючим органом були винесені податкові повідомлення-рішення, серед яких:

- податкове повідомлення-рішення № 1 від 18.01.2022 року форми «Р», яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за основним платежем з податку на прибуток приватних підприємств на суму 19 303 935 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 43 914 грн. (а.с. 94-95, т.1);

- податкове повідомлення-рішення № 1 від 18.01.2022 року форми «Д», яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за основним платежем з податку на доходи фізичних осіб на суму 489 700 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями на суму 107 753, 25 грн. (а.с. 97-98, т.1);

- податкове повідомлення-рішення № 1 від 18.01.2022 року форми «Д», яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за основним платежем з податку на доходи фізичних осіб військового збору на суму 40 808,35 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 7312, 86 грн. (а.с. 99-100, т. 1);

- податкове повідомлення-рішення № 1 від 18.01.2022 року форми «ПС», яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 4080 грн. за порушення вимог податкового законодавства з визначення податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковим агентом із доходів платника податку у вигляді заробітної плати (а.с. 102-103, т.1).

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що податкове повідомлення рішення № 1 від 18.01.2022 року прийняте Південним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за основним платежем з податку на прибуток приватних підприємств на суму 19 303 935 грн. та за штрафними (фінансовими)санкціями на суму 43 914 грн. в частині збільшення податку на прибуток за 2 квартал 2020 року на суму 18 888 330 грн. є протиправним та належить скасуванню. Щодо решти визначених сум грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств зазначеним податковим повідомленням- рішенням, суд дійшов висновку щодо правильності висновків контролюючого органу.

Також, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, заперечуючи проти позову частково не довів, правомірність своїх рішення, а тому податкове повідомлення-рішення № 1 від 18.01.2022 року прийняте Південним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за основним платежем з податку на доходи фізичних осіб на суму 489 700 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями на суму 107 753, 25 грн. та податкове повідомлення-рішення № 1 від 18.01.2022 року прийняте Південним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за основним платежем з податку на доходи фізичних осіб на суму 40 808,35 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 7312, 86 грн. є частково протиправними в частині нарахування грошового зобов`язання та штрафних (фінансових) санкцій на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

У свою чергу, ці податкові повідомлення-рішення є правомірними в частині збільшення суму грошового зобов`язання за основним платежем з податку на доходи фізичних осіб та військового збору та за нарахованими штрафними (фінансовими) санкціями на суму, що стосується ФОП Шутка та ФОП ОСОБА_15 .

Стосовно податкового повідомлення-рішення № 1 від 18.01.2022 року прийняте Південним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 4080 грн. за порушення вимог податкового законодавства з визначення податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковим агентом із доходів платника податку у вигляді заробітної плати, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність висновків контролюючого органу щодо неутримання податку на доходи фізичних осіб під час нарахування (виплати) таких доходів ФОП і тим самим встановлено подання не в повному обсязі податкової звітності, у зв`язку з чим дійшов висновку, що це податкове повідомлення рішення прийнято відповідачем правомірно, а тому ці позовні вимоги є безпідставними та не належать задоволенню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пп.14.1.36, 14.1.178, п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Податок на додану вартість - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.

Податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з п.п. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний: подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з п. 44.2 ст. 44 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Платники податку, які відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об`єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.

Юридичні особи - платники єдиного податку, які відповідають критеріям, визначеним підпунктом 3 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, ведуть спрощений бухгалтерський облік доходів та витрат з метою обрахунку об`єкта оподаткування за методикою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно з п. 46.1 ст. 46 ПК Україниподаткова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючим органам у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата грошового зобов`язання, у тому числі податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку, а також суми нарахованого єдиного внеску.

Митні декларації прирівнюються до податкових декларацій для цілей нарахування та/або сплати податкових зобов`язань.

Розрахунки (у тому числі розрахунок частини чистого прибутку (доходу), дивідендів на державну частку), які подаються до контролюючих органів відповідно до іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, прирівнюються до податкової декларації.

Додатки до податкової декларації є її невід`ємною частиною.

Згідно з п.п. 49.18.3 п. 49.18 ст. 49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному року, крім випадків, передбачених підпунктами 49.18.4 та 49.18.5 цього пункту - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

Згідно до ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Згідно з п. 103.9 ст. 103 Пк України особа, яка виплачує доходи нерезидентові, зобов`язана у разі здійснення у звітному періоді (кварталі) виплат нерезидентам доходів із джерелом їх походження з України подавати контролюючому органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) звіт про виплачені доходи, утримані та перераховані до бюджету податки на доходи нерезидентів у строки та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до п. 119.1 ст. 119 ПК України пеподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не в повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми, нараховані (виплачені) фізичним особам за товари (роботи, послуги), якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов`язань платника податку та/або до зміни платника податку, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень.

Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке саме порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 2040 гривень.

Передбачені цим пунктом штрафи не застосовуються у випадках, якщо недостовірні відомості або помилки в податковій звітності про суми доходів, нараховані (сплачені) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми, нараховані (виплачені) фізичним особам за товари (роботи, послуги), виникли у зв`язку з виконанням податковим агентом вимог пункту 169.4 статті 169 цього Кодексу та були виправлені відповідно до вимог статті 50 цього Кодексу.

Відповідно до пп. 131.1.1. п. 134.1. ст. 134 ПК України, об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які визначені відповідними положеннями цього Кодексу.

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Згідно до п.п. 134.1.1 п.134.1 ст. 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Згідно з п. 135.1 ст. 135 ПК України базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 141.4.1 п. 141.1 ст. 141 ПК України доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України, оподатковуються в порядку і за ставками, визначеними цією статтею. Для цілей цього пункту такими доходами є:

а) проценти, дисконтні доходи, що сплачуються на користь нерезидента, у тому числі проценти за позиками та борговими зобов`язаннями, випущеними (виданими) резидентом;

б) дивіденди, які сплачуються резидентом;

в) роялті;

г) фрахт та доходи від інжинірингу;

ґ) лізингова/орендна плата, що вноситься резидентами на користь нерезидента - лізингодавця/орендодавця за договорами оперативного лізингу/оренди;

д) доходи від продажу нерухомого майна, розташованого на території України, яке належить нерезиденту;

е) прибуток від здійснення операцій з продажу або іншого відчуження наступних інвестиційних активів:

цінних паперів, деривативів або інших корпоративних прав у статутному капіталі юридичних осіб - резидентів, крім тих, що знаходяться в обігу на фондовій біржі, що входить до переліку, затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до підпункту "а" підпункту 141.4.11 пункту 141.4 статті 141 цього Кодексу;

акцій, корпоративних прав, часток в іноземних компаніях, організаціях, утворених відповідно до законодавства інших держав (іноземні юридичні особи), крім тих, що знаходяться в обігу на фондовій біржі, що входить до переліку, затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до підпункту "а" підпункту 141.4.11 пункту 141.4 статті 141 цього Кодексу, що відповідають таким умовам:

а) у будь-який момент часу впродовж 365 днів, що передують продажу або іншому відчуженню, вартість акцій, часток, корпоративних або інших аналогічних прав іноземної юридичної особи на 50 і більше відсотків утворюється за рахунок акцій, часток в українській юридичній особі, які належать зазначеній іноземній юридичній особі прямо або опосередковано, та

б) у будь-який момент часу впродовж 365 днів, що передують продажу або іншому відчуженню, вартість акцій, часток в українській юридичній особі на 50 і більше відсотків утворюється за рахунок нерухомого майна, яке розташовано в Україні та належить такій українській юридичній особі або використовується такою українською юридичною особою на підставі договору операційної або фінансової оренди (лізінгу) чи аналогічного договору, і таке використання має відображатися в обліку такої юридичної особи як актив, у тому числі актив з права користування, згідно з вимогами національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.

акцій, корпоративних прав у статутному капіталі юридичної особи - резидента України, за умови що у будь-який час впродовж 365 днів, що передують продажу або іншому відчуженню, вартість таких акцій, корпоративних прав на 50 і більше відсотків утворювалась за рахунок нерухомого майна, яке розташовано в Україні та належить такій юридичній особі - резиденту України або використовується такою юридичною особою - резидентом України на підставі договору операційної або фінансової оренди (лізінгу) чи аналогічного договору, і таке використання має відображатися в обліку такої юридичної особи як актив, у тому числі актив з права користування, згідно з вимогами національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.

Згідно з п.п. 141.4.2 п. 141.4 ст. 141 ПК України резидент, у тому числі фізична особа - підприємець, фізична особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, або суб`єкт господарювання (юридична особа чи фізична особа - підприємець), який обрав спрощену систему оподаткування, або інший нерезидент, який провадить господарську діяльність через постійне представництво на території України, які здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в національній валюті), утримують податок з таких доходів, зазначених у підпункті 141.4.1 цього пункту, за ставкою в розмірі 15 відсотків (крім доходів, зазначених у підпунктах 141.4.4-141.4.6 та 141.4.11 цього пункту цього пункту) їх суми та за їх рахунок, що сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачено положеннями міжнародних договорів України з країнами резиденції осіб, на користь яких здійснюються виплати, що набрали чинності. Вимоги цього абзацу не застосовуються до доходів нерезидентів, що отримуються ними через їх постійні представництва на території України.

У разі якщо резидент (крім платників єдиного податку четвертої групи) здійснює на користь нерезидента виплату доходів, зазначених в абзацах четвертому - шостому підпункту 14.1.49 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу, у сумі, що перевищує суму, що відповідає принципу "витягнутої руки", або виплачує інші доходи, прирівняні згідно з цим Кодексом до дивідендів, такий резидент має утримати з суми такого перевищення та з таких інших доходів податок на доходи нерезидента за ставкою в розмірі 15 відсотків (якщо інша ставка не встановлена міжнародним договором, згоду на обов`язковість якого надано Верховною Радою України). Такий податок має бути сплачений до граничної дати подання звіту про контрольовані операції за відповідний звітний (податковий) рік.

Якщо дохід виплачується нерезиденту у будь-якій формі, відмінній від грошової, або якщо податок на доходи нерезидента не було утримано з відповідного доходу під час виплати (у тому числі під час виплат доходів, прирівняних за цим Кодексом до дивідендів), такий податок підлягає нарахуванню та сплаті виходячи з такого розрахунку:

Пс = СД*100/(100 - СП) - СД, де:

Пс - сума податку до сплати;

СД - сума виплаченого доходу;

СП - ставка податку, встановлена цим підпунктом.

У разі якщо нерезидент набуває право власності на інвестиційний актив, визначений абзацами третім - шостим підпункту "е" підпункту 141.4.1 цього пункту, у іншого нерезидента, який не має постійного представництва в Україні відповідно до норм цього пункту, нерезидент, який набуває право власності, зобов`язаний утримати податок з прибутку від відчуження інвестиційного активу, виплаченого на користь іншого нерезидента, за ставкою в розмірі 15 відсотків та за його рахунок, задекларувати та перераховувати до бюджету України податок під час такої виплати, якщо інше не передбачено положеннями міжнародних договорів України з країною резиденції особи, на користь яких здійснюється виплата, що набрали чинності.

Такий нерезидент - покупець зобов`язаний не пізніше дати здійснення першої оплати за інвестиційний актив, що придбавається, стати на облік у контролюючому органі за місцезнаходженням української юридичної особи, акції, корпоративні права якої формують вартість інвестиційного активу, що є предметом такого правочину. Взяття на облік таких нерезидентів здійснюється в порядку, встановленому пунктом 64.5 статті 64 цього Кодексу.

Прибуток від здійснення операцій, визначених у підпункті "е" підпункту 141.4.1 цього пункту, визначається як позитивна різниця між доходом, отриманим від продажу або іншого відчуження інвестиційного активу, та документально підтвердженими витратами на придбання такого активу. Якщо на вимогу особи, яка відповідно до цього підпункту є відповідальною за сплату податку з прибутку від здійснення такої операції, нерезидент, який відчужує інвестиційний актив, не надає документи, що підтверджують витрати на придбання такого активу, базою оподаткування податком на такий прибуток є вартість операції з відчуження інвестиційного активу.

Відповідно до п.п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV визначено, що первинний документ документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, видаткові накладні, податкові накладні, акти приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Необхідною умовою для цього є факт придбання товарів (послуг) із метою їх використання в господарській діяльності. За відсутності факту придбання товарів (послуг) відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів. Визначальною має бути подія, підтверджена документально. При цьому, документи мають бути складені особою, діяльність якої, безумовно, здійснюється в межах правової відповідальності, яку можливо ідентифікувати, відповідальною за здійснення господарської операції та під час здійснення господарської операції.

Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об`єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету (надалі - установи) врегульовано Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за № 168/704.

Згідно з пп.пп.2.1-2.2 п.2 Положення первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі первинні документи).

Як встановлено судами та вбачається з матеріалів справи, протягом перевіряємого періоду позивачем було укладено договори про надання поворотної фінансової допомоги із ПП «Українська будівельна компанія «Каштан» (Позичальник), на підставі яких ТОВ «ТЕДІС УКРАЇНА» було перераховано грошові кошти на адресу Позичальника у загальній сумі 104 935 164, 25 грн.

В подальшому, в зв`язку із закінченням термінів повернення, надані кошти у червні 2020 року були списані до складу витрат, що відповідачем визначено порушенням податкового законодавства.

Разом з цим, позивач посилається на те, що між ТОВ «ТЕДІС УКРАЇНА» та ПП «Українська будівельна компанія «Каштан» були укладені додаткові угоди до зазначених договорів, відповідно до яких сторони дійшли згоди припинити зобов`язання Позичальника щодо повернення залишків сум поворотної допомоги та, відповідно, вважати їх безповоротною фінансовою допомогою.

Таким чином, за результатами укладених додаткових угод, загальна сума наданої ПП «Українська будівельна компанія «Каштан» безповоротної фінансової допомоги склала 104 935 164, 25 грн. за всіма договорами.

З цього приводу колегія суддів зазначає.

Відповідно до пп.14.1.257 п. 14.1 ст. 14 ПК України,фінансова допомога - фінансова допомога, надана на безповоротній або поворотній основі.

Безповоротна фінансова допомога - це: сума коштів, передана платнику податків згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами або без укладення таких договорів; сума безнадійної заборгованості, відшкодована кредитору позичальником після списання такої безнадійної заборгованості; сума заборгованості одного платника податків перед іншим платником податків, що не стягнута після закінчення строку позовної давності; основна сума кредиту або депозиту, що надані платнику податків без встановлення строків повернення такої основної суми, за винятком кредитів, наданих під безстрокові облігації, та депозитів до запитання у банківських установах, а також сума процентів, нарахованих на таку основну суму, але не сплачених (списаних).

Поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення.

Згідно з п. 140.1 ст. 140 ПК України під борговими зобов`язаннями для цілей даного пункту слід розуміти зобов`язання за будь-якими кредитами, позиками, депозитами, операціями РЕПО, зобов`язання за договорами фінансового лізингу та іншими запозиченнями незалежно від їх юридичного оформлення.

Відповідно до пп. 140.5.10. п. 140.5. ст. 140 ПК України, фінансовий результат податкового (звітного) періоду збільшується:на суму перерахованої безповоротної фінансової допомоги (безоплатно наданих товарів, робіт, послуг) особам, що не є платниками податку (крім фізичних осіб, які є платниками податку на доходи фізичних осіб), та платникам податку, які оподатковуються за ставкою 0 відсотків відповідно до пункту 44 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" цього Кодексу, крім безповоротної фінансової допомоги (безоплатно наданих товарів, робіт, послуг), перерахованої неприбутковим організаціям, внесеним до Реєстру неприбуткових установ та організацій на дату такого перерахування коштів, передачі товарів, робіт, послуг, для яких застосовується положення підпункту 140.5.9 цього пункту.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем надано докази переведення наданої фінансової допомоги із поворотної у статус безповоротної шляхом укладення відповідних додаткових угод між сторонами.

Позивач посилається на те, що положеннями Податкового кодексу України не передбачено коригування фінансового результату до оподаткування на суму безповоротної фінансової допомоги, наданої іншому платнику податку на прибуток підприємства на загальних підставах, який не оподатковується за ставкою 0 % відповідно до п. 44 підрозділу 4 розділу ХХ Податкового кодексу України, такі операції відображаються згідно з правилами бухгалтерського обліку.

Колегія суддів погоджується з такими доводами апелянта.

Так, платник податку на прибуток, який враховує різниці, фінансовий результат податкового (звітного) періоду збільшує на суму перерахованої безповоротної фінансової допомоги (безоплатно наданих товарів, робіт, послуг) особам, що не є платниками податку (крім фізичних осіб), та платникам податку, які оподатковуються за ставкою 0 % відповідно до п. 44 підр. 4 розд. XX Податкового кодексу України.

Вказане збільшення не стосується безповоротної фінансової допомоги (безоплатно наданих товарів, робіт, послуг), перерахованої неприбутковим організаціям, внесеним до Реєстру неприбуткових установ та організацій на дату такого перерахування коштів, передачі товарів, робіт, послуг, для яких застосовується положення пп. 140.5.9 ст. 140 ПКУ.

Згідно з п.п. 140.5.9 ст. 140 Податкового кодексу України, фінансовий результат податкового (звітного) періоду збільшується на суму коштів (вартості товарів, виконаних робіт, наданих послуг), безоплатно перерахованих (переданих) протягом звітного (податкового) року неприбутковим організаціям, внесеним до Реєстру неприбуткових установ та організацій на дату такого перерахування (крім неприбуткової організації, яка є об`єднанням страховиків, якщо участь страховика у такому об`єднанні є умовою проведення діяльності такого страховика відповідно до закону), у розмірі, що перевищує 4% оподатковуваного прибутку попереднього звітного року.

Отже, якщо отримувач безповоротної фінансової допомоги є платником податку на прибуток на загальних підставах, фізичною особою, то підприємство - надавач безповоротної фінансової допомоги коригування на різниці не здійснює.

Такі операції відображаються згідно з правилами бухгалтерського обліку при формуванні фінансового результату до оподаткування.

Якщо отримувачем безповоротної фінансової допомоги, є юридична особа платник єдиного податку, то підприємству надавачу безповоротної фінансової допомоги необхідно збільшувати фінансовий результат до оподаткування на суму такої допомоги.

З матеріалів справи вбачається, що ПП «Українська будівельна компанія «Каштан» перебуває на обліку як платник податків, що підтверджено довідкою про взяття на облік платника податків від 25.10.2021 року № 6257.

Тому, враховуючи викладені норми Податкового кодексу України та встановлені судом обставини, колегія суддів приходить до висновку, що контролюючим органом помилково зроблено висновок щодо заниження позивачем фінансового результату до оподаткування за 2 квартал 2020 року у сумі 104 935 164 грн.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкове повідомлення рішення № 1 від 18.01.2022 року, прийняте Південним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за основним платежем з податку на прибуток приватних підприємств на суму 19 303 935 грн. та за штрафними (фінансовими)санкціями на суму 43 914 грн. в частині збільшення податку на прибуток за 2 квартал 2020 року на суму 18 888 330 грн. є протиправним та належить скасуванню.

Щодо решти визначених сум грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств зазначеним податковим повідомленням-рішенням, колегія суддів доходить висновку щодо правильності висновків контролюючого органу.

Так, стосовно завищення витрат, внаслідок отримання послуг від ФОП ОСОБА_8 , операції з якою не підтверджуються наданими до перевірки документами, завищення витрат за збут, при здійсненні списання книжкових видань, колегія суддів зазначає.

Відповідно до п. 2 ст. 3 Закону №996-XIV, бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно п. 2.1 глави 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 (далі - Положення №88), первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

На виконання п. 2.2. глави 2 Положення №88 підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі первинні документи).

Відповідно до частин 1, 3, 5 ст. 9 Закону №996-XIV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо.

Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на перше число кожного місяця.

Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

За визначенням, що міститься в абз. 2 п. 2.1 глави 2 Положення №88 господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Водночас, наведені вище норми податкового законодавства у взаємозв`язку з приписами законодавства з питань бухгалтерського обліку та звітності визначають окремі випадки, за яких неможливе формування витрат, зокрема, це: не пов`язаність здійсненої операції (понесених витрат) з господарською діяльністю покупця (придбання товарів/послуг без мети їх використання у господарській діяльності); фіктивність операцій/нездійснення оподатковуваних операцій; відсутність у платника податків юридично значимих первинних документів.

Беручи до уваги викладене, для підтвердження даних обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Позивач зазначає, що по підприємству 06.09.2019 було видано наказ № 448/1-ОД про проведення конференції, яким наказано організувати проведення конференції та відповідно виділити кошти на організацію заходу.

З метою виконання вказаного наказу, позивачем був укладений договір про надання послуг з обслуговування заходу від 13.09.2019 року № 1119 із ФОП ОСОБА_8 .

На виконання умов Договору ТОВ «ТЕДІС УКРАЇНА» здійснило перерахування грошових коштів на рахунок Замовника, що підтверджується платіжними дорученнями.

Після надання всіх послуг та погодження сторонами остаточної вартості наданих послуг був підписаний Акт № 2 здачі-прийняття робіт (надання послуг).

Позивач вказує, що з акту перевірки вбачається, що належної податкової перевірки контрагента позивача перевіряючими проведено не було, а висновки про неможливість надання контрагентом послуг позивачу були зроблені виключно на підставі інформації отриманої з податкової декларації платника єдиного податку. Водночас, інформація, наявна в базах даних податкових органів не є податковою перевіркою і надається в порядку с. 73 ПК України.

Таким чином, позивач вважає, що висновки перевіряючих щодо порушення позивачем податкового законодавства лише з огляду на відсутність у контрагента штатних працівників є безпідставними.

Позивач звертає увагу, що ним не створювалася бібліотека для зберігання книжкових видань, а також враховуючи, що строк використання даних книг не передбачав бути більше 1 року з моменту придбання оскільки придбавалися виключно для подальшої передачі партнерам Товариства в межах визначеного заходу, тому вони обліковувалися саме в якості оборотних активів в складів запасів, а не в якості бібліотечних фондів.

Таким чином, враховуючи мету придбання та характер використання книжкових видань, Товариством, після передавання їх своїм бізнес партнерам та документального оформлення їх списання, було обґрунтовано включено суми списаних засобів до витрат на збут.

У свою чергу відповідач посилається на норми вказані в Акті перевірки, що відповідно до пункту 3.2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

При цьому, відповідно до статті 1 Закону №996, бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень.

Згідно з пунктом 3 Методичних рекомендацій по застосуванню регістрів бухгалтерського обліку, затверджених Наказом МФУ від 29.10.2000 року №356, облікові регістри (книги, відомості, журнали тощо) призначені для хронологічного, систематичного або комбінованого накопичення, групування та узагальнення інформації про господарської операції, що міститься у прийнятих до обліку первинних документів.

Відповідач вказує, що згідно з податкової декларації єдиного податку ФОП ОСОБА_8 фактична чисельність найманих працівників у 1 кварталі 2020 року склала 0 осіб, визначити кількість залучених осіб та обсяги виконаних робіт для організації проведення заходу не можливо. Позивачем не надано до перевірки опис на вилучення документів з бібліотечного фонду та акт списання вилучених книг з бібліотечного фонду.

Колегія суддів зазначає, що у разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків сформував витрати, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи.

Про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити, зокрема, наявність таких обставин: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.

Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, Товариство повинно мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами та, які в сукупності з встановленими обставинами справи, зокрема і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для виконання умов, обумовлених договорами, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку.

Разом з цим, позивачем не надано ані контролюючому органу, ані суду первинні документи, які б свідчили про те, що надані ФОП ОСОБА_8 послуги з обслуговування заходу на загальну суму 1 155 193 грн. є реальними, пов`язані з господарською діяльністю позивача, й придбання книжкових видань обумовлено саме із господарською діяльністю позивача.

Стосовно завищення адміністративних витрат, в результаті віднесення до звітних періодів консультаційних послуг, які повинні включатися до складу витрат майбутніх платежів, колегія суддів зазнача.

Так, за договорами, укладеними з ТОВ «Корн Феррі» (Виконавець), Виконавець зобов`язується надати, а ТОВ «ТЕДІС УКРАЇНА» (Замовник) отримати консультаційні послуги у вигляді доступу до українських баз даних.

Перевіркою встановлено, що надані послуги після укладання угоди та підписання актів виконаних робіт надавались в майбутніх періодах протягом року.

Так, позивач вказує, що відповідачем не було враховано норми П (С)БО 16 «Витрати» та положення Міжнародних стандартів фінансової звітності (далі МСФЗ).

Облікова політика ТОВ «ТЕДІС УКРАЇНА» підготовлена відповідно до Міжнародних стандартів фінансової звітності, що були опубліковані та є обов`язковими для застосування Компанією з 1 січня 2018 року та пізніших періодів та затверджена наказом від 31.12.2018 року № 689-ОД.

Як визначено обліковою політикою Компанія робить оцінки та припущення, які впливають на суми активів та зобов`язань, що відображаються у фінансовій звітності у фінансовому році. Компанія визначила певну межу суттєвості фінансової інформації (бухгалтерської операції) та за прийнятим Компанією порогом суттєвості вартість консультаційних послуг є несуттєвою сумою та в такому випадку МСФЗ дозволяють обрати будь-який варіант обліку, в тому числі, відносити суму на витрати періоду.

Позивач зазначає, що ПК України не вимагає коригувати фінансовий результат до оподаткування на витрати, пов`язані з отриманням консультаційних послуг, основні вимоги документально підтвердити здійснені витрати і передбачити в обліковій політиці порядок їх відображення (зокрема, якщо підприємство веде облік за МСФЗ).

Надаючи оцінку цим доводам колегія суддів зазначає наступне.

Пункт 2.36 Методичних рекомендацій N 433 визнає витратами майбутніх періодів витрати, які мали місце протягом поточного або попередніх звітних періодів, але належать до наступних звітних періодів.

Отже, витрати майбутніх періодів - це витрати, які здійснені в поточному періоді, але підлягають віднесенню на витрати майбутніх періодів, бо головними їх ознаками є те, що вони фактично понесені (сплачені або отримані документи, що підтверджують факт понесення витрат) у звітному періоді, а належать до майбутніх періодів (наприклад, доходи, з якими пов`язане понесення цих витрат, виникнуть у майбутніх періодах, або сплачені платежі пов`язані з майбутніми періодами).

За характеристикою наданих послуг, суд погоджується з позицією контролюючого органу, що ці послуги підпадають під поняття витрат майбутніх платежів.

Так, за умовами договору № 22 від 23.07.2019 року про надання послуг, ці послуги включають в себе: надання доступу до української бази даних заробітних плат в Україні на 2019 -2020 року (п. 1.2. договору), які виконавець зобов`язується надати замовнику строком 1 рік з моменту відкриття доступу та індивідуальну матрицю посад за умови повної оплати вартості послуг (п. 1.3. договору).

Такі самі умови договору передбачені договором № 127 від 17 серпня 2020 року на 2020-2021 роки.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що позивачем здійснено передоплату за надання послуг у майбутньому.

Посилання позивача на власну облікову політику щодо обрання будь-якого варіанту обліку є безпідставним, адже із списанням витрат майбутніх платежів одразу призводить до необумовленого й значного збільшення витрат і, як наслідок, - зменшення фінансового результату (прибутку), що порушує принцип нарахування та відповідності доходів і витрат.

Таким чином, дослідивши зазначені сторонами доводи та докази на їх підтвердження, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що контролюючим органом не доведено правомірність прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № 1 від 18.01.2022 року, прийняте Південним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за основним платежем з податку на прибуток приватних підприємств на суму 19 303 935 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 43 914 грн. в частині збільшення податку на прибуток за 2 квартал 2020 року на суму 18 888 330 грн., яке в цій частині є протиправним та належить скасуванню.

В іншій частині нарахування податку на прибуток приватного підприємства відповідач довів правомірність прийняття податкового повідомлення рішення № 1 від 18.01.2022 року, а тому в іншій частині це податкове повідомлення рішення є правомірним та не належить скасуванню і в цій частині позовні вимоги не належать задоволенню.

Стосовно повноти нарахування, утримання та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору при виплаті доходів на користь платників податків фізичних осіб, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.180 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - це юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або не грошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Так, пункт 162.1 статті 162 ПК України визначає, що платниками податку є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи (підпункт 162.1.1); фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні (підпункт 162.1.2); податковий агент (підпункт 162.1.3).

Порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку на доходи фізичних осіб до бюджету регламентує стаття 168 ПК України, пункт 168.1, якої передбачає порядок оподаткування доходів, нарахованих (виплачених, наданих) платнику податку податковим агентом.

Відповідно до підпунктів 168.1.1, 168.1.2 пункту 168.1 статті 168 ПК України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу. Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду (підпункт 168.1.5 пункту 168.1 статті 168 ПК України).

Відповідно до п.177.8 ст.177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI зі змінами та доповненнями (далі - ПКУ), під час нарахування (виплати) фізичній особі - підприємцю доходу від здійснення нею підприємницької діяльності, суб`єкт господарювання та/або самозайнята особа, які нараховують (виплачують) такий дохід, не утримують податок на доходи у джерела виплати, якщо фізичною особою - підприємцем, яка отримує такий дохід, надано копію документа, що підтверджує її державну реєстрацію відповідно до закону як суб`єкта підприємницької діяльності. Це правило не застосовується в разі нарахування (виплати) доходу за виконання певної роботи та/або надання послуги згідно з цивільно-правовим договором, коли буде встановлено, що відносини за таким договором фактично є трудовими, а сторони договору можуть бути прирівняні до працівника чи роботодавця відповідно до підпунктів 14.1.195 та 14.1.222 п.14.1 ст.14 ПКУ.

Водночас, згідно із п.п.38.9 п.38 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" ПКУ під час нарахування (виплати) фізичним особам - підприємцям, місцезнаходженням або місцем проживання яких є тимчасово окупована територія та/або територія населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення (незалежно від системи оподаткування), доходу від здійснення ними підприємницької діяльності суб`єкт господарювання та/або самозайнята особа, які нараховують (виплачують) такий дохід, зобов`язані утримати податок на доходи у джерела виплати, при цьому на таких осіб не поширюється дія п.177.8 ст.177 ПКУ.

Відповідно до п. 177.8 ст. 177 ПК України під час нарахування (виплати) фізичній особі - підприємцю доходу від здійснення нею підприємницької діяльності, суб`єкт господарювання та/або самозайнята особа, які нараховують (виплачують) такий дохід, не утримують податок на доходи у джерела виплати, якщо фізичною особою - підприємцем, яка отримує такий дохід, надано копію документа, що підтверджує її державну реєстрацію відповідно до закону як суб`єкта підприємницької діяльності.

Таким чином, з наведеної норми вбачається, що законодавець визначив, що визначальною ознакою для її застосування є місцезнаходження або місце проживання фізичної особи - підприємця (незалежно від системи оподаткування) є тимчасово окупована територія та/або територія населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення.

Платниками військового збору є особи, визначені п. 162.1 ст. 162 розділу ІV Податкового кодексу, зокрема, це фізичні особи - резиденти, які отримують доходи з джерела їх походження в Україні, а об`єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені ст. 163 Кодексу (підпункти 1.1, 1.2 п. 161 підрозділу 10 розділу XX Кодексу).

Об`єктом оподаткування резидента є, зокрема, загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід (п. 163.1 ст. 163 Податкового кодексу).

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому ст. 168 Податкового кодексу.

Так, відповідно до пп. 168.1.1 п. 168.1 вищезазначеної статті Кодексу податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника, зобов`язаний утримувати збір із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку збору 1,5 %.

Позивач у своїх доводах посилається на те, що з ФОП ОСОБА_4 позивач співпрацює з 2015 року, в рамках якої укладались договори оренди. ФОП ОСОБА_4 на виконання положень ПК України за всіма господарськими операціями з надання послуг ТОВ «ТЕДІС УКРАЇНА» складались податкові накладні та відповідно реєструвались в Єдиному реєстрі податкових накладних, що також вказує на здійснення господарських операцій з надання послуг оренди ТОВ «ТЕДІС УКРАЇНА».

Також позивач вказує, що ФОП ОСОБА_4 подавались до контролюючого органу податкові декларації про майновий стан та доходи та здійснювалось відрахування до бюджету обов`язкових платежів у вигляді податків на доходи фізичних осіб, військовий збір та єдиний соціальний внесок, що є доказом здійснення ФОП ОСОБА_4 самостійної оплати цих платежів.Податкова звітність з ПДВ подавалася як ФОП ОСОБА_4 так й ТОВ «ТЕДІС УКРАЇНА».

Крім того, позивач зазначає, що місцем фактичного проживання ФОП ОСОБА_4 є АДРЕСА_1 , що підтверджено довідкою переселенця № 3241-281 та довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 08.08.2018 № 281, та у інформаційній довідці від 27.12.2021 року ФОП ОСОБА_4 підтвердив адресу свого постійного фактичного місця проживання та зазначив, що з 2014 року лінію розмежування не перетинав та на непідконтрольній Україні території не перебував.

Стосовно взаємовідносин з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є приватними нотаріусами і здійснюють незалежну професійну діяльність, ОСОБА_1 була приватним нотаріусом та була зареєстрована по Київському міському нотаріальному округу. В документі, який посвідчує право нотаріуса на здійснення нотаріальної діяльності відсутня інформація про її місце проживання.

Відповідач вказує, що відповідно до відомостей інформаційного фонду державного реєстру фізичних осіб про суми нарахованих (виплачених) доходів податковими агентами самозайнятим особам та утриманого (перерахованого) ПДФО не утримано податок на доходи фізичних осіб під час нарахування (виплати) таких доходів по наступним суб`єктам господарювання, які нараховували (виплачували) доходи від здійснення підприємницької діяльності фізичним особам-підприємцям: ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , місцезнаходження або місце проживання Луганська область, район Станично-Луганський; ОСОБА_4 ІПН НОМЕР_2 , місцезнаходження або місце проживання Луганська область, Лутугинський район; ОСОБА_5 ІПН НОМЕР_3 , місцезнаходження або місце проживання Донецька область, м. Донецьк; ОСОБА_3 ІПН НОМЕР_4 , місцезнаходження або місце проживання Донецька область, м. Донецьк; ОСОБА_2 ІПН НОМЕР_5 , місцезнаходження або місце проживання Луганська область, Станично-Луганський район, чим занижено податкові зобов`язання за перевіряємий період на 487 700 грн.

Оцінюючи надані доводи сторін, колегія суддів зазначає, що відповідно до п.п.38.9 п.38 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України нарахування та виплати відповідно стосуються саме фізичних осіб-підприємців, а не самозайнятих осіб, якими у свою чергу, є приватні нотаріуси.

Фізичною особою-підприємцем є лише ОСОБА_4 , який самостійно сплачує необхідні податки,однак ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є приватними нотаріусами.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновокм суду першої інстанції, що відповідачем не подано до суду доказів на спростування тверджень позивача щодо наявності у ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відкритих ФОП. А тому, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідачем безпідставно прийнято рішення про необхідність нарахування, утримання та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору при виплаті доходів на користь самозайнятих осіб приватних нотаріусів.

Щодо ФОП ОСОБА_4 колегія суддів зазначає, що виходячи із приписів .п.38.9 п.38 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" ПКУ, саме на позивача покладений обов`язок щодо утримання податку на доходи у джерела виплати, що позивачем не було дотримано.

Також, колегія суддів звертає увагу, що позивачем не спростовано твердження відповідача стосовно ОСОБА_5 , який є фізичною особою-підприємцем, і стосовно якого позивач мав утримати податок на доходи, як його податковий агент.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкове повідомлення-рішення № 1 від 18.01.2022 року прийняте Південним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за основним платежем з податку на доходи фізичних осіб на суму 489 700 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями на суму 107 753, 25 грн. та податкове повідомлення-рішення № 1 від 18.01.2022 року прийняте Південним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за основним платежем з податку на доходи фізичних осіб на суму 40 808,35 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 7312, 86 грн. є частково протиправними в частині нарахування грошового зобов`язання та штрафних (фінансових) санкцій на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

У свою чергу, ці податкові повідомлення-рішення є правомірними в частині збільшення суму грошового зобов`язання за основним платежем з податку на доходи фізичних осіб та військового збору та за нарахованими штрафними (фінансовими) санкціями на суму, що стосується ФОП Шутка та ФОП ОСОБА_15 .

Стосовно податкового повідомлення-рішення № 1 від 18.01.2022 року прийняте Південним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 4080 грн. за порушення вимог податкового законодавства з визначення податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковим агентом із доходів платника податку у вигляді заробітної плати, колегія суддів зазначає.

Відповідно до п. 119.1. ст. 119 ПК України, неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не в повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми, нараховані (виплачені) фізичним особам за товари (роботи, послуги), якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов`язань платника податку та/або до зміни платника податку, -тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень.

Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про правомірність висновків контролюючого органу щодо неутримання податку на доходи фізичних осіб під час нарахування (виплати) таких доходів ФОП і тим самим встановлено подання не в повному обсязі податкової звітності, вірним є висновок суду першої інстанції, що це податкове повідомлення рішення прийнято відповідачем правомірно, а тому позовні вимоги в цій частині є безпідставними та не можуть бути задоволені.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Одеського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕДІС УКРАЇНА" залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2023 року залишити без змін.

Відповідно до ст. 329 КАС України постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик