Справа № 520/1721/22
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2023-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2023 р. Справа № 520/1721/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Мельнікової Л.В. , Курило Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.02.2023, головуючий суддя І інстанції: Рубан В.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 20.02.23 по справі № 520/1721/22

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства оборони України

про визнання протиправною відмови, визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, в якому просить суд:

- визнати протиправною відмову Міністерства оборони України, якою відмовлено ОСОБА_1 в отриманні безоплатної первинної правової допомоги з правових питань;

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України, яка полягає у ненаданні ОСОБА_1 безоплатної первинної правової допомоги з правових питань порушених у заяві про надання безоплатної первинної правової допомоги датованої 06.11.2021;

- зобов`язати Міністерство оборони України надати ОСОБА_1 безоплатну первинну правову допомогу з правових питань порушених у заяві про надання безоплатної первинної правової допомоги датованої 06.11.2021 відповідно до вимог Закону України "Про безоплатну правову допомогу";

- зобов`язати Міністерство оборони України відповідно до ст. 382 КАС України подати у 15 денний строк після набрання чинності рішення, звіт про виконання судового рішення.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що позивач звернувся з заявою до Міністерства оборони України про надання безоплатної первинної правової допомоги, в якій просив про надання безоплатної первинної правової допомоги. В задоволенні заяви про надання первинної правової допомоги відповідачем відмовлено без належних правових підстав.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.02.2023 адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправною відмови, визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Міністерства оборони України, якою відмовлено ОСОБА_1 в отриманні безоплатної первинної правової допомоги з правових питань.

Зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 06.11.2021 про надання безоплатної первинної правової допомоги у порядку, визначеному Законом України "Про безоплатну правову допомогу", з урахуванням висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.02.2023 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на відсутність у Міністерства оборони України повноважень, обов`язку, та об`єктивної можливості щодо надання позивачеві правової допомоги з питань, порушених ним у заяві від 08.11.2021 року. Крім того, на переконання скаржника, запитувана позивачем інформація не відноситься до безоплатної первинної правової допомоги у розумінні Закону України "Про безоплатну правову допомогу", тому вважає, що позивачу надана належна та обґрунтована відповідь в межах компетенції Міністерства оборони України та у відповідності до Закону України "Про звернення громадян".

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що позивач звернувся до Міністерства оборони України із заявою про надання безоплатної первинної правової допомоги, в якій просив надати відповідь на наступні питання:

"1. Який орган державної влади України уповноважений на даний час видати (оформити) ОСОБА_1 довідку про обставини його поранення та контузії отриманих ним у 1986 році в період проходженн дійсної військової служби в Демократичній Рспубліці Афганістан ?

1.2 Просив також зазначити відповідно до яких норм права орган державної влади України уповноважений оформляти документ про обставини поранення ОСОБА_1 отриманого ним в період проходження військової служби в районі ведення бойових дій в Демократичній Республіці Афганістан у 1986 році для отримання вищевказаної довідки?

1.2 Який перелік документів ОСОБА_1 необхідно подати до уповноваженого органу з видачі (оформлення) довідки про обставини його поранення отриманого ним в період проходження військової служби в районі ведення бойових дій в Демократичній Республіці Афганістан у 1986 році для отримання вищевказаної довідки?

2. Чи була предбачена відповідальність у 1986 році (кримінальна, адміністративна або дисциплінарна) у випадку отримання ним поранення (контузії), внаслідок дій противника в районі ведення бойових дій при виконанні ним військового обов`язку?

2.1 Просив також зазначити конкретну кваліфікацію правопорушення (злочину) у випадку наявності відповідальності при вказаних ним обставинах.

3 До якої відповідальності ОСОБА_1 притягнули би у випадку отримання ним поранення, контузії або травми у 1986 році, якщо поранення, контузія або травма були б наслідком:

3.1 Вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення.

3.2 Вчинення ним (військовослужбовцем) дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння.

3.3 Навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди його здоров`ю або самогубства.

5. По кожному випадку просив конкретно зазначити кваліфікацію (або можливі кваліфікації злочинів та правопорушень) при вказаних ним вище обставинах

6. Одночасно з відповіддю просив надати надіслати на його адресу копію даної його заяви.

7. Відповідь просив направити, в тому числі електронною поштою на адресу: ІНФОРМАЦІЯ_1 ".

Листом Міністерство оборони України надало відповідь, в якій повідомило, що порушені у зверненні позивача питання можуть бути предметом судового розгляду адміністративної справи у порядку позовного провадження, де представництво інтересів позивача здійснюється адвокатом, Міністерство оборони України та його органи є стороною по справі. Відповідач зазначив, що підстави для надання безоплатної первинної правової допомоги відсутні.

Позивач, вважаючи, що відповідачем порушено його право на отримання безоплатної правової допомоги, звернувся до суду.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з визнання протиправною відмови Міністерства оборони України в отримані ОСОБА_1 безоплатної первинної правової допомоги з правових питань та зобов`язання Міністерства оборони України повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 06.11.2021 про надання безоплатної первинної правової допомоги у порядку, визначеному Законом України "Про безоплатну правову допомогу", з урахуванням висновків суду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України "Про безоплатну правову допомогу" відповідно до Конституції України визначає зміст права на безоплатну правову допомогу, порядок реалізації цього права, підстави та порядок надання безоплатної правової допомоги, державні гарантії щодо надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про безоплатну правову допомогу", у цьому Законі нижченаведені терміни вживаються у такому значенні: безоплатна правова допомога - правова допомога, що гарантується державою та повністю або частково надається за рахунок коштів Державного бюджету України, місцевих бюджетів та інших джерел;

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про безоплатну правову допомогу", суб`єктами надання безоплатної первинної правової допомоги в Україні є: 1) органи виконавчої влади; 2) органи місцевого самоврядування; 3) фізичні та юридичні особи приватного права; 4) спеціалізовані установи; 5) центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Згідно з ч. 4 ст. 10 Закону України "Про безоплатну правову допомогу", органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування у разі письмового звернення осіб про надання будь-якого з видів правових послуг, передбачених частиною другою статті 7 цього Закону, з питань, що віднесені до їх повноважень, зобов`язані надати такі послуги протягом 30 календарних днів з дня надходження звернення. Відповідно до ч. 5. ст. 10 Закону, якщо у зверненні особи міститься лише прохання про надання відповідної правової інформації, така правова допомога надається не пізніше п`ятнадцятиденного терміну з дня отримання звернення.

Відповідно до ч.2 ст.7 вказаного Закону - безоплатна первинна правова допомога включає такі види правових послуг: 1) надання правової інформації; 2) надання консультацій і роз`яснень з правових питань; 3) складення заяв, скарг та інших документів правового характеру (крім документів процесуального характеру); 3-1) надання консультацій, роз`яснень та підготовка проектів договорів користування земельними ділянками (оренда, суборенда, земельний сервітут, емфітевзис, суперфіцій) для сільського населення - власників земельних ділянок.

Згідно до ч. 7 ст. 10 Закону України "Про безоплатну правову допомогу", якщо питання, порушені у зверненні, не належать до компетенції органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування, до якого надійшло звернення особи, такий орган протягом п`яти календарних днів повинен надіслати це звернення до відповідного органу та повідомити про це особу, яка подала звернення.

Відповідно до ст. 6-1 Закону України "Про безоплатну правову допомогу", до системи надання безоплатної правової допомоги належать: 1) координаційний центр з надання правової допомоги; 2) суб`єкти надання безоплатної первинної правової допомоги; 3) суб`єкти надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Системно аналізуючи вищевказані норми права, колегія суддів дійшла виснвоку, що для розгляду звернення позивача про надання первинної допомоги, питання яке у ньому ставиться має бути віднесено до компетенції відповідного органу, до якого таке звернення надіслане.

Положенням про Міністерство оборони України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №671 визначено, що Міністерство оборони України (Міноборони) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. Міноборони є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику з питань національної безпеки у воєнній сфері, сферах оборони і військового будівництва у мирний час та особливий період. Міноборони є центральним органом виконавчої влади та військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили та Держспецтрансслужба. Міноборони є уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі державної авіації.

Згідно з п. 86 п. 3 Положення про Міністерство оборони України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №671, основними завданнями Міноборони є, зокрема: здійснення розгляду звернень громадян з питань, пов`язаних з діяльністю Міноборони, Збройних Сил, підприємств, установ і організацій, які належать до сфери управління Міноборони, а також стосовно актів, які ними видаються, забезпечує в установленому порядку доступ до публічної інформації, розпорядником якої є Міноборони.

Отже, відповідач є суб`єктом надання безоплатної первинної правової допомоги, є належним суб`єктом розгляду звернення позивача в даній справі.

Відмовляючи у наданні безоплатної первинної правової допомоги відповідач зазначив, що порушені питання можуть бути предметом судового розгляду адміністративної справи у порядку позовного провадження, де представництво інтересів позивача здійснюється адвокатом, Міністерство оборони України та його органи є стороною по справі. При цьому відповідач посилався на статтю 16 КАС України та вказав, що представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), а право учасника справи отримувати безоплатну правову допомогу іншого учасника справи не передбачено.

Відповідно до 17 Закону України "Про інформацію" правова інформація - це будь-які відомості про право, його систему, джерела, реалізацію, юридичні факти, правовідносини, правопорядок, правопорушення і боротьбу з ними та їх профілактику тощо.

Джерелами правової інформації є Конституція України, інші законодавчі і підзаконні нормативно-правові акти, міжнародні договори та угоди, норми і принципи міжнародного права, а також ненормативні правові акти, повідомлення засобів масової інформації, публічні виступи, інші джерела інформації з правових питань.

В Постанові Верховного Суду від 23.06.2021 у справі №420/2752/20 висловлено правову позицію, за якої мета безоплатної первинної правової допомоги полягає в інформуванні особи про її індивідуальні права і свободи, порядок їх реалізації, відновлення у випадку їх порушення та порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань.

Звернення про надання одного з видів правових послуг, передбачених частиною 2 статті 7 Закону України "Про безоплатну правову допомогу", має бути пов`язано із забезпеченням реалізації індивідуально виражених прав і свобод людини і громадянина, захисту цих прав і свобод, їх відновлення у разі порушення (п.18, п.19 Постанови).

Таким чином, відповідачем неправомірно відмовлено у наданні первинної правової допомоги з посиланням на ст. 16 КАС України, в зв`язку з чим, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо визнання протиправною відмови Міністерства оборони України в отриманні безоплатної первинної правової допомоги.

Стосовно вимоги про зобов`язання Міністерства оборони України надати безоплатну первинну правову допомогу з правових питань, порушених у заяві про надання безоплатної первинної правової допомоги, відповідно до вимог Закону України "Про безоплатну правову допомогу", колегія суддів зазначає, що дане питання є виключно дискреційними повноваженнями відповідача, а відтак зазначена вимога підлягає частковому задоволенню шляхом повторного розгляду звернення позивача від 06.11.2021 про надання безоплатної первинної правової допомоги у порядку, визначеному Законом України "Про безоплатну правову допомогу", з урахуванням висновків суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що запитувана позивачем інформація не відноситься до безоплатної первинної правової допомоги у розумінні Закону України "Про безоплатну правову допомогу" колегія суддів також не приймає, оскільки зі змісту звернення позивача встановлено, що воно стосується надання відповідачем правової інформації та роз`яснень з правових питань, що підпадає під дію вказаного Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.02.2023 по справі № 520/1721/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя А.О. Бегунц
Судді Л.В. Мельнікова Л.В. Курило