Справа № 260/5095/22
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2023-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2023 рокуЛьвівСправа № 260/5095/22 пров. № А/857/5353/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Кушнерика М.П.

суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.

за участю секретаря судового засідання Хомича О.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу апеляційну скаргу Львівської митниці на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2023 року (суддя Плеханова З.Б., м. Ужгород, о 12 год. 32 хв., повний текст складено 22 лютого 2023 року) у справі № 260/5095/22 за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ДС Автосервіс» до Львівської митниці про скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2022 року, ТзОВ «ДС Автосервіс» звернулося до суду з позовом, в якому просить скасувати рішення коригування митної вартості товарів Державної митної служби України Львівської митниці № UA209000/2022/000168/2 від 25.08.2022 року; зобов`язати провести розмитнення спірної партії товарів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.08.2022 року позивачу надійшло рішення № UA209000/2022/000168/2 про коригування митної вартості товарів. Вказаному рішенні заначено, що за результатом опрацьованих документів, які були наданні для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визначена з причини, що документи, які були наданні не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактична сплачена за товари. На пропозицію надати додаткові документи для підтвердження митної вартості товарів, 28.09.2022 позивачем надіслано до відділу митного оформлення «Малехів» Львівської митниці ДФС необхідні документи, які зажадав відповідач. Відповідь на даний лист декларант не отримав.

Позивач не погоджується із викладеними у рішенні обставинами щодо наявності розбіжностей в документах, оскільки митний орган дослідив не всі документи подані до митного оформлення, що призвело до хибних висновків, які зазначені в рішенні. Крім того, декларант не погоджується із вибором методу визначення митної вартості товарів, який застосований контролюючим органом з огляду на те, що резервний метод застосування в особливих випадках і щодо товарів, які імпортуються Товариством, сформовані невірні висновки щодо відсутності інформації щодо вартості ідентичного або подібного товару.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2023 року позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів № UA 209000/2022/000168/2 від 25.08.2022.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив відповідач, з підстав порушення норм матеріального і процесуального права, неповного з`ясування обставин справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що відповідач не отримував додаткові документи які були надіслані позивачем 28.09.2022, при цьому під час розгляду справи у суді першої інстанції відповідач звертав увагу, що подані додаткові документи є аналогічними, що подавалися до митного оформлення разом із митною декларацією та надані додатково на вимогу митного органу, в порядку ч.3 статті 53 Митного кодексу України.

Звертає увагу суду, що пунктом 4 Контракту № DS-20150527 від 01.05.2015 зазначено, що поставка здійснюється на умовах DDU Ужгород, однак в ЕМД товар задекларовано на умовах FCA BUDZYN. Зазначає, що зміни до контракту в частині, що стосуються умов поставки товарів відсутні, в інвойсі та в пакувальному листі також не визначено умов поставки товарів.

Вказує, що подані для митного оформлення документи, не містять відомостей витрат на навантаження, вивантаження оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до місяця ввезення на митну територію України.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняту постанову якою в позові відмовити.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає направлені додаткові документи на дослідження митної вартості були направлені до відділу митного оформлення «Малехів» тобто до місця де проводилося розмитнення спірної вартості товарів.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, який просить задоволити апеляційну скаргу, та представника позивача, що просить апеляційну скаргу залишити без задоволення обговоривши доводи апеляційної скарги в оскаржуваній частині та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, 25.08.2022 року Львівською митницею було прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів № UA 209000/2022/000168/2.

28 вересня 2022 року директором ТОВ "ДС АВТОСЕРВІС" на адресу відділу митного оформлення в м. Малехів, вул. Дороша.20 в на вимогу Львівської митниці від 25.08.2022 року надіслано додаткові документи для підтвердження митної вартості товарів згідно Накладної № 684 від 28.09.2022 з описом:

1. Рахунок-фактура(інвойс);

2.Платіжні, бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару: бухгалтерська прибуткова накладна ДС- 0000029; платіжне доручення за попередню митну декларацію; попередня митна декларація цього виробника;

3. транспортні перевізні документи: транспортна накладна; рахунок за транспортне перевезення.

4. Договір із третіми особами, повязаний з договором про поставку товарів , мита варість яких визначається: договір з перевізником.

5. Рахунки про сплату комісійних , посередницьких послуг, повязаних з виконанням умов договору: рахунок брокера за митне оформлення.

6. виписка з бухгалтерської документації;

7. каталоги . специфікації, прейскуранти виробника товару: прайс-лист; специфікація

8. копія митної декларації країни відправлення;

9. Звіт про оцінку якісних та вартісних характеристик товарів.

14 жовтня 2022 року вищевказані документи були вручені адресату в с. Малехів, що стверджується підтвердженням із сайту Укрпошти ( трекінг по штрихномеру ).

Вважаючи рішення про коригування митної вартості протиправною позивач звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи позов суд першої інстанції узагальнено, без мотивації, виходив з того, що товариством "ДС АВТОСЕРВІС" згідно статті 53 МКУ було надано на вимогу митного органу, та додатково 28 вересня 2022 року всі необхідні документи, які підтверджують заявлену декларантом митну вартість, а отже протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант надав митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються у відповідності до ч. 8 ст. 55 МКУ, у зв`язку з чим застосування відповідачем методу 2Г ст. 64 МКУ є неправомірним. Посилання представника відповідача на те, що додаткові документи ними не отримано спростовуються отриманням 14.10.22 року відділом митного оформлення Львівської митниці в м. Малехів, вул. Дороша.20 в.

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно ч. 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 52 Митного кодексу України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.

Пунктом 2 частини 2 статті 52 Митного кодексу України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно із ч.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, орган доходів і зборів, відповідно до ч.5 ст.54 МК України має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст..53 МК України додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) здійснювати коригування митної вартості товарів.

Згідно із ч.2 ст.53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно до ч.9 статті 55 МК України у разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів митний орган розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому разі надане забезпечення сплати митних платежів відповідно повертається (вивільняється) або використовується для сплати відповідних митних платежів.

Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Судом встановлено, що відповідно до контракту №DS-20150527 від 01.05.2015 ТОВ «ДС Автосервіс» та TOMEX A.J.C TOMCZYK SPOLKA JAWNA продавець зобов`язується продати у власність покупця гальмівні колодки «FSO autoparts» і зобов`язується продати тільки ТОВ «ДС Автосервіс» а Покупець оплатити і прийняти на умовах даного контракту. Пунктом 3.1 оплата за товар, здійснюється по ціні вказаній в рахунках-фактурах або специфікації по кожному відвантаженню.

Продукція поставляється на умовах DDU м. Ужгород, згідно індивідуальних заявок (пункт 5.1, 5.2 контракту).

Тверджень відповідача, що до митного оформлення не було подано документи, які містять відомості про витрати на навантаження, вивантаження оцінювальних товарів, які пов`язані з її транспортуванням до місць ввезення на митну територію України, то таке спростовується змістом супровідного листа позивача у відповідь на рішення відповідача від 25.08.2022 року, де у пункті 3 зазначено транспортна накладна та рахунок за транспортне перевезення.

Крім того, на спростування тверджень митного органу щодо не надання до митного оформлення документів, які містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, позивачем направлялися: Рахунок-фактура(інвойс); платіжні, бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару: бухгалтерська прибуткова накладна ДС- 0000029; платіжне доручення за попередню митну декларацію; попередня митна декларація цього виробника; Рахунки про сплату комісійних , посередницьких послуг, пов`язаних з виконанням умов договору: рахунок брокера за митне оформлення; каталоги специфікації, прейскуранти виробника товару: прайс-лист; специфікація.

В судому засіданні апеляційної інстанції представник митного органу не заперечив факт подання позивачем документів, однак зазначив, що такі були поданні не у Львівську митницю, а у відділ митного оформлення «Малехів» Львівської митниці ДФС.

Колегія суддів вважає дані доводи без підставними, оскільки позивачем дотримано вимоги чинного законодавства щодо надання документів, а, відтак, митним органом неправомірно проведено коригування на підставі резервного методу без оцінки додатково наданих документів позивачем.

Щодо спростування доводів апелянта про порушення умов контракту на умовах DDU. Колегія суддів зазначає, що відповідно до пункту 7.1 контракту (а.с.9) такий не може бути змінений лише в односторонньому порядку, а тільки за погодженням обох сторін, що додатково підтверджується аналогічним розмитненням товару позивача від 01.11.2022 року на умовах FCA та відсутністю відповідних спростувань відповідача.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що Львівська митниця як суб`єкт владних повноважень не надала суду достатні докази в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються її заперечення, тому, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідачем неправомірно прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA 209000/2022/000168/2 від 25.08.2022, однак з підстав наведених в мотивувальній частині даної постанови.

Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (частина четверта статті 317 КАС України).

Керуючись ч.3 ст.243, ст.ст.308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівської митниці задоволити частково.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2023 року у справі № 260/5095/22, - змінити в частині мотивів викладених в мотивувальній частині даної постанови.

В решті рішення - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя М. П. Кушнерик
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 29.06.2023