Справа № 520/10406/23
Суддя: Шевченко О.В.
Дата ухвалення: 2023-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2023 р. Справа № 520/10406/23

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Шевченко О.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд:

- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №90 від 12.04.2023 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до загального стажу ОСОБА_1 всі періоди роботи визначені в її трудовій книжці НОМЕР_1 , в тому числі періоди роботи з 05.08.1982 по 30.06.1985 р., з 20.07.1985 р. по 04.02.1986 р., з 21.02.1986 р. по 14.10.1987 р., з 11.01.1988 р. по 07.04.1998 роки та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком за ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку - з 23.02.2023 року

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Головним управлінням УПФУ в Харківській області протиправно прийнято оскаржуване рішення №90 від 12.04.2023 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та незарахуванні до стражу періодів роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 . Вказані обставини слугували підставою для звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачеві надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження була надіслана до Електронного кабінету відповідача в системі "Електронний суд" та ним отримана, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Представником відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, надано до суду відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі та зазначив, що пенсійний вік позивача становить 60 років. Необхідний страховий стаж згідно частини першої статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування становить не менше 30 років, тоді як страховий стаж позивача становить 15 років 0 місяців 21 день. До страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 10.02.1993, оскільки виправлення дати заповнення не завірено належним чином. У зв`язку з чим просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.

Як свідчать матеріали справи, 05.04.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення.

За результатами розгляду заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області прийнято рішення №90 від 12.04.2023 року про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу (а.с. 11).

В обґрунтування відмови зазначено, що пенсійний вік позивача становить 60 років. Необхідний страховий стаж згідно частини першої статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування становить не менше 30 років, тоді як страховий стаж позивача становить 15 років 0 місяців 21 день. До страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 10.02.1993, оскільки виправлення дати заповнення не завірено належним чином. Дата, з якої особа матиме право на пенсійну виплату - 23.02.2028.

Згідно довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 26.04.2023 року №11190, на обліку в пенсійному органі позивач не перебуває (а.с. 10).

Не погоджуючись та з відмовою у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи, визначених в трудовій книжці, а також з рішенням про відмову у призначенні пенсії за віком згідно статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Згідно п.1 та 2 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Статтею 62 Закону № Закону України Про пенсійне забезпечення № 1788-ХІІ передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, у відповідності до ст. 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

В оскаржуваному рішенні ГУ Пенсійного фонду України в Харківській області №90 від 12.04.2023 року зазначено, що необхідний страховий стаж згідно частини першої статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування становить не менше 30 років. Страховий стаж позивача становить 15 років 0 місяців 21 день. До страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 10.02.1993, оскільки виправлення дати заповнення не завірено належним чином. Дата, з якої особа матиме право на пенсійну виплату - 23.02.2028 (а.с. 11).

Згідно даних страхового стажу позивача, сформованих пенсійним органом (Форма РС-право), страховий стаж позивача 15 років 21 день, до якого зараховано періоди навчання з 01.09.1980 по 05.07.1982, періоди роботи з 08.09.2005 по 06.10.2005, з 01.01.2006 по 11.10.2006, з 09.01.2007 по 26.03.2007, з 01.04.2007 по 14.12.2007, з 21.07.2008 по 17.07.2018, з 02.12.2019 по 16.03.2020, З 18.05.2020 по 07.07.2021, з 01.09.2021 по 07.09.2021, з 14.09.2021 по 20.09.2021 (а.с. 11).

Отже, спірними є періоди роботи позивача починаючи з 06.07.1982 по 09.09.2005 роки.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_2 оформлено трудову книжку серії НОМЕР_1 від 10.02.1983 (а.с. 19 - 23).

З 05.08.1982 по 30.06.1985 позивач працював лаборантом біохімічної лабораторії. З 20.07.1985 по 04.02.1986 позивача прийнято на посаду фельдшера - лаборанта в лабораторію. З 04.02.1986 по 21.02.1986 позивача переведено в розпорядження командування ВЧ 14106. З 21.02.1986 по 14.10.1987 позивача призначено начальником медичного пункту ВЧ 04582. З 11.01.1988 по 07.04.1998 позивач прийнятий на посаду фельдшера - лаборанта.

Вказані періоди роботи сумарно складають 15 років 04 місяці 22 дні.

У спірному рішенні Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області зазначено як підставу для незарахування вказаних періодів роботи позивача до страхового стажу - виправлення дати заповнення трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 10.02.1983 не завірено належним чином.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок).

Відповідно до п. 1 Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Наказом Міністерства праці України за №58 від 29.07.1993затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі Інструкція).

Відповідно до пункту 1.1 Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Пунктом 2.11 Інструкції передбачено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

Відповідно до п. 2.12 Інструкції після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Суд звертає увагу, що трудова книжка позивача НОМЕР_1 містить виправлення в даті її заповнення "10.02.1983", а саме виправлено чорнилом цифру 3.

Проте, такі недоліки не можуть бути належною підставою для неврахування даних трудової книжки в цілому, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці. Крім того, такі дані є формальністю та не впливають на зміст самих записів.

Крім того, на особу не може покладатися тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені в його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи на підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для невиключення вказаних періодів роботи до страхового стажу, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань та виключення відповідного періоду зі страхового стажу.

Таким чином, формальні неточності у документах не можуть бути підставою для органів пенсійного органу для обмеження особи в реалізації конституційного права на соціальний захист.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 21.02.2018 року по справі № 687/975/17, від 25.04.2019 року по справі № 593/283/17, від 30.09.2019 року по справі № 638/18467/15-а, яка враховується судом при вирішенні даної справи відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України.

При цьому, слід зазначити, що відповідальність за оформлення та ведення трудової книжки покладено на роботодавця. Трудова книжка оформлюється при першому прийнятті особи на роботу та при подальшому працевлаштуванні на інше місце роботи обміну не підлягає.

Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду, наведеною у постановах від 06.02.2018 року у справі № 677/277/17, №687/975/17 від 21.02.2018, від 06 березня 2018 року у справі №754/14898/15-а, яка також враховується при вирішенні даної справи відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України.

Так, відповідно до ч.3 ст. 44 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Наявність сумнівів щодо запису в трудовій книжці може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до страхового стажу.

Проте, всупереч зазначеному, відповідач не звертався до відповідного підприємства для отримання інформації щодо заповнення трудової книжки позивача.

Таким чином, відомості у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 від 10.02.1983 є повними, містять в собі вичерпну інформацію, зокрема, про трудову діяльність позивача з 05.08.1982 по 30.06.1985 (лаборант біохімічної лабораторії, з 20.07.1985 по 04.02.1986 (фельдшер - лаборант в лабораторії), з 04.02.1986 по 21.02.1986 (переведено в розпорядження командування ВЧ 14106), з 21.02.1986 по 14.10.1987 (начальник медичного пункту ВЧ 04582), з 11.01.1988 по 07.04.1998 (фельдшера - лаборанта). Вказані періоди сумарно складають 15 років 04 місяці 22 дні.

Отже, пенсійним органом протиправно та безпідставно не враховано вищезазначені записи трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 10.02.1983 при визначенні страхового стажу позивача.

Зважаючи на те, пенсійним органом протиправно не зараховано періоди роботи позивача з 05.08.1982 по 30.06.1985 (лаборант біохімічної лабораторії, з 20.07.1985 по 04.02.1986 (фельдшер - лаборант в лабораторії), з 04.02.1986 по 21.02.1986 (переведено в розпорядження командування ВЧ 14106), з 21.02.1986 по 14.10.1987 (начальник медичного пункту ВЧ 04582), з 11.01.1988 по 07.04.1998 (фельдшера - лаборанта), визначених в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 10.02.1983.

З огляду на висловлену вище судом позицію, вказані підстави для відмови у призначенні пільгової пенсії, викладені в рішенні пенсійного органу, не вважаються судом обґрунтованими.

Належних і достатніх доказів, які б спростовували доводи позивача та вищенаведені висновки суду, відповідач до суду не надав.

За таких підстав, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог також в частині визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №90 від 12.04.2023 року про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення.

Згідно з ч. 1 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: 1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1) затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", відповідно до п. 1.6, 1.7 якого, звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Оскільки позивач звернувся до ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком 05.04.2023 року, тобто в межах трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку (60 років виповнилося 22.02.1963 року), пенсія за віком повинна бути призначена позивачу з 23.02.2023 року, тобто з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку.

Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат відповідно до положень статті 139 КАС України не здійснюється, оскільки позивача ухвалою суду звільнено від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 139, 205, 242-246, 250, 255, 257-263, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №90 від 12.04.2023 року про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періодів її роботи з 05.08.1982 по 30.06.1985 (лаборант біохімічної лабораторії, з 20.07.1985 по 04.02.1986 (фельдшер - лаборант в лабораторії), з 04.02.1986 по 21.02.1986 (переведено в розпорядження командування ВЧ 14106), з 21.02.1986 по 14.10.1987 (начальник медичного пункту ВЧ 04582), з 11.01.1988 по 07.04.1998 (фельдшера - лаборанта), визначених в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 10.02.1983.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з 23.02.2023 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Шевченко О.В.