Справа № 600/4514/21-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2023-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2023 року м. Чернівці Справа № 600/4514/21-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Левицького В.К., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень, рішення.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з вказаним позовом, в якому (з урахуванням уточнень) просить визнати протиправними та скасувати:

- податкове повідомлення-рішення форми Р ГУ ДПС у Чернівецькій області від 27.04.2021 №00000/2333/0709, яким до неї застосовано штрафні санкції у розмірі 1020,00 грн;

- податкове повідомлення-рішення форми Р ГУ ДПС у Чернівецькій області від 27.04.2021 № 00000/2334/0709, яким їй збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується особами за результатами річного декларування на 83310,02 грн;

- податкове повідомлення-рішення форми Р ГУ ДПС у Чернівецькій області від 27.04.2021 № 00000/2335/0709, яким їй збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами декларування на 6942,50 грн;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 27.04.2021 № Ф-00000/2337/0709 зі сплати єдиного соціального внеску ОСОБА_1 в розмірі 81458,60 грн;

- рішення № 00000/2338/0709 від 27.04.2021 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску до ОСОБА_1 в сумі 24437,58 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що висновки відповідача викладені в акті перевірки щодо заниження задекларованих ним показників не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки спростовуються первинними документами.

За вказаною позовною заявою відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.

Головне управління ДПС у Чернівецькій області (далі - відповідач) подало до суду відзив на позовну заяву, в якому посилалося на безпідставність та необґрунтованість заявлених позивачем вимог.

В обґрунтування заперечень відповідач вказував, що посадові особи контролюючого органу при проведенні перевірки позивача та оформленні її результатів діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України. Викладені в акті перевірки порушення встановлені з урахуванням фактичних обставин, тому оскаржувані рішення є законним та таким, що не підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 11.11.2021 за клопотанням позивача в адміністративній справі № 600/4514/21-а призначено судову економічну експертизу. Проведення судової економічної експертизи доручити судовому експерту Перепелюк Світлані Миколаївні та попереджено експерта про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 384 та ст. 385 Кримінального кодексу України за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від покладених на нього обов`язків. Провадження в адміністративній справі зупинено до одержання висновку експертизи.

Не погоджуючись з ухвалою суду від 11.11.2021, відповідач оскаржив її в апеляційному порядку.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11.01.2022, апеляційну скаргу ГУ ДПС у Чернівецькій області залишено без задоволення, а ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 11.11.2021 без змін.

У зв`язку з надходженням на адресу суду висновку експерта № 13 від 29.06.2022, ухвалою суду від 05.09.2022 поновлено провадження у справі № 600/4514/21-а.

Не погоджуючись з висновками судово-економічної експертизи, відповідач подав до суду письмові заперечення щодо висновку експерта, в яких вказав, що висновки експерта не спростовують допущені позивачем порушення, які відображено в акті перевірки від 06.04.2021.

З метою повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин по справу, за ініціативою суду викликано судового експерта Перепелюк С.М. для надання роз`яснень висновку експерта № 13 від 29.06.2022.

У вступному слові представник позивача позов підтримав повністю, посилаючись на обставини, викладені в поданих до суду заявах по суті. Просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача у вступному слові проти позовних вимог заперечував, наполягав на відсутності підстав для задоволення позову.

Після з`ясування обставин справи, сторонами подано до суду заяви про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи положення ст. 194 КАС України, суд вважає, що не має перешкод для розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 06.10.2022, занесеною до протоколу судового засідання, за клопотанням відповідача залишено без розгляду клопотання Головного управління ДПС у Чернівецькій області про залишення позовної заяви без розгляду в частині оскарження рішення № 00000/2338/0709, оскільки вказане рішення не оскаржувалося позивачем в судовому порядку.

Ухвалою суду від 30.06.2023 відмовлено відповідачу у задоволенні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду в частині оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 27.04.2021 № Ф-00000/2337/0709 та рішення № 00000/2338/0709 від 27.04.2021 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Заслухавши вступне слово учасників справи, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) зареєстрована як фізична особа - підприємець 28.02.2018 (Т. 1 а.с. 211).

Згідно відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основними видами діяльності позивача є: роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; оптова торгівля напоями; оптова торгівля тютюновими виробами; інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; роздрібна торгівля хлібобулочними виробами, борошняними та цукровими кондитерськими виробами в спеціалізованих магазинах; роздрібна торгівля напоями в спеціалізованих магазинах; роздрібна торгівля тютюновими виробами в спеціалізованих магазинах; роздрібна торгівля іншими продуктами харчування в спеціалізованих магазинах; роздрібна торгівля косметичними товарами та туалетними приналежностями в спеціалізованих магазинах; діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування; постачання готових страв для подій; постачання інших готових страв; обслуговування напоями; надання інших інформаційних послуг, н.в.і.у.; надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; рекламні агентства; посередництво в розміщенні реклами в засобах масової інформації; дослідження кон`юнктури ринку та виявлення громадської думки; надання інших допоміжних комерційних послуг, н.в.і.у.

29.11.2018 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності позивача.

З матеріалів справи видно, що Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку платника податків фізичну особу ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, дотримання норм законодавства щодо ввезення, виробництва чи реалізації підакцизних товарів, з питань обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 28.0.2.2018 по 30.11.2018, за результатами якої 06.04.2021 складено акт № 1328/24-13-07-09-13/ НОМЕР_1 (Т. 1 а.с. 15-38).

За результатами проведеної перевірки, відповідачем зроблено висновок про порушення позивачем, в т.ч.:

- п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, а саме: платником податків-фізичною особою ОСОБА_1 не представлено для перевірки книгу обліку доходів та витрат, первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством;

- п. 44.1 ст.44, п.п. 164.1.1, п.п.164.1.3 п.164.1 ст. 164, п.177.2, п.п. 177.4.1, 177.4.2, п.п. 177.4.4 п. 174.4 ст. 177 Податкового кодексу України, внаслідок чого донараховано податок з доходів фізичних осіб від здійснення господарської діяльності в загальній сумі 66648,02 грн, в тому числі за період з 28.02.2018 по 30.11.2018 в сумі 66648,02 грн;

- п. 177.11 ст. 177 Податкового кодексу України - несвоєчасне подання Декларації про майновий стан та доходи за 2018 рік;

- п.16-1 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України внаслідок чого донараховано військовий збір на загальну суму 5554,0 грн, у тому числі за період з 28.02.2018 по 30.11.2018 на суму 5554,00 грн;

- п. 2 ст.7 розділу ІІІ Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 2464-VI від 08.07.2010 та Закону України від 06.12.2016 № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», внаслідок чого донараховано єдиний внесок, який підлягає нарахуванню з чистого оподатковуваного доходу на суму доходу (прибутку) за період з 28.02.2018 по 30.11.2018 в сумі 81 458,60 грн, в тому числі за період з 28.02.2018 по 30.11.2018 в сумі 81458,60 грн;

- п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 2464-VI від 08.07.2010, п. 11 розділу ІІІ Порядку № 435 платником - податків фізичною особою ОСОБА_1 невчасно подано ліквідаційний звіт про суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за 2018 рік.

У зв`язку із неможливістю ознайомити, підписати та вручити позивачу акт перевірки, 07.04.2021 відповідач надіслав на адресу позивача другий примірник акту перевірки від 06.04.2021 № 1328/24-13-07-09-13/ НОМЕР_1 , який отриманий позивачем 09.04.2021 (Т. 1 а.с. 182).

На підставі висновків акту перевірки, 27.04.2021 відповідачем винесено наступні рішення:

- податкове повідомлення-рішення № 00000/2333/070, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції за платежем адміністративні санкції та інші санкції у розмірі 1020,00 грн (Т. 1 а.с. 39);

- податкове повідомлення-рішення № 00000/2334/0709, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи з фізичних осіб у розмірі 83310,02 грн, у тому числі 66648,02 грн за податковими зобов`язаннями та 16662,00 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (Т. 1 а.с. 40);

- податкове повідомлення-рішення № 00000/2335/0709, яким позивачу визначено грошове зобов`язання за платежем військовий збір на загальну суму 6942,50 грн, у тому числі 5554,00 грн за податковими зобов`язаннями та 1388,50 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (Т. 1 а.с. 41);

- рішення № 00000/2338/0709 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким до позивача застосовано штрафні санкції за платежем єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 24437,58 грн (Т. 1 а.с. 42);

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф , в якій вимагалося сплатити недоїмку зі сплати єдиного внеску в сумі 81458,60 грн (Т.1 а.с. 43).

Вказані вище рішення, 28.04.2021 відповідачем направлено на адресу позивача, які останній отримав 05.05.2021, що підтверджується рекомендованим поштовим відправленням з відміткою про вручення (Т. 1 а.с. 183).

Не погоджуючись з винесеними рішеннями, 14.05.2021 позивач звернувся із скаргою до ДПС України (а.с. 44-46).

09.06.2021 ДПС України прийняла рішення № 4237/С/99-00-06-02-01-09, яким залишено без розгляду скаргу позивача в частині оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 27.04.2021 № Ф-00000/2337/0709, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 27.04.2021 № 00000/2338/0709 (а.с. 232-233).

Згідно скріншоту, вказане рішення позивач отримав 09.07.2021 (а.с. 234).

09.08.2021 ДПС України прийняла рішення № 6588/С/99-00-06-01-04-09, яким залишено без змін податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Чернівецькій області від 27.04.2021 № 00000/2333/0709, № 00000/2334/0709, № 00000/2335/0709, № 00000/2336/0709, а скаргу - без задоволення (а.с. 47-52, 235-237).

Вказане рішення отримано 10.08.2021, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 53, 54).

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши письмові докази по справі, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платники податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755- IV (далі - ПК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 164.1 ст. 164 ПК України встановлено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.

Підпунктами 164.1.1, 164.1.3 п. 161.1 ст. 164 ПК України передбачено, що загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом. Загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу.

Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування врегульовано ст. 177 ПК України.

Так, п. 177.1 ст. 177 ПК України в становлено, що доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до п. 167.1 ст. 167 ПК України ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.6 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами, якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року (далі у цьому пункті - мінімальна заробітна плата).

Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, до суми такого перевищення застосовується ставка 20 відсотків.

Платники податку, які подають податкові декларації за податковий (звітний) рік згідно із статтями 177 і 178 цього розділу, застосовують ставку 20 відсотків до частини середньомісячного річного оподатковуваного доходу, що перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати. Розмір середньомісячного річного оподатковуваного доходу розраховується як сума загальних місячних оподатковуваних доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, поділена на кількість календарних місяців, протягом яких платником податку було одержано такі доходи у податковому (звітному) році, за який здійснюється декларування.

Об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця. Для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг) (п. 177.2, 177.3 ст. 177 ПК України).

Згідно п.п. 177.4.1, 177.4.2, 177.4.3, 177.4.4 п. 177.4 ст. 177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать

- витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат;

- витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством;

- суми податків, зборів, які пов`язані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов`язані з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця;

- інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Підпунктом 177.4.5 п. 177.4 ст. 177 ПК України встановлено, що не включаються до складу витрат підприємця: витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем; витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації; витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею; документально не підтверджені витрати.

Із змісту акту перевірки від 06.04.2021 № 1328/24-13-07-09-13/ видно, що платник податків-фізична особа ОСОБА_1 оподаткування одержаних доходів від провадження діяльності з 28.02.2018 по 30.11.2018 здійснювала на загальній системі оподаткування. обліку та звітності та була платником податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності, військового збору, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, акцизного податку.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч. 1, 2 ст. 72 КАС України).

У відповідності до ч. 1 ст. 101 КАС України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені перед експертом, складений у порядку, визначеному законодавством.

Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 90 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивованим у судовому рішенні (ч. 1 ст. 108 КАС України).

З матеріалів справи видно, що ухвалою суду від 11.12.2021 в адміністративній справі призначено судову економічну експертизу, проведення якої доручено судовому експерту Перепелюк С.М. та попереджено експерта про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 384 та ст. 385 Кримінального кодексу України за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від покладених на нього обов`язків.

У матеріалах справи міститься висновок судового експерта Перепелюк С.М. № 13 від 29.06.2022 за результатами проведення судово - економічної експертизи по матеріалах справи № 824/4514/21-а.

Дослідженням висновку судово - економічної експертизи № 13 від 29.06.2022 встановлено, що вказана експертиза проведена судовим експертом Перепелюк С.М., який внесений до реєстру атестованих судових експертів та попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від покладених на нього обов`язків, у відповідності до ст. ст. 384 та 385 КК України (Т. 1 а.с. 226 -228, Т. 2 а.с. 42-50).

У висновку № 13 судово-економічної експертизи від 29.06.2022 зазначено, що донарахування на підставі акту перевірки від 06.04.2021 № 1328/24-13-07-09-13/ НОМЕР_1 , в т.ч.: ПДФО в сумі 66648,02грн, військового збору в сумі 5554,00 грн та єдиного внеску в сумі 81458,60 грн, за період з 28.02.2018 по 30.11.2018, виникли в наслідок того, що перевіряючими включено до доходу ФОП ОСОБА_1 , за перевіряємий період, суму 54365,78 грн на підставі наявних в інформаційних базах даних ДПС України та виключено з витрат ФОП ОСОБА_1 , за перевіряємий період, суму 315901,00 грн в зв`язку із ненаданням підтверджуючих документів.

Окрім того, в дослідженому висновку вказано, що в наданих на дослідження матеріалах справи наявні видаткові накладні ТОВ «Рома» на загальну суму 116898,28 грн з ПДВ відповідно до записів яких ФОП ОСОБА_1 було придбано у ТОВ «Рома» товарно-матеріальні цінності.

У наданих на дослідження матеріалах справи №600/4514/21-а також знаходиться лист ГУ ДПС у Чернівецькій області № 12084/24-13-12-09-17 від 04.10.2021, в якому зазначено, що згідно інтегрованої картки платника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за період з 28.02.2018 - 29.11.2018 сплачено плату за ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами в сумі 5000,00 грн та лист ГУ ДПС у Чернівецькій області № 12090/24-13-12-09-17 від 04.10.2021, в якому зазначено, що згідно інтегрованої картки платника за період з 28.02.2018 - 29.11.2018, сплачено єдиного внеску, нарахованого роботодавцем на суми: заробітної плати, винагороди за договором цивільно-правового характеру, допомоги по тимчасовій непрацездатності в сумі 54373,66 грн.

Судовим експертом у висновку також зазначено, що в акті перевірки №1328/24-13-07-09-13/ НОМЕР_1 від 06.04.2021, аркуш 5, наведено інформацію щодо нарахованих та сплачених податків і зборів за період з 28.02.2018 по 30.11.2018, а саме: сплачено податків, єдиного внеску всього - 141406,68 грн., в т.ч.: ПДФО від здійснення діяльності - 6740,00 грн; ПДФО з найманих працівників - 44516,63 грн; єдиний внесок самозайнятої особи - 9040,00 грн; єдиний внесок самозайнятої особи як роботодавця - 54 373,66 грн; військовий збір - 4186,39 грн; акцизний податок - 17550,00 грн; плата за ліцензію - 5000,00 грн.

Таким чином, вищевказану інформацію про сплату ФОП ОСОБА_1 податків та зборів, необхідно було врахувати у складі витрат підприємця відповідно до п.п. 177.4.3 п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України.

З огляду на наведене, судовим експертом у висновку № 13 судово-економічної експертизи від 29.06.2022 зазначено, що висновки зазначені в акті Головного управління ДПС у Чернівецькій області від 06.04.2021 № 1328/24-13-07-09-13/ «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків фізичної особи ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 щодо дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства щодо ввезення, виробництва чи реалізації підакцизних товарів, з питань обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період 28.02.2018 по 30.11.2018» документально та нормативно не підтверджуються.

Надаючи оцінку вказаному висновку експерта разом із іншими доказами за правилами, встановленими ст. 90 КАС України, суд зазначає наступне.

В акті позапланової невиїзної перевірки від 06.04.2021 № 1328/24-13-07-09-13/ НОМЕР_1 зафіксовано, що платник податків - фізична особа ОСОБА_1 в період з 28.02.2018 по 30.11.2018 перебувала на загальній системі оподаткування відповідно до ст. 177 ПК України та сплачувала до бюджету самостійно розраховані авансові платежі з податку на доходи фізичних осіб згідно ст. 177 ПК України, відповідно до поданої декларації про майновий стан і доходи та додатку Ф2 до податкової декларації.

Перевіркою достовірності відображених показників у колонці 4 додатку Ф2 «Декларації про майновий стан та доходи сума одержаного доходу» показників за період з 28.02.2018. по 30.11.2018 у загальній сумі 357501,00 грн встановлено, що платник податків-фізична особа ОСОБА_1 в період з 28.02.2018 по 30.11.2018 отримувала дохід від юридичних осіб та дохід від кінцевого споживача (реалізація підакцизних та інших товарів з використанням РРО).

Проведеною перевіркою відображеного показника за період з 28.02.2018 по 30.11.2018 у загальній сумі 411866,78 грн на підставі документів: податкових декларацій про майновий стан і доходи, наявних в інформаційних базах даних ДПС України, відомостей 1-ДФ, виторгів РРО, встановлено заниження задекларованих платником податків-фізичною особою ОСОБА_1 показників у колонці 4 додатку Ф2 Декларацій про майновий стан та доходи за період з 28.02.2018 по 30.11.2018 «сума одержаного доходу» всього в сумі 54365,78 грн.

Відповідно до акту позапланової невиїзної перевірки розбіжність в сумі 54365,78 грн виникла внаслідок наступного:

- згідно відомостей з ЦБД ДРФО:

2 кв. 2018 року - АТ КБ Приватбанк () в сумі 180,78 грн (ознака доходу-157);

2 кв. 2018 року - ТОВ Нова Пошта () в сумі 31871,84 грн (ознака доходу-157);

3 кв. 2018 року - АТ КБ Приватбанк () в сумі 150,0 грн (ознака доходу-157);

3 кв. 2018 року - ТОВ Нова Пошта () в сумі 31391,78 грн (ознака доходу - 157);

4 кв. 2018 року - АТ КБ Приватбанк () в сумі 150,0 грн (ознака доходу-157). Всього за 2018 рік - 63744,40 грн;

- РРО - кінцевий споживач, розрахунки з якими проводились у готівковій формі, саме:

березень 2018 року - 20529,71 грн (без акцизного податку);

квітень 2018 року - 49310,98 грн (без акцизного податку);

травень 2018 року 46046,22 грн (без акцизного податку);

червень 2018 року - 45433,16 грн (без акцизного податку);

липень 2018 року - 44993,15 грн (без акцизного податку);

серпень 2018 року - 52698,04 грн (без акцизного податку);

вересень 2018 року - 46647,66 грн (без акцизного податку);

жовтень 2018 року - 42463,46 грн. (без акцизного податку). Всього за 2018 рік - 348122,38 грн.

Виходячи із вищевикладеного, відповідачем зроблено висновок, що на порушення пп. 164.1.1, пп.164.1.3 п.164.1 ст. 164 ПК України, платником податків фізичною особою ОСОБА_1 не віднесено до складу доходів та не відображено у колонці 4 додатку Ф2 Декларацій про майновий стан та доходи за період з 28.02.2018 по 30.11.2018 «сума одержаного доходу» суму отриманих доходів від здійснення господарської діяльності в розмірі 357501,00 грн, в тому числі платником податків-фізичною особою ОСОБА_1 за період з 28.02.2018 по 30.11.2018 занижено колонку 4 додатку Ф2 Декларацій про майновий стан та доходи на 54365,78 грн.

Враховуючи наведене порушення, відповідач зробив в акті перевірки висновок щодо порушення позивачем п. 177.2 ст. 177 ПК України, в наслідок чого занижено оподатковуваний дохід на суму 370266,78 грн, внаслідок порушень, викладених в пп.2.2.1, 2.2.2 та 2.2.3 даного акту перевірки.

Дане заниження, на думку відповідача, виникло у зв`язку із невірним визначенням позивачем сум доходів та витрат, чим порушено п. 177.2 ст. 177 ПК України - невірне визначення суми чистого (оподатковуваного) доходу за період з 28.02.2018 по 30.11.2018.

Згідно узагальнених показників діяльності суб`єкта господарської діяльності, перевіркою правильності проведення остаточного розрахунку податку на доходи фізичних осіб за період, що підлягає сплаті до бюджету платником податків-фізичною особою ОСОБА_1 встановлено заниження суми податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за період з 28.02.2018 по 30.11.2018 сумі 66648,02 грн.

Дане заниження виникло у зв`язку із невірним визначенням платником податків-фізичною особою ОСОБА_1 сум одержаних доходів, чим порушено п.177.2 ст. 177 ПК України - невірне визначення суми чистого (оподатковуваного) доходу за період з 28.02.2018 по 30.11.2018.

Разом з тим, дослідженням листа ГУ ДПС у Чернівецькій області від 04.10.2021 № 12084/24-13-12-09-17 судом встановлено, що згідно інтегрованої картки платника ОСОБА_1 за період з 28.02.2018 - 29.11.2018 сплачено плату за ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами в сумі 5000,00 грн (Т. 1 а.с. 209).

Дослідженням листа ГУ ДПС у Чернівецькій області № 12090/24-13-12-09-17 від 04.10.2021, в якому зазначено, що згідно інтегрованої картки платника за період з 28.02.2018 - 29.11.2018 позивачем сплачено єдиного внеску, нарахованого роботодавцем на суми: заробітної плати, винагороди за договором цивільно-правового характеру, допомоги по тимчасовій непрацездатності в сумі 54373,66 грн (Т. 1 а.с. 210).

Отже, у спірний період позивачем було сплачено податки та збори на загальну суму 59373,66 грн, які не було враховано відповідачем в ході проведення невиїзної позапланової перевірки.

Під час розгляду справи по суті, в порушення вимог ст. ст. 73 77 КАС України відповідач не надав до суду належні та допустимі докази на спростування встановлених обставин по справі стосовно неврахування у складі витрат позивача, відповідно до п.п. 177.4.3 п. 177.4 ст. 177 ПК України, інформації про сплату ним податків та зборів на загальну суму 59373,66 грн, а також висновку експерта щодо не підтвердження нормативно та документально висновку акту перевірки стосовно порушення позивачем п.п. 164.1.1, п.п.164.1.3 п.164.1 ст. 164, п.177.2, п.п. 177.4.1, 177.4.2, п.п.177.4.4 п. 174.4 ст.177 ПК України, внаслідок чого донараховано податок з доходів фізичних осіб від здійснення господарської діяльності в загальній сумі 66648,02 грн.

Враховуючи наведене, суд вважає, що відповідач за наслідками позапланової невиїзної перевірки необґрунтовано зробив висновок про заниження позивачем оподатковуваного доходу на суму 370266,78 грн, без урахування всіх обставин справи, зокрема: не врахував у складі витрат позивача сплачені податки та збори на загальну суму 59373,66 грн.

Статтею 108 КАС України встановлено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 90 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивованим у судовому рішенні.

Враховуючи наведене, суд погоджуються з висновком експерта щодо необхідності врахування у складі витрат підприємця, відповідно до п. п. 177.4.3 п.177.4 ст. 177 ПК України, інформації про сплату позивачем податків та зборів загальну суму 59373,66 грн та не підтвердження нормативно та документально висновку відповідача щодо порушення позивачем п.п. 164.1.1, п.п.164.1.3 п.164.1 ст. 164, п.177.2, п.п. 177.4.1 177.4.2, п.п. 177.4.4 п. 174.4 ст. 177 ПК України, внаслідок чого донараховано податок з доходів фізичних осіб від здійснення господарської діяльності в загальній сумі 66648,02 грн, в тому числі за період з 28.02.2018 по 30.11.2018 в сумі 66648,02 грн.

Беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до переконання, що висновок відповідача про заниження суми податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 66648,02 грн спростовується матеріалами справи та зроблений без урахування усіх обставин справи.

Суд звертає увагу, що заперечуючи проти висновку експерта, посилаючись на сумніви щодо його правильності та повноти, відповідач не скористався правом передбаченим ст. 111 КАС України щодо заявлення клопотань про призначення додаткової або повторної експертизи.

З матеріалів справи видно, що на підставі висновків акту перевірки від 06.04.2021, відповідачем 27.04.2021 відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення № 00000/2334/0709, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи з фізичних осіб у розмірі 83310,02 грн, у тому числі 66648,02 грн за податковими зобов`язаннями та 16662,00 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (Т. 1 а.с. 40);

Дослідженням розрахунку податкового зобов`язання та штрафних (фінансових) санкцій за результатами документальної позапланової перевірки встановлено, що за порушення п.п. 164.1.1, п.п. 164.1.3 п. 164.1 ст. 164, п.177.2, п.п. 177.4.1, 177.4.2, п.п. 177.4.4 п.174.4 ст.177 ПК України, відповідачем донараховано податок з доходів фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування за період з 28.02.2018 по 30.11.2018 сумі 66648,02 грн, а також застосовано штрафну (фінансову) санкцію в сумі 316662,00 грн (66648,02 грн х 25%) (Т. 1 а.с. 240).

З огляду на встановлені по справі обставини та наведені норми матеріального права, суд вважає, що в цій частині спірних правовідносин відповідач оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням від 27.04.2021 № 00000/2334/0709 протиправно збільшив позивачу суму грошового зобов`язання з податку на доходи з фізичних осіб у розмірі 83310,02 грн, у тому числі 66648,02 грн за податковими зобов`язаннями та 16662,00 грн за штрафними (фінансовими) санкціями. Тому, суд визнає протиправним та скасовує податкове повідомлення-рішення від 27.04.2021 № 00000/2334/0709.

Пунктом 16-1 підрозділу 10 Розділу ХХ ПК України встановлено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

З матеріалів справи видно, що на підставі висновків акту перевірки від 06.04.2021, відповідачем 27.04.2021 винесено податкове повідомлення-рішення № 00000/2335/0709, яким позивачу визначено грошове зобов`язання за платежем військовий збір на загальну суму 6942,50 грн, у тому числі 5554,00 грн за податковими зобов`язаннями та 1388,50 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (Т. 1 а.с. 41).

Дослідженням розрахунку податкового зобов`язання та штрафних (фінансових) санкцій за результатами документальної позапланової перевірки встановлено, що за порушення п.п. 1.2, 1.4. п.16-1 підрозділу 10 Розділу ХХ ПК України відповідачем донараховано військовий збір у сумі 5554,00 грн, а також застосовано штрафну (фінансову) санкцію в сумі 1388,50 грн (5554,00 грн х 25%) (Т. 1 а.с. 241).

Стосовно порушення позивачем п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, внаслідок чого донараховано 55540,00 грн військового збору та застосовано 1388,50 грн штрафних санкція, суд зазначає, що вказані донарахування є протиправними, оскільки здійснені відповідачем на підставі висновку про заниження чистого оподатковуваного доходу, помилковість якого судом визнано вище.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України від 08.07.2010 № 2464-VI Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі Закон - №2464-VI, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок (п. 2, 3 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VI).

Перелік платників єдиного внеску наведено в ст. 4 Закону № 2464-VI.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є, в т.ч.: фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців).

Відповідно до п.1 та 2 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464-VI єдиний внесок нараховується:

- для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці" та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами;

- для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом (ч. 3 ст. 7 Закону № 2464-VI).

Статтею 25 Закону № 2464-VI встановлено, що у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з податковим органом шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Податковий орган застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції за донарахування податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Порядок, строки та процедура оскарження вимоги про сплату єдиного внеску поширюються на оскарження рішень податкового органу щодо нарахування пені та застосування штрафів.

Розглядом справи по суті встановлено, що на підставі висновків акту перевірки від 06.04.2021, відповідачем 27.04.2021 винесено рішення № 00000/2338/0709 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким до позивача застосовано штрафні санкції за платежем єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 24437,58 грн та виставлено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф , в якій вимагалося сплатити недоїмку зі сплати єдиного внеску в сумі 81458,60 грн (Т.1 а.с. 42, 43).

Дослідженням розрахунку податкового зобов`язання та штрафних (фінансових) санкцій за результатами документальної позапланової перевірки встановлено, що за порушення п.п. 2 ст. 7 розділу ІІІ Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", відповідачем донараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 28.02.2018 по 30.11.2018 в сумі 81458,60 грн, а також застосовано штрафні санкції в сумі 24437,58 грн (81458,60 грн х 3 х 10%) (Т. 1 а.с. 242).

Беручи до уваги встановлені по справі обставини, суд вважає помилковим висновок відповідача про порушення позивачем п.п. 2 ст. 7 розділу ІІІ Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" в частині заниження максимальної величини бази нарахування єдиного соціального внеску, встановленої Законом на 2018 рік, внаслідок чого донараховано єдиний соціальний внесок в загальній сумі 81458,60 грн та застосовано штрафу санкцію у розмірі 24437,58 грн, оскільки зроблений на підставі висновку про заниження чистого оподатковуваного доходу, помилковість якого судом визнано вище.

З огляду на встановлені по справі обставини та наведені норми матеріального права, суд вважає, що відповідач протиправно виніс оскаржувані рішення від 27.04.2021 № 00000/2334/0709, № 00000/2335/0709, № 00000/2338/0709, № Ф , оскільки не врахував всі обставини по справі, що мають значення для їх прийняття. Тому, позов підлягає задоволенню в цій частині.

Стосовно вимоги позивача про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми Р ГУ ДПС у Чернівецькій області від 27.04.2021 №00000/2336/0709, яким до нього застосовано штрафні санкції у розмірі 1020,00 грн, суд зазначає наступне.

Згідно п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

В акті перевірки зафіксовано, що в порушення п. 44.1 ст. 44 ПК України платником податків-фізичною особою ОСОБА_1 не представлено для перевірки книгу обліку доходів та витрат, первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Судом встановлено, що на підставі вказаного висновку, 27.04.2021 відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення № 00000/2333/070, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції за платежем адміністративні санкції та інші санкції у розмірі 1020,00 грн (Т. 1 а.с. 39).

Під час судового розгляду справи представник позивача не зазначив жодних обставин щодо наведеної частини спірних правовідносин та не надав до суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження представлення для перевірки книгу обліку доходів та витрат, первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Відтак, позовна вимога позивача в цій частині задоволенню не підлягає.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В ході розгляду справи по суті, судом встановлено порушення відповідачем вищезазначених критеріїв під час збільшення позивачу суми грошового зобов`язання з податку на доходи з фізичних осіб, донарахування військового збору, нарахування недоїмки зі сплати єдиного внеску та застосування штрафу, а тому позов підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 74 та ст. 75 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Як зазначено ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи докази, які є в справі, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів належними засобами доказування правомірність прийняття оскаржуваних рішень, які визнані судом протиправними та скасовані.

Доводи відповідача щодо правомірності прийняття оскаржуваних рішень суд відхиляє, оскільки вони спростовується матеріалами справи.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (ч. 3 ст. 139 КАС України).

З матеріалів справи видно, що за подання вказаного позову позивачем понесено судові витрати (судовий збір) у розмірі 4540,00 грн (Т. 1 а.с. 11).

Враховуючи рішення суду про часткове задоволення позовних вимог, а також те, що у справі міститься документальне підтвердження сплати позивачем судового збору у розмірі 4540,00 грн, суд вважає за необхідне розподілити судові витрати позивача, який не є суб`єктом владних повноважень, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Відтак, стягненню на користь позивача підлягають судові витрати (судовий збір) у розмірі 3632,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Стосовно витрат на правничу допомогу в сумі 10000,00 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт ( наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 6 та 7 ст. 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

З аналізу наведених правових норм, суд приходить до висновку, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Відповідно до змісту вимог про стягнення судових витрат, представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати понесені на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн.

На підтвердження витрат на правову допомогу представником позивача надано: ордер на надання правничої (правової) допомоги; договір про надання правової (правничої) допомоги від 18.06.2021; розрахунок вартості послуг; акт прийому-передачі наданих послуг від 26.09.2022; квитанцію № 0269/22 від 26.09.2022 (Т. 1 а.с. 164, Т. 2 а.с. 73 - 76).

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать ПРО оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 5 ст. 134 КАС України).

Згідно ч. 7, 9 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Як видно із матеріалів справи, відповідно до ч. 6 ст. 12 КАС України, дана справа є незначної складності, розглядалася у порядку спрощеного позовного провадження.

Суд вважає, що у даному випадку витрати на надання правничої допомоги необхідно обраховувати, виходячи із реальної участі представника позивача в підготовці справи.

Відповідач заперечував щодо заяви про стягнення витрат на правничу допомогу.

Зважаючи на предмет спору, суд приходить до переконання, що представник позивача не довів обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу та його пропорційність відповідно до предмету спору.

Оскільки позивачем не дотримано вимоги ст. ст. 134, 139 КАС України, а також враховуючи часткове задоволення позову, суд вважає, що наявні підстави для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Беручи до уваги виконані адвокатом роботи (надані послуги), час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсяг наданих послуг та виконаних робіт, предмет спору та категорію (складність) справи, суд стягує на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Щодо клопотання представника позивача про стягнення судових витрат пов`язаних з проведенням експертизи у розмірі 15000,00 грн, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в т. ч.: пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.

Частинами 5, 6 ст. 137 КАС України визначено, що розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Згідно із ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження факту понесених витрат, пов`язаних із проведенням експертизи, позивачем надано квитанцію до прибуткового касового ордера № 08 від 29.11.2021 на суму 15000,00 грн.

Враховуючи, що у справі міститься документальне підтвердження понесення позивачем судових витрат пов`язаних з проведенням експертизи у розмірі 15000,00 грн, суд вважає за необхідне стягнути вказані витрати з відповідача.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 9, 14, 72 - 77, 90, 134, 137, 139, 241 243, 246 та 250 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернівецькій області від 27.04.2021 № 00000/2334/0709.

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернівецькій області від 27.04.2021 № 00000/2335/0709.

4. Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Чернівецькій області від 27.04.2021 № Ф-00000/2337/0709.

5. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Чернівецькій області про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 27.04.2021 № 00000/2338/0709.

6. Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати (судовий збір) в сумі 3632,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернівецькій області.

7. Стягнути на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернівецькій області.

8. Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати пов`язані з проведенням експертизи в розмірі 15000,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернівецькій області.

9. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Згідно ст. 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до ст. ст. 293, 295 КАС України рішення суду першої інстанції може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Повне найменування учасників справи:

позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач Головне управління ДПС у Чернівецькій області (вулиця Героїв Майдану, 200-А, місто Чернівці, ).

Суддя В.К. Левицький