Справа № 340/429/22
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2023-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

29 червня 2023 року

м. Київ

справа №340/429/22

адміністративне провадження № К/990/34763/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Губської О. А.,

суддів: Білак М.В., Мельник-Томенко Ж.М.,

розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Спільного підприємства Товариство з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобуд" до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, провадження у якій відкрито

за касаційною скаргою відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2022 року, прийняте у складі судді Брегея Р.І. та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2022 року, ухвалену у складі колегії суддів: Білак С.В. (головуючий), Шальєвої В.А., Олефіренко Н.А.,

І. Суть спору:

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобуд" (далі - ТОВ "Світловодськпобуд", позивач) звернулося до суду з позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), в якому просило:

1.1. визнати неправомірними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції Борисенко Л.П. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 21 грудня 2021 року ВП №67971028 при примусовому виконанні постанови про стягнення виконавчого збору №65318504, видану 10 червня 2022 року;

1.2. скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції Борисенко Л.П. від 21 грудня 2021 року №67971028 про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення виконавчого збору.

2. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що державна виконавча служба прийняла постанову про стягнення виконавчого збору, не виконавши рішення суду, а після повернення виконавчого документу за заявою стягувача відкрила виконавче провадження стосовно стягнення виконавчого збору. Разом з тим, пояснив, що приватний виконавець відкрив виконавче провадження з примусового виконання того ж виконавчого документу та прийняв постанову про стягнення основної винагороди.

2.1. Позивач стверджує, що при стягненні виконавчого збору по виконавчому провадженню ВП №67971028 та стягненніі основної винагороди по виконавчому провадженню ВП №67988059 створюються умови для подвійного стягнення з позивача плати державному і приватному виконавцям за виконання одного й того ж виконавчого документа.

3. Відповідач позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні.

ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи

4. 10 червня 2021 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Крикун О.М. винесено постанову про прийняття виконавчого провадження ВП №65318504 з примусового виконання наказу № 912/2002/20 від 13 квітня 2021 року, виданого Господарським судом Кіровоградської області, про стягнення з Спільного підприємства - Товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» на користь Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» борг 2700141,31 грн.

5. Одночасно 10 червня 2021 року цим же державним виконавцем винесено постанову про стягнення з Спільного підприємства - Товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» виконавчого збору ВП №65318504 у розмірі 270 014,13 грн (10 відсотків від суми, що підлягала стягненню).

6. 20 грудня 2021 року стягувач (ОКВП «Дніпро-Кіровоград») подав до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) заяву за вих. №3056/21-07-21 про повернення виконавчого документа без виконання в порядку п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

6.1. 21 грудня 2021 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Борисенко Л.П. прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 1 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

7. Крім того, 21 грудня 2021 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Борисенко Л.П. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №67971028 про примусове виконання постанови № 65318504 від 10 червня 2021 року про стягнення із СП ТОВ «Світловодськпобут» на користь держави виконавчого збору у розмірі 270 014,13 грн.

8. 23 грудня 2021 року приватний виконавець виконавчого органу Кіровоградської області Бершадський С.М. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №67988059 з примусового виконання наказу № 912/2002/20 від 13 квітня 2021 року, виданого Господарським судом Кіровоградської області, про стягнення з Спільного підприємства - Товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» на користь Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» борг 2 700 141,31 грн та стягнув з боржника основну винагороду приватного виконавця у розмірі 270 014,13 грн.

9. Одночасно, 23 грудня 2021 року цим же приватним виконавцем винесено постанову про стягнення з СП - ТОВ «Світловодськпобут» основної винагороди ВП №67988059 у розмірі 270014,13 грн.

9.1. Вказана постанова позивачем не оскаржується.

10. Разом з тим, позивач вважає, що дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Борисенко Л.П. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 21 грудня 2021 року ВП №67971028 про примусове виконання постанови № 65318504 від 10 червня 2021 року про стягнення із СП ТОВ «Світловодськпобут» на користь держави виконавчого збору у розмірі 270 014,13 грн. є протиправними, оскільки стягнення виконавчого збору після сплати основної винагороди приватного виконавця призведе до подвійної оплати коштів за примусове виконання одного й того ж виконавчого документа, а тому звернувся до суду з позовом про скасування вказаної постанови.

ІІІ. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

11. Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2022 року позов задоволено частково.

11.1. Зобов`язано Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) закінчити виконавче провадження №67971028 про стягнення з Спільного підприємства товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» виконавчого збору у сумі 270014,13 грн., керуючись приписами частини 8 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження».

11.2. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

12. Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що наказ господарського суду виконується приватним виконавцем, який стягнув основну винагороду. Виконавча служба не закінчила виконавче провадження про стягнення виконавчого збору, хоча втратила право на стягнення коштів з дня відкриття провадження приватним виконавцем. А тому захист порушеного права полягає у зобов`язанні відповідача закінчити виконавче провадження щодо стягнення виконавчого збору на підставі приписів частини 8 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», яка встановлює окрему підставу закінчення виконавчого провадження.

IV. Провадження в суді касаційної інстанції

13. У касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій. Нормативною підставою для касаційного оскарження судових рішень в цій справі зазначив пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України та вказав, що судами попередніх інстанцій ухвалено судові рішення без урахування висновків які викладено у постановах Верховного Суду від 30.06.2021 у справі №460/2478/19, від 27.05.2021 у справі №640/18626/20, від 02.10.2019 у справі № 821/1109/17, від 22.02.2018 у справі №816/823/17, від 20.05.2020 у справі №0340/1792/18.

14. Ухвалою Верховного Суду від 23 лютого 2023 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з підстав, визначених пунктом 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

14.1. Крім того, вказаною ухвалою Верховного Суду замінено відповідача у справі - Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

15. Позивач своїм правом подати відзив на касаційну скаргу не скористався, що відповідно до статті 338 КАС України не перешкоджає касаційному перегляду справи.

Позиція Верховного Суду

16. Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

17. Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов наступних висновків.

18. Як зазначалось вище, касаційне провадження у справі відкрито на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

19. Приписами пункту 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках, зокрема, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

20. Частиною п`ятою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

21. Водночас Верховний Суд наголошує, що системний аналіз норм адміністративного процесуального законодавства свідчить, що під час вирішення справ суди враховують не будь-які висновки Верховного Суду, а ті, які висловлені Судом у подібних правовідносинах.

22. За висновками Великої Палати Верховного Суду, подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи (постанови від 27.03.2018 у справі № 910/17999/16, від 25.04.2018 у справі № 910/24257/16).

23. Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду судовими рішеннями в подібних правовідносинах є такі, де подібними (тотожними, аналогічними) є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (постанови від 16.05.2018 у справі № 910/5394/15-г, від 19.06.2018 у справі № 922/2383/16, від 12.12.2018 у справі № 2-3007/11, від 16.01.2019 у справі № 757/31606/15-ц, від 19.05.2020 у справі № 910/719/19).

24. На обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження скаржник посилається на неврахування судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 30.06.2021 у справі №460/2478/19, від 27.05.2021 у справі №640/18626/20, від 02.10.2019 у справі № 821/1109/17, від 22.02.2018 у справі №816/823/17, від 20.05.2020 у справі №0340/1792/18.

25. Проаналізувавши правові позиції Верховного Суду щодо застосування норм права у контексті характеру і юридичної природи правовідносин, з яких виникли спори у перелічених скаржником справах, у зіставленні з предметом спору, підставами і змістом позовних вимог та регулюванням правовідносин у цій справі, на предмет їхньої подібності, а відтак застосовності як підстави для касаційного перегляду оскаржуваних судових рішень по суті, колегія суддів зазначає таке.

26. Спір у справі, що розглядається виник стосовно правомірності винесення державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору після повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 1 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

27. При цьому, позивач, звертаючись до суду із позовом, наголосив, що винесення оскаржуваної постанови створило ситуацію подвійного стягнення з нього плати державному і приватному виконавцям за виконання одного й того ж виконавчого документа. Вказане спричинено тим, що державний виконавець, не здійснивши виконання судового рішення та повернувши виконавчий документ, стягнув виконавчий збір, в той час як вказаний виконавчий документ був прийнятий до виконання приватним виконавецем, який, в свою чергу, прийняв постанову про стягнення основної винагороди.

28. Тобто, прийняття у даному випадку спірної постанови створило умови для подвійного стягнення із боржника виконавчого збору і винагороди приватному виконавцю за виконання одного виконавчого документу.

29. Разом з тим, у справах №460/2478/19, №640/18626/20, №821/1109/17, №816/823/17, №0340/1792/18, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, предметом розгляду є питання правомірності винесення державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору після повернення виконавчого документа стягувачу за відсутності ситуації одночасного подвійного стягнення плати державному і приватному виконавцям за виконання одного й того ж виконавчого документа.

30. Так, у справах №460/2478/19 та №640/18626/20 підставою для скасування постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору позивачами було зазначено те, що виконавцем не було вчинено дій з примусового виконання рішення суду та фактично не було стягнуто коштів за виконавчим документом, а тому відсутні підстави для стягнення з боржника виконавчого збору.

31. У справі №821/1109/17, оскаржуючи постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору, позивач посилається на те, що зазначена постанова про відкриття провадження підлягає скасуванню з огляду на сплив строку пред`явлення виконавчого документа до викокання.

32. Що стосується справ №816/823/17 та №816/823/17, то позивачі у цих справах оскаржують постанови про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору обґрунтовучи протиправність таких рішень тим, що стягнення з позивача виконавчого збору є неправомірним, оскільки, на їх думку, державний виконавець не вчинив жодних дій щодо виконання рішення суду. Крім того, позивачі не погоджується із сумою виконавчого збору.

33. Тобто, в жодній із перелічених скаржником справ відсутня така обставина як подвійне стягнення із боржника виконавчого збору і винагороди приватному виконавцю за виконання одного виконавчого документу. Позивачі не обґрунтовують свої вимоги вказаними обствинами та, відповідно, Верховним Судом у вказаних справах не надавалася оцінка вказаним обставинам та не висловлювався правовий висновок з приводу цього.

34. Тобто, висновки, викладені у зазначених вище постановах Верховного Суду, здійснені на підставі відмінних фактичних обставин справи.

35. Узагальнюючи викладене, колегія суддів констатує, що у справі, яка переглядається, та у наведених скаржником справах відмінними є зміст позовних вимог та фактичні обставини, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права.

36. Колегія суддів зауважує, що висновки, викладені у постановах Верховного Суду, перебувають у нерозривному зв`язку із обсягом встановлених обставин у кожній конкретній справі окремо. Тому адміністративні суди не повинні сприймати як обов`язкові висновки, викладені у постановах Верховного Суду, здійснені на підставі відмінних фактичних обставин справи.

37. Тож, дослідивши зміст правовідносин з метою з`ясування їхньої подібності з урахуванням обставин кожної зазначеної справи, колегія суддів дійшла висновку про помилковість доводів касаційної скарги, оскільки висновки Верховного Суду, на які посилається скаржник, стосуються правовідносин, які не є подібними.

38. З урахуванням наведеного Суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження у справі відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

39. Інші доводи касаційної скарги Верховний Суд відхиляє, оскільки підставою для відкриття касаційного провадження був пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

40. За правилами пункту 5 частини першої статті 339 КАС України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

41. Зважаючи на викладене та з огляду на приписи пункту 5 частини першої статті 339 КАС України, касаційне провадження належить закрити.

42. Відповідно до частини другої статті 339 КАС України про закриття касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 339, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

Закрити касаційне провадження №К/990/34763/22 за касаційною скаргою відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2022 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2022 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не оскаржується.

Головуючий О. А. Губська

Судді М.В. Білак

Ж.М. Мельник-Томенко