Справа № 320/2088/23
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/2088/23 Суддя (судді) першої інстанції: Панова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Кузьменка В.В.,

Василенка Я.М.,

за участі секретаря судового засідання Фищук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2023 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними ми дій та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у перерахуванні та виплаті ОСОБА_1 з 05 березня 2019 року пенсії, з урахуванням 83 % грошового забезпечення за вислугу років, без обмеження максимального розміру пенсії, згідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 30.07.2021 року № 6733/1, виготовленої згідно вимог постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 704 від 30.08.2017 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 з 05 березня 2019 року пенсію за посадою начальника кафедри фізичної підготовки та спорту - начальника фізичної підготовки і спорту ІНФОРМАЦІЯ_2, із розрахунку 83 % грошового забезпечення за вислугу років, без обмеження максимального розміру пенсії, згідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 № 6733/1 від 30.07.2021 року, виготовленої згідно вимог постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.07.2017 року, з усіма видами доплат та проведених виплат.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2023 р. позовну заяву повернуто позивачеві.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду про повернення позовної заяви, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду про повернення позовної заяви та прийняти нову постанову, якою направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.05.2023 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 14.06.2023.

Апеляційну скаргу 14.06.2023 було знято з розгляду у зв`язку із перебуванням головуючої судді у відрядженні, судове засіданні призначено на 21.06.2023.

У судовому засіданні 21.06.2023 оголошено перерву по справі до 28.06.2023, задля отримання від позивача позовних матеріалів, які були повернуті судом після прийняття ухвали про повернення позовної заяви; продовжено строк розгляду апеляційної скарги.

У судовому засіданні 28.06.2023 апелянт та його представник вимоги апеляційної скарги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду апеляційної скарги.

Заслухавши суддю доповідача, вислухавши пояснення сторони позивача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, після отримання позовної заяви, судом під час вирішення питання про відкриття провадження у справі було встановлено недоліки позовної заяви, у зв`язку з чим, ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06.02.2023 позовну заяву було залишено без руху.

У строк визначений судом, позивач подав до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду. Вказана заява обґрунтована тим, що позивач 13.08.2021 подав до ГУ ПФУ в м. Києві заяву, в якій просив здійснити перерахунок та виплату йому пенсії з 05.03.2019 із розрахунку 83% грошового забезпечення, без обмеження максимального розміру пенсії, за посадою начальника кафедри фізичної підготовки та спорту ІНФОРМАЦІЯ_2, згідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 30.07.2021 року № 6733/1, з усіма видами доплат, надбавок та проведених виплат.

Позивач зазначив, що 06 вересня 2021 року Головне управління ПФУ в м. Києві надало ОСОБА_1 відповідь, в якій було зазначено, що перерахунок пенсії з 01.01.2018 йому проведено відповідно до ст. ст. 13, 63 Закону № 2262 на умовах, у порядку та розмірах, передбачених постановою КМУ № 103. Зважаючи на рішення Окружного адміністративного суду міста Києві від 12.12.2018 у справі № 826/3858/18, яким визнано не чинними пункти 1, 2 постанови КМУ № 103 щодо перерахунку пенсій з оновленого грошового забезпечення, визначеного постановою КМУ від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», відсутні правові підстави для проведення перерахунків пенсій, оскільки нормативно-правових актів щодо визначення умов, порядку та розмірів, за якими має проводитися перерахунок пенсій, призначених згідно із Законом, після дати набрання вказаним рішенням суду законної сили, не приймалось.

Тобто, Головне управління ПФУ в м. Києві не надало конкретної відповіді на поставлені питання позивача щодо перерахунку та виплати ОСОБА_1 з 05 березня 2019 року пенсію із розрахунку 83% грошового забезпечення, без обмежень її максимального розміру, згідно довідки виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 від 30.07.2021 року № 6733/1, у зв`язку з чим, не відбулося публічно-правового спору між позивачем, фізичною особою, та відповідачем, суб`єктом владних повноважень, з питання перерахунку пенсії з урахуванням 83% грошового забезпечення за вислугу років, а не 70%, як нараховує відповідач та без обмежень максимального розміру пенсії, як того просив позивач у своїй заяві, а не 10 прожиткових мінімумів, як визначає відповідач при перерахунку пенсії.

Позивач наголосив, що він повторно у листопаді 2022 року звернувся із заявою до відповідача та 07.11.2022 отримав відповідь відповідача, з якої дізнався про порушення його прав, відтак, на його думку, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві тільки 07 листопада 2022 року відмовило позивачу у перерахунку пенсії з урахуванням 83 % грошового забезпечення за вислугу років та без обмеження максимального розміру пенсії, у зв`язку з чим вимоги статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України щодо шестимісячного терміну звернення до суду з моменту порушення прав, свобод чи інтересів повинен обчислюватися з листопада. Разом з тим, позивач просив визнати пропущений строк подачі адміністративного позову як пропущений з поважних причин.

Також, позивач посилався у заяві і на приписи ч. 3 ст. 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивач дізнався про порушене право щодо не здійснення йому перерахунку пенсії у вересні 2021 року, з моменту отримання листа Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 06.09.2021 № 23639-24120/К-02/8-2600/21, разом з тим, отримання позивачем листа відповідача від 07.11.2022 у відповідь на його повторну заяву не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення свої прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду та свідчить про штучну пролонгацію строків звернення до суду.

Натомість, апелянт наголошує на тому, що висновки суду першої інстанції є необґрунтованими та не узгоджуються з приписами ч. 3 ст. 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», за якими перерахунок пенсії провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком; апелянт також посилається на судове рішення у справі № 640/24243/20 від 26.05.2022, за яким відбулась зміна грошового забезпечення, позивач своєчасно 01.02.2023 звернувся до суду з даним позовом.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Відповідно до приписів ч. ч. 1 та 2 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Слід зазначити, що інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому, у випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для його поновлення є лише наявність поважних причин, якими визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Так, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Водночас, право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. Отже, положення КАС України встановлюють для позивача чіткі строки звернення до суду за захистом своїх прав, а в разі наявності поважних причин пропуску таких, що є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з істотними перешкодами чи труднощами та підтверджені належними доказами, процесуальне законодавство допускає можливість поновлення пропущених строків.

Колегія суддів звертає увагу на те, що предметом даного спору є визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу з 05 березня 2019 року пенсію за посадою начальника кафедри фізичної підготовки та спорту - начальника фізичної підготовки і спорту ІНФОРМАЦІЯ_2, із розрахунку 83% грошового забезпечення за вислугу років, без обмеження максимального розміру пенсії, згідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 № 6733/1 від 30.07.2021 року, виготовленої згідно вимог постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.07.2017 року, з усіма видами доплат та проведених виплат.

30 липня 2021 року ІНФОРМАЦІЯ_1 направив на адресу Головного управління ПФУ в м. Києві та заявнику довідку № 6733/1 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05 березня 2019 року, виготовлену згідно постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 704 від 30.08.2017 року, за посадою начальника кафедри фізичної підготовки та спорту ІНФОРМАЦІЯ_2, яку він займав перед звільненням із військової служби, яке складається із наступних видів грошового забезпечення: посадовий оклад - 8600,00 грн.; оклад за військовим званням «полковник» - 1480,00 грн.; надбавка за вислугу років (50%) - 5040,00 грн.; надбавка за особливості проходження служби (65%) - 9828,00 грн.; надбавка за службу в умовах режимних обмежень (10%) - 860,00 грн.; надбавка за науковий ступень кандидата наук (5%0 - 430,00 грн.; премія (35%) - 3010,00 грн. Усього - 29248,00 грн.

06 вересня 2021 року Головне управління ПФУ в м. Києві надало ОСОБА_1 відповідь в якій було зазначено, що перерахунок пенсії з 01.01.2018 йому проведено відповідно до ст.ст. 13, 63 Закону № 2262 на умовах, у порядку та розмірах, передбачених постановою КМУ № 103. Зважаючи на рішення Окружного адміністративного суду міста Києві від 12.12.2018 у справі № 826/3858/18, яким визнано не чинними пункти 1, 2 постанови КМУ № 103 щодо перерахунку пенсій з оновленого грошового забезпечення, визначеного постановою КМУ від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», відсутні правові підстави для проведення перерахунків пенсій, оскільки нормативно-правових актів щодо визначення умов, порядку та розмірів, за якими має проводитися перерахунок пенсій, призначених згідно із Законом, після дати набрання вказаним рішенням суду законної сили, не приймалось.

У листопаді 2022 року позивач звернувся із заявою до відповідача та 07.11.2022 отримав відповідь відповідача, з якої дізнався про порушення його прав, відтак, на його думку, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві тільки 07 листопада 2022 року відмовило позивачу у перерахунку пенсії з урахуванням 83 % грошового забезпечення за вислугу років та без обмеження максимального розміру пенсії.

Тож, з наведеного слідує, що позивач дізнався/мав дізнатись про порушене право щодо не здійснення йому перерахунку пенсії саме у вересні 2021 року, з моменту отримання листа Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 06.09.2021 № 23639-24120/К-02/8-2600/21.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що отримання позивачем листа відповідача від 07.11.2022 у відповідь на його повторну заяву, не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення свої прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду та свідчить про пролонгацію строків звернення до суду.

У судовому засіданні 21.06.2023 оголошено перерву по справі до 28.06.2023, задля отримання від позивача позовних матеріалів, які були повернуті судом після прийняття ухвали про повернення позовної заяви, оскільки справа № 320/2088/23 не містить копій всіх додатків до позовної заяви.

22.06.2023 до суду від сторони позивача надійшли матеріали позовної заяви, з яких колегією суддів досліджено, що предмет звернення позивача до відповідача в 2021 році (13.08.2021) та в 2022 році (01.11.2022) є ідентичним, а саме, здійснити перерахунок пенсії з 05.03.2019 з розрахунку 83%, без обмеження максимальним розміром, за відповідною посадою, та згідно довідки від 30.07.2021 № 6733/1. При цьому, доводи апелянта про те, що з відповіді в 2021 році не вбачалось порушення прав позивача, адже орган ПФУ так і не надав чіткої відповіді по зверненню позивача, на переконання колегії суддів, не є визначальними, позаяк, не в залежності від змісту відповіді пенсійного органу, у разі, коли заявник не отримав позитивного вирішення за заявою, має право на оскарження такої відмови. Тобто, про порушенні права позивач мав дізнатись та, власне, дізнався ще у 2021 році.

Щодо посилань апелянта на приписи ч. 3 ст. 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», якою обумовлено, що перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсій, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком, колегія суддів зазначає, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі № 510/1286/16-а дійшла висновку, що норми, зокрема статті 51 № 2262-ХІІ (щодо необмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії), підлягають застосуванню у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат виключно за наявності таких умов: 1) ці суми мають бути нараховані пенсійним органом; 2) ці суми мають бути не виплаченими саме з вини держави в особі пенсійного органу.

Отже, норма, на яку посилається апелянт, стосується випадків виплати вже нарахованої пенсії, у той час, як предмет спору у цій справі є іншим.

У частині посилань апелянта на на судове рішення у справі № 640/24243/20 від 26.05.2022, за яким відбулась зміна грошового забезпечення, тому позивач своєчасно 01.02.2023 звернувся до суду з даним позовом, колегія суддів звертає увагу на те, що у справі № 640/24243/20 ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови у перерахуванні та виплаті позивачу з 01.01.2018 пенсії згідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_3 від 29.07.2019 № ФА 128538 із розрахунку 83% грошового забезпечення за вислугу років та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу з 01.01.2018 пенсії за посадою начальника кафедри фізичної підготовки та спорту - начальника фізичної підготовки і спорту ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_3 від 29.07.2019 № ФА128538 відповідно до постанови КМ України № 103 від 21.02.2018 з урахуванням 83% грошового забезпечення за вислугу років, з усіма видами доплат та проведених виплат.

Втім, у даній справі, позовні вимоги заявлені щодо перерахунку пенсії позивача з 05 березня 2019 року із розрахунку 83% грошового забезпечення за вислугу років, без обмеження максимального розміру пенсії, згідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 № 6733/1 від 30.07.2021 року, виготовленої згідно вимог постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.07.2017 року, з усіма видами доплат та проведених виплат, тобто, дані судові справи не пов`язані між собою та рішення у справі № 640/24243/20 від 26.05.2022 не змінює перебіг строку на звернення до суду з даним позовом, позаяк, відмову в задоволенні заяви позивача останній від пенсійного органу отримав саме у вересні 2021 року з листа Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 06.09.2021 № 23639-24120/К-02/8-2600/21, незважаючи на форму викладення та обсяг такої відмови, адже позивач вважаючи таку відповідь протиправною, мав право оскаржити її в судовому порядку.

Тож, суд першої інстанції мав підстави для висновку про те, що заява позивача про поновлення пропущеного строку не містить поважних причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом. Будь-яких інших належним та допустимих доказів неможливості звернутись до суду за захистом порушеного права у строк, визначений чинним законодавством України, позивачем не надано.

Колегія суддів звертає увагу скаржника на те, що одним з елементів справедливого судового розгляду, є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження судового рішення, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Колегія суддів вважає цілком обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність наведення позивачем на вимоги ухвали суду поважних причин пропуску строку на звернення до суду, та, як наслідок, повернення з цих підстав позовної заяви, при цьому, за приписами КАС України, у суду першої інстанції були відсутні підстави та можливість діяти інакше, аніж як у спосіб та з мотивуванням, визначений в оскаржуваній ухвалі.

За наслідками розгляду апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість її доводів та відсутність підстав для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 21.02.2023.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом апеляційної інстанції не було встановлено порушення норм процесуального права судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою, її доводи не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому, у її задоволенні необхідно відмовити, а ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2023 р. - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді

В.В. Кузьменко

Я.М. Василенко

Повний текст постанови складено 28.06.2023.