Справа № 580/3081/23
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2023-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2023 року справа № 580/3081/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово в складі головуючої судді Бабич А.М., розглянувши в залі суду в порядку спрощеного письмового провадження адміністративну справу за позовом адвоката Задорожньої В.О. від імені ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

26.04.2023 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов адвоката Задорожньої В.О. (04071, м.Київ, вул.Кожум`яцька, 22) від імені ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) (далі позивач) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) (далі відповідач) про:

визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахування та невиплати йому збільшеної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі до 100 000 гривень у розрахунку на місяць пропорційно дням його участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 10.10.2022 до 08.01.2023;

зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити йому збільшену додаткову грошову винагороду, передбачену зазначеною вище постановою Кабінету Міністрів України, у розмірі до 100 000 гривень з розрахунку на місяць пропорційно дням його участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за періоди з 10.10.2022 до 08.01.2023.

Додатково просили розгляд справи здійснити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Стверджує, що відповідно до зазначеної вище постанови КМУ набув право на отримання додаткової винагороди у розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за вказаний вище період. Відповідач в порушення вказаної вище постанови Уряду у спірному періоді виплачував додаткову винагороду у розмірі до 30000,00грн пропорційно розрахунку на місяць. Вважає, що відповідач допустив бездіяльність, яка не відповідає чинному законодавству.

01.05.2023 суд постановив ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття спрощеного провадження. Вказану ухвалу представник позивача та відповідач отримали 01.05.2023, що підтверджується довідками про доставку електронних листів в їх електронні кабінети.

Відповідач правом надати відзив у встановлений судом строку не скористався. Будь-яких клопотань щодо судового розгляду суду не подав.

Всі подані сторонами докази долучені судом до матеріалів адміністративної справи.

Оскільки обґрунтованих клопотань про судовий розгляд справи з викликом сторін у відкриті судові засідання не надійшло, з огляду на відсутність доцільності призначити експертизу або викликати для допиту свідків, суд вирішив справу розглянути правилами письмового провадження.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Копією військового квитка НОМЕР_4 підтверджується, що позивач проходив військову службу, у т.ч. у відповідача з 24.06.2022 на посаді водія.

Довідкою Військової частини НОМЕР_5 Державної прикордонної служби України від 08.01.2023 №3908, підписаною командиром, полковником ОСОБА_2 , виданою позивачу, який проходить військову службу в військовій частині НОМЕР_1 , підтверджується, що він брав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської області на підставі бойового наказу Адміністрації державної прикордонної служби України №165 гриф від 16.09.2022 у наступні періоди: з 10.10.2022 до 31.10.2022, з 01.11.2022 до 30.11.2022, з 01.12.2022 до 31.12.2022, з 01.01.2023 до 08.01.2023.

Підстава бойовий наказ Адміністрації Державної прикордонної служби України від 16.09.2022 №165 (гриф).

Згідно з довідкою відповідача від 22.03.2023 №12/729 позивач 30.06.2022 вибув у службове відрядження на ділянку НОМЕР_6 прикордонного загону Західного регіонального управління відповідно до наказу начальника НОМЕР_7 прикордонного загону від 06.06.2022 №145-ВВ. Відповідно до розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України від 16.09.2022 № (гриф)/25-2075-Е військовослужбовця передислоковано з НОМЕР_6 прикордонного загону на ділянку НОМЕР_8 прикордонного загону. Військовослужбовець з 09.10.2022 до 08.01.2023 перебував у службовому відрядженні та оперативному підпорядкуванні начальника НОМЕР_8 прикордонного загону. 10.01.2023 військовослужбовець прибув зі службового відрядження до НОМЕР_7 прикордонного загону і приступив до виконання обов`язків відповідно до наказу начальника НОМЕР_7 прикордонного загону від 10.01.2023 №8-ВВ. У примітці зазначено, що розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України від 16.09.2022 № (гриф)/25-2075-Е є обмеженим у доступі і не може бути надано відповідачем відповідно до Закону України «Про державну таємницю» документ надається володільцем інформації у встановленому законодавством порядку.

Архівною відомістю за період з січня 2022 року до грудня 2022 року підтверджується виплата позивачу у заявленому спірному періоді грошового забезпечення, серед якого додаткова грошова винагорода:

у жовтні 2022 року 30000 грн;

у листопаді 2022 року - 30000грн;

у грудні 2022 року 30000 грн.

Архівною відомістю з січня 2023 року до лютого 2023 року підтверджується, що у січні відсутня виплата позивачу додаткової грошової винагороди, а в лютому вона становила 30000грн + 29354,84грн.

16.02.2023 представник позивача адвокат Гайструк А.С. від його імені звернулася до відповідача заявою, в якій серед іншого просила нарахувати та виплатити йому в повному розмірі за періоди з 10.10.2022 до 31.10.2022, з 01.11.2022 до 30.11.2022, з 01.12.2022 до 31.12.2022 та з 01.01.2023 до 08.01.2023 щомісячну доплату у вигляді підвищеної додаткової винагороди у розмірі до 100000 грн, передбачену постановою КМУ від 28.02.2022 №168, з урахуванням фактично виплачених сум.

Листом від 29.03.2023 № 21-2465-23-вих НОМЕР_7 прикордонний загін Державної прикордонної служби України повідомив представнику позивача, що позивачу виплачено додаткову винагороду з розрахунку до 30000грн на місяць за жовтень, листопад, грудень 2022 року та січень 2023 року. Позивача не вносили в наказ про збільшення розміру виплати додаткової винагороди до 100000грн за вказані періоди, оскільки він перебував у службовому відрядженні та оперативному підпорядкуванні начальника НОМЕР_8 прикордонного загону. У зв`язку з ненаданням НОМЕР_8 прикордонним загоном імені князя Володимира Великого підтверджуючих документів для виплат на даний час в нього відсутні підстави для внесення позивача в наказ про збільшення розміру виплати додаткової грошової винагороди до 100000грн за вказаний період (період перебування позивача у відрядженні на ділянці ІНФОРМАЦІЯ_1 ). У довідці №3908 у графі «Підстава» зазначено лише бойовий наказ Адміністрації державної прикордонної служби України від 16.09.2022 №165 (гриф), відповідно до якого позивач у складі підрозділу направлений до НОМЕР_8 прикордонного загону для виконання бойових завдань. Водночас документи, які саме підтверджують безпосередню участь позивача у бойових діях або заходах та кількість таких днів журнал бойових дій, рапорт (донесення) начальника (командира) підрозділу у довідці не зазначені. Тобто, у наданій позивачу довідці відсутнє посилання на документи, які підтверджують як його безпосередню участь у бойових діях або заходах, так і кількість днів такої участі за якій нараховується підвищена грошова винагорода до 100000грн пропорційно днів участі. У разі надання підтверджуючих документів, визначених Адміністрацією Держприкордонслужби, відповідач здійснить нарахування та виплату збільшеної додаткової винагороди до 100000грн за період безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів.

Тому адвокат подав в суд позовну заяву.

Надаючи оцінку спірним обставинам, суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25 березня 1992 року №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі ЗУ №2232-XII).

Так, відповідно до ч.1 ст.1 вказаного Закону захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок згідно з ч.3 ст.1 ЗУ №2232-XII включає:

підготовку громадян до військової служби;

приписку до призовних дільниць;

прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу;

проходження військової служби;

виконання військового обов`язку в запасі;

проходження служби у військовому резерві;

дотримання правил військового обліку.

Відповідно до ч.4 ст.2 ЗУ №2232-XII порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Початком проходження військової служби згідно з ч.1 ст.24 ЗУ №2232-XII вважається:

1) день відправлення у військову частину з обласного збірного пункту - для громадян, призваних на строкову військову службу;

2) день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації;

3) день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних;

4) день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу;

5) день зарахування до списків особового складу військової частини - для громадян України, які проходять службу у військовому резерві за контрактом, зараховані під час такої служби до військового оперативного резерву та призиваються на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період;

6) день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки - для громадян України, які зараховані до військового оперативного резерву після їх звільнення з військової служби та призиваються на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Закінченням проходження військової служби відповідно до абзацу першого ч.3 вказаної статті Закону вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Згідно з ч.1 ст.40 ЗУ №2232-XII гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України "Про Збройні Сили України", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.

Фінансове забезпечення заходів, пов`язаних з організацією військової служби і виконанням військового обов`язку, відповідно до ч.1 ст.43 ЗУ №2232-XII здійснюється за рахунок і в межах коштів Державного бюджету України. Додаткове фінансування цих заходів може відбуватися за рахунок інших джерел, не заборонених законодавством.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей регулює Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі ЗУ №2011-XII).

Відповідно до ст.12 ЗУ №2011-XII військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

У статті 2 ЗУ №2011-XII акцентовано, що ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Абзацом першим ст.9 ЗУ №2011-XII Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з ч.4 ст.9 ЗУ №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Неправомірні рішення, дії (бездіяльність) органів військового управління та командирів (начальників) згідно зі ст.19 ЗУ №2011-XII можуть бути оскаржені військовослужбовцями в порядку, передбаченому законами, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Фінансове забезпечення витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону, відповідно до ст.23 ЗУ №2011-XII здійснюється за рахунок коштів, що передбачаються в Державному бюджеті України на відповідний рік для Міністерства оборони України, розвідувальних органів України та інших центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування та правоохоронні органи, інших джерел, передбачених законом. Пільги, компенсації та гарантії, передбачені цим Законом надаються за рахунок і в межах бюджетних асигнувань на утримання відповідних бюджетних установ.

Оскільки спірні правовідносини виникли в період воєнного стану щодо додаткової грошової винагороди, суд врахував, що на виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 Про введення воєнного стану в Україні та № 69 Про загальну мобілізацію Кабінет Міністрів України виніс постанову від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова №168), редакція якої неодноразово змінювалася.

Пунктом першим вказаної Постанови установлено на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплату додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

На виконання ст.9 ЗУ №2011-XII, постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", Міністерство оборони України видало наказ від 07 червня 2018 року № 260, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197, яким затвердило Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі Порядок №260), який для спірних правовідносин діє в редакції станом на 16.08.2022 (наступні Зміни внесені 31.03.2023 шляхом доповнення Порядку №260 розділом XXXIV «Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану», що для спірного періоду не застосовується).

Згідно з п.12 розділу І Порядку №260 військовослужбовцям, які тимчасово вибувають з військової частини зі збереженням грошового забезпечення за місцем служби, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, які мають постійний характер, виплачуються за весь період такого вибуття.

Для оцінки встановлених обставин і зібраних доказів суд урахував, що на дату виникнення спірних правовідносин з метою реалізації Постанови №168 Адміністрація Державної прикордонної служби України видала наказ від 30.07.2022 №392/0/81-22-АГ (далі Наказ АДПСУ) (чинному та не скасованому у встановленому законом порядку), яким урегулювала порядок і умови здійснення виплат військовослужбовцям Державної прикордонної служби України додаткової винагороди під час воєнного стану.

Зокрема, у п.1 повторно зауважила про загальний розмір такої доплати до 30000,00грн, та до 100000,00грн за безпосередню участь військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій у період зазначених заходів. У пунктах 2-3 вказала, які саме заходи враховуються для виплати до 100000,00грн.

Згідно з п.4 Наказу АДПСУ підтвердженням бойової участі військовослужбовців у бойових діях і заходах, передбачених у згаданому п.2, здійснюється на підставі сукупності наявної інформації у таких документах:

1) бойового наказу (бойового розпорядження);

2) журналу бойових дій (службово-бойових дій, вахтового, навігаційного-вахтового, навігаційного журналу), журналу ведення оперативної обстановки, бойового донесення (підсумкового, термінового, позатермінового) або постової відомості (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

3) рапорту (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, катерів і кораблів Морської охорони, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких заходах.

Відповідно до абзацу першого п.5 Наказу АДПСУ для військовослужбовців, відряджених до органів військового управління Держприкордонслужби, окрім документів, зазначених у п.4, безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених у п.2, додатково підтверджується довідкою за формою, наведеною у додатку 1 до цього наказу, що видається начальником органу Держприкордонслужби, який веде (вів) бойові дії та, до якого для виконання завдань відряджені військовослужбовці, із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі.

Отже, згадана довідка встановленої форми є додатковим документом, що складається з огляду на первинні документи, які підтверджують виконання безпосередніх службових дій кожним військовослужбовцем за визначений відрізок дат. Достовірність її відомостей має підтверджуватися окрім бойового наказу (розпорядження) записами в журналах бойових дій, відповідних рапортах уповноваженої особи.

Зазначене підтверджується вказаною в абзаці третьому п.5 Наказу АДПСУ вимогою, що у довідках, передбачених вказаним пунктом, обов`язково мають зазначатися відомості про підтверджуючі документи, передбачені в п.4 цього наказу.

Довідки з такими відомостями щодо позивача за спірний період не встановлено.

Як встановлено вище, щодо служби позивача доплата у підвищеному до 10000,00грн розмірі, як просить у позовних вимогах, за спірний період не виплачена. Будь-які докази щодо виконання позивачем у спірному періоді безпосередніх бойових дій чи заходів з безпосередньої відсічі і стримуванні збройної агресії в період перебування безпосередньо в районах ведення бойових дій будь-якої кількості днів відомостями журналів бойових дій зведеного загону службово-бойових дій, вахтового, навігаційного-вахтового, навігаційного журналу), журналу ведення оперативної обстановки, бойового донесення (підсумкового, термінового, позатермінового) або постової відомості (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад) не підтверджуються. Доказів виконання безпосередньої дії, з якими чинне законодавство передбачало виплату доплати у підвищеному розмірі до 100тис.грн., щодо позивача не встановлено. Довідка Військової частини НОМЕР_5 Державної прикордонної служби України від 08.01.2023 №3908 не має кількості конкретних днів безпосереднього такого виконання та посилань на відомості журналів службово-бойових дій, обмежуючись виключно посиланням на загальний період. Отже, посилання позивача на порушення його прав відповідачем не підтверджені.

Відповідно до п.10 Наказу АДПСУ облік військовослужбовців, які беруть безпосередню участь в бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу та підготовку проєкту наказу про виплату додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1, в органах Держприкордонслужби покладено на штаб органу, а у випадку відсутності штабу на підрозділ (посадову особу), який веде облік особового складу. Належних і достовірних доказів неналежного виконання посадовою особою органу військового командування, в якому безпосередньо перебував позивач у спірному періоді, і відповідача службових обов`язків щодо обліку несення служби позивачем у заявлених спірний періоду суду не надано. Отже, не доведено протиправної бездіяльності відповідача.

За вказаних обставин суд акцентує, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах відповідно до ч.1 ст.9 КАС України здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з вимогами ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи відомості щодо несення служби у відповідача позивачем у вказаних вище доказах, а також докази фактичної виплати позивачу допомоги у спірному періоді в сумі 30000грн згідно з розрахунками виплаченого позивачу грошового забезпечення, відсутність доказів виконання ним заходів конкретної кількості днів для підвищеного розміру до 100000,00грн доплат за спірний період, безпосередніх нарядів, службових доручень та їх фактичного виконання у первинних документах, на підставі яких формується Довідка встановленої форми, порушення відповідачем заявленого права позивача на таку доплату не доведено.

Отже, доводи позовної заяви про порушення відповідачем заявлених прав позивача не підтверджені, а позовні вимоги не обґрунтовані.

З огляду на результат вирішеного спору відповідно до вимог ст.ст.132-139 КАС України понесені позивачем судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст.2-20, 72-78, 132-139, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Відмовити повністю у задоволенні позову адвоката Задорожньої В.О. від імені ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про:

визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахування та невиплати йому збільшеної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі до 100 000 гривень у розрахунку на місяць пропорційно дням його участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 10.10.2022 до 08.01.2023;

зобов`язання нарахувати та виплатити йому збільшену додаткову грошову винагороду, передбачену зазначеною вище постановою Кабінету Міністрів України, у розмірі до 100 000 гривень з розрахунку на місяць пропорційно дням його участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за періоди з 10.10.2022 до 08.01.2023.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Анжеліка БАБИЧ

Рішення ухвалене, складене у повному обсязі та підписане 29.06.2023.