Справа № 160/7308/23
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2023-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 червня 2023 року Справа № 160/7308/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
10 квітня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, в якій просить:
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 , на день виникнення права на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, тобто на 13.03.2023, до страхового стажу період роботи з 27.11.1989 по 30.09.1990 та до пільгового стажу роботи за Списком №2 період роботи з 31.12.2003 по 26.02.2009, що дає право па пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, як особі, яка працювала повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 на підставі заяви про призначення пенсії, поданої в межах строку звернення, призначити з 13 березня 2023 року - ОСОБА_1 , пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно з пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІI, як особі, яка працювала повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, на підставі заяви про призначення пенсії, поданої в межах строку звернення.
В обґрунтування позовної заява позивач зазначила, що вона 13 березня 2023 року звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки була зайнята повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці на посадах передбачених Списком №2.
Рішенням відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №41 від 20 березня 2023 року ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу роботи.

ОСОБА_1 вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №41 від 20 березня 2023 року про відмову у призначенні їй пенсії на пільгових умовах, у зв`язку із чим позивач звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 квітня 2023 року для розгляду адміністративної справи №160/7308/23 визначено суддю Олійника В.М.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2023 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

05 травня 2023 року на електронну адресу суду від представника Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області надійшов відзив на позовну заяву вх.№5860/23-ел, в якому представник відповідача-2 не погоджується з позовними вимогами ОСОБА_1 , виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

13 березня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2, згідно Закону №1058.

Розгляд заяви здійснювався Головним управлінням за принципом екстериторіальності.

За наслідками розгляду вказаної заяви було прийнято рішення про відмову у перерахунку пенсії від 20.03.2023 №41.

У результаті розгляду поданої трудової книжки, доданих документів, індивідуальних відомостей про застраховану особу (ОК-5) долучених до звернення, до страхового стажу зараховано періоди роботи, окрім періоду роботи з 27.11.1989 - 30.09.1990 (трудової книжки), оскільки відсутній номер наказу про прийняття на роботу.

Страховий стаж позивачки становить 36 років 09 місяців 15 днів.

До пільгового стажу не зараховано період роботи відповідно до довідки №12/41 від 13.02.2023 року з 31.12.2003 по 26.02.2009, оскільки довідка не відповідає додатку №5 Постанови №637.

Пільговий стаж позивачки за Списком №2 становить 07 років 11 місяців 05 днів.

Таким чином, на думку відповідача-2, прийнято законне та обґрунтоване рішення про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком №2 згідно Закону №1058.

З урахуванням викладеного, представник відповідача-2 просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

09 травня 2023 року на електронну адресу суду від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву вх.№5954/23-ел, в якому представник відповідача-1 вважає, що підстави для задоволення позову відсутні та просить при винесенні рішення по справі звернути увагу на наступне.

Згідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058 передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

54 роки - із жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту страхового стажу:

з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців у чоловіків і не менше 24 років 6 місяців у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону:

жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Відповідно до положень пунктів 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а тому невідповідність будь-яких записів у ній унеможливлює врахування всіх (деяких) записів у ній.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).

У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі відсутності правонаступника, а також у разі знищення архівів у зв`язку з воєнними (бойовими) діями підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи, а також до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням із Мінсоцполітики та Мінфіном.

Документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності). Для підтвердження трудового стажу приймаються лише ті відомості про період роботи, які внесені в довідки на підставі первинних документів.

З огляду на викладене, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зазначає, що з їхнього боку, жодним чином не порушені права позивачки при реалізації нею права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 - позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 .

Відповідно до записів №8 та №9 трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 22 липня 1987 року:

- 27 листопада 1989 року відповідно до трудової угоди, позивач прийнята на посаду "Швачки";

- 30 вересня 1990 року на підставі протоколу №9, позивач звільнена за переведенням в мале підприємство "Альбатрос".

Відповідно до записів №14 - №16 трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 22 липня 1987 року:

- 20 листопада 1995 року відповідно до наказу №2328, позивач прийнята в колесопрокатний цех учнем гартувальником (термодільниці) 1 розряду;

- 21 січня 1996 року відповідно до наказу №16, позивач переведена в тому ж цеху гартувальником (термодільниці) 3 розряду;

- з 25 грудня 1998 року на підставі наказу №923 за робочим місцем встановлено право на пільгову пенсію за Списком №2;

- з 14 лютого 2007 року на підставі наказу №265 ВАТ "Нижньодніпровський трубний завод" перейменовано на ВАТ "Інтерпайп Нижньодніпровський трубний завод";

- 26 лютого 2009 року відповідно до наказу №395/к позивач звільнена за скороченням робочих місць за пунктом 1 статті 40 КЗпП України.

На підставі довідки ПАТ "Інтерпайп Нижньодніпровський трубний завод" №12/4 "Про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працювала повний робочий день у ВАТ «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод»:

- з 21 січня 1996 року по 15 січня 2003 року на посаді "Гартувальника", включаючи зайнятих на електрогартуванні рейок (гартувальник, Колесопрокатний цех), що передбачено Списком №2, розділом III «Металургійне виробництво» (чорні метали) підрозділом За «Колесопрокатне виробництво», позиція 2040300а - 12673, списку пільгових професій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року №162.

- з 16 січня 2003 року по 30 грудня 2003 року на посаді "Гартівником" (Колесопрокатний цех), що передбачено Списком №2, розділом III «Чорна металургія», підрозділом 3а «Колесопрокатне виробництво», позиція 3.3а, Списку пільгових професій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року №36.

Підстава: архівна особова картка ф.П-2 (№275 - 2009 року), довідник кваліфікаційних характеристик професій та посад працівників (Чорна металургія), технологічний процес виробництва, розрахунково-платіжні відомості з нарахування та виплати заробітної плати.

Накази з атестації робочого місця: №602 від 29.12.1994 року (вперше), №923 від 25.12.1998 року.

13 березня 2023 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки була зайнята повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці на посадах передбачених Списком №2.

Розгляд заяви здійснювався за принципом екстериторіальності - Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішенням відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №41 від 20 березня 2023 року ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії та зазначено наступне.

Дата народження ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 13.03.2023 року.

Вік заявниці 53 роки.

Працює.

Згідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-ІV, на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років (54 роки - з 01.10.1968 по 31.03.1969) і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці 10 років, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку - жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

У результаті розгляду поданої трудової книжки, додаткових документів, індивідуальних відомостей про застраховану особу (ОК-5) долучених до звернення, до страхового стажу зараховано всі періоди роботи, окрім періоду роботи з 27.11.1989 року по 30.09.1990 року (трудової книжки), оскільки відсутній номер наказу на прийняття.

Страховий стаж заявниці складає - 36 років 9 місяців 15 днів.

До пільгового стажу не зараховано період роботи відповідно довідки №12/41 від 13.02.2023 року з 31 грудня 2003 по 26 лютого 2009 року, оскільки довідка не відповідає додатку №5 Постанови КМУ від 12.08.1993 року №637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній».

Пільговий стаж заявниці за Списком №2 складає 7 років 11 місяців 5 днів.

Висновок: відмовити ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Пенсію за віком на пільгових умовах можливо буде переглянути за умови надходження акту зустрічної перевірки стажу відповідно пільгових довідок.

На обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває та пенсію не отримує.

ОСОБА_1 вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №41 від 20 березня 2023 року про відмову у призначенні їй пенсії на пільгових умовах, у зв`язку із чим звернулась до суду із цим позовом.

Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною 4 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з вимогами частин 1, 2 статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Як передбачено частиною 1 статті 114 Закону №1058-ІV, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058 передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

54 роки - із жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту страхового стажу:

з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців у чоловіків і не менше 24 років 6 місяців у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону:

жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Аналогічне положення міститься також і в статті 48 Кодексу законів про працю України, згідно з якою трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року, передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).

Суд зазначає, що норми пункту 3 Порядку передбачають обов`язковість витребування уточнюючих довідок для підтвердження трудового стажу лише у випадку, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, в той час як у трудовій книжці позивача містяться записи про роботу позивача у спірні періоди.

Наказом Міністерства праці України №58 від 29.07.1993 року затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників.

Згідно пункту 1.1 Інструкції, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. До трудової книжки вносяться відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди (п.п.2.2 Інструкції).

Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону (пункт 2.3 Інструкції).

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення (пункт 2.4. Інструкції).

Аналогічні вимоги містила Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162.2.10. Окрім того, відповідно до вимог пункту 2.10 цієї Інструкції зазначено, що у розділі "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження", "Відомості про заохочення" трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається. У разі необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться: "Запис за № таким-то недійсний".

Відповідності до пункту 2.4 Інструкції "Про порядок ведення трудових книжок працівників", затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 року, у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Таким чином, здійснення записів у трудовій книжці власником або уповноваженим ним органом покладено на останніх, а не на працівника, а отже, відповідальність за неправильність вчиненого запису чи інших відомостей не може бути перекладена на працівника та позбавляти його права на врахування трудового стажу, який враховується для призначення пенсії.

Отже, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

При цьому суд зазначає, що у відповідності до розділів ІІІ, ІV Порядку №22-1, відповідач наділений повноваженнями самостійно отримати необхідні документи, що відповідає принципу належного урядування і націлено на забезпечення органами Пенсійного фонду України реалізації громадянами їх конституційного права на пенсійне забезпечення.

Згідно зі статтею 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні частини першої статті 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що право особи на призначення пенсії за віком має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала. Також і відповідальність за надання недостовірних пенсійних документів покладена на підприємство (організацію) та пенсіонера.

Суд зазначає, що витребування та перевірка первинних документів є також правом пенсійного органу. Тобто перекладання обов`язку доказування, надання відомостей тощо на позивача є неприйнятним. Неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку зазначених у трудовій книжці відомостей не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання належної пенсії.

Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 року у справі №490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Отже, відповідачем при розгляді заяви про призначення пільгової пенсії протиправно не зараховано періоди роботи позивача, зазначені у її трудовій книжці, оскільки пільговий стаж роботи позивача підтверджено належними доказами, що наявні в матеріалах справи.

Суд бере до уваги уточнення відповідача-2, що згідно наданих документів до страхового стажу роботи позивача, не зараховано період роботи з 27.11.1989 року по 30.09.1990 року, неможливо зарахувати до пільгового стажу період роботи з 13.12.2003 року по 26.02.2009 року за Списком №2, оскільки довідка №12/41 від 13.02.2023 року не відповідає додатку №5 постанови КМУ від 12.08.1993 року №637 "Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній".

Судом встановлено, що відповідно до записів №8 та №9 трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 22 липня 1987 року:

- 27 листопада 1989 року відповідно до трудової угоди, позивач прийнята на посаду "Швачки";

- 30 вересня 1990 року на підставі протоколу №9, позивач звільнена за переведенням в мале підприємство "Альбатрос".

Відповідно до записів №14 - №16 трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 22 липня 1987 року:

- 20 листопада 1995 року відповідно до наказу №2328, позивач прийнята в колесопрокатний цех учнем гартувальником (термодільниці) 1 розряду;

- 21 січня 1996 року відповідно до наказу №16, позивач переведена в тожу ж цеху гартувальником (термодільниці) 3 розряду;

- з 25 грудня 1998 року на підставі наказу №923 за робочим місцем встановлено право на пільгову пенсію за Списком №2;

- з 14 лютого 2007 року на підставі наказу №265 ВАТ "Нижньодніпровський трубний завод" перейменовано на ВАТ "Інтерпайп Нижньодніпровський трубний завод";

- 26 лютого 2009 року відповідно до наказу №395/к, позивач звільнена за скороченням робочих місць за пунктом 1 статті 40 КЗпП України.

На підставі довідки ПАТ "Інтерпайп Нижньодніпровський трубний завод" №12/4 від 13 лютого 2023 року "Про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працювала повний робочий день у ВАТ «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод»:

- з 21 січня 1996 року по 15 січня 2003 року на посаді "Гартувальника", включаючи зайнятих на електрогартуванні рейок (гартувальник, Колесопрокатний цех), що передбачено Списком №2, розділом III «Металургійне виробництво» (чорні метали) підрозділом За «Колесопрокатне виробництво», позиція 2040300а - 12673, списку пільгових професій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року №162.

- з 16 січня 2003 року по 30 грудня 2003 року на посаді "Гартівником" (Колесопрокатний цех), що передбачено Списком №2, розділом III «Чорна металургія», підрозділом 3а «Колесопрокатне виробництво», позиція 3.3а, Списку пільгових професій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року №36.

Суд не погоджується з позицією відповідача-2, оскільки у трудовій книжці позивача та наданій довідці №12/4 від 13.02.2023 року містяться записи, що позивач працювала у спірний період "Гартувальником" Колесопрокатного цеху у ВАТ «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод».

У той же час, суд вважає належним та достатнім способом захисту порушених прав позивача - визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про відмову у призначенні пільгової пенсії ОСОБА_1 від 20 березня 2023 року №41, і як наслідок, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до страхового стажу період її роботи з 27 листопада 1989 року по 30 вересня 1990 року на посаді "Швачки" у кооперативі "Оріон" по виробництву товарів народного споживання Донецького заводу "Донбасскабель"; до пільгового стажу, який дає право на пенсію відповідно до положень пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", період її роботи з 31 грудня 2003 року по 26 лютого 2009 року на виробництві у ВАТ «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод» на посаді "Гартувальника" Колесопрокатного цеху.

Частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з частиною 2 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням досліджених обставин справи, на думку суду, належним та достатнім способом захисту порушеного права позивача є також зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) від 13 березня 2023 року про призначення пільгової пенсії за віком відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", із урахуванням вищевказаних періодів роботи ОСОБА_1 , які зарахованого судом до страхового та до пільгового стажу її роботи, та з урахуванням висновків суду викладених у рішенні.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 .

Щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Судом встановлено, що позивачем при зверненні до адміністративного суду із позовною заявою сплачено суму судового збору у розмірі 1073,60 грн., що документально підтверджується квитанцією до платіжної інструкції АТ "Ощадбанк" №61 від 06 квітня 2023 року.

А отже, суд приходить до висновку про стягнення на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 800,00 грн. (вісімсот гривень нуль копійок).

Керуючись ст.ст.241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 20 березня 2023 року № 41 "Про відмову в призначенні пенсії".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до страхового стажу період її роботи з 27 листопада 1989 року по 30 вересня 1990 року на посаді "Швачки" у кооперативі "Оріон" по виробництву товарів народного споживання Донецького заводу "Донбасскабель"; до пільгового стажу, який дає право на пенсію відповідно до положень пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", період її роботи з 31 грудня 2003 року по 26 лютого 2009 року на виробництві у ВАТ «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод» на посаді "Гартувальника" Колесопрокатного цеху.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) від 13 березня 2023 року про призначення пільгової пенсії за віком відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", із урахуванням вищевказаних періодів роботи ОСОБА_1 , які зараховано судом до страхового та пільгового стажу роботи, з урахуванням висновків суду викладених у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 800,00 грн. (вісімсот гривень нуль копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.М. Олійник