Справа № 340/4591/21
Суддя: О.В. КРАВЧУК
Дата ухвалення: 2023-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2023 року м. Кропивницький Справа № 340/4591/21

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Кравчук О.В. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (; адреса: вул. Соборна, 7-а, м. Кропивницький, 25006)

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати бездіяльність Головного Управління Пенсійного фонду України, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 за період з 22.03.2012 по 22.03.2014 , протиправною;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити з 22.03.2012 по 23.03.2014 року нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із зарахуванням пільгового стажу по Списку №2 періоду роботи з 23.11.1993 року по 16.03.2000 року в приватному малому підприємстві «Строймонтаж» на посаді виконроба.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що з 22 березня 2012 року, набувши право на пенсію на пільгових умовах за списком № 2, звернувся до Пенсійного органу, однак Пенсійним фондом йому відмовлено у призначені пенсії. Водночас, пенсію було призначено лише 23.03.2014. Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29.01.2021 по справі 340/4326/20 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити з 01.03.2020 перерахунок пенсії ОСОБА_1 із зарахуванням до пільгового стажу по Списку № 2 періоду роботи з 23.11.1993 по 16.03.2000 в приватному малому підприємстві "Строймонтаж" на посаді виконроба. Позивач натомість вважає, що його право на пільгову пенсію мало б бути відновлене. починаючи з дня порушення такого права, а саме з 22.03.2012 року. Однак, з відповіді ГУ ПФ України у Кіровоградській області на своє звернення від 06.07.2021 року, ОСОБА_1 встановив, що призначення та нарахування такої пенсії відбулося з 01.03.2020 року, що і стало причиною його звернення до суду з відповідним позовом до суду.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що на виконання рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду, відповідно до розпорядження від 11.03.2021 № 85, головним управлінням проведено перерахунок пенсії позивача з зарахуванням до пільгового стажу по списку № 2 періоду роботи з 23.11.1993 по 16.03.2000 у приватному малому підприємстві "Строймонтаж" на посаді виконроба. Таким чином відповідач вважає, що законних підстав для здійснення перерахунку і виплати ОСОБА_1 пенсії за період з 22.03.2012 по 23.03.2014 немає.

Позивач скерував до суду відповідь на відзив, у якій доводи відповідача заперечив та підтримав раніше заявлені позовні вимоги.

Судом вчинені такі процесуальні дії та розглянуті заяви і клопотання сторін у справі:

- ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2021 року про залишення позовної заяви без руху;

- ухвалою суду від 04 жовтня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі; справу вирішено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін;

- ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 червня 2022 року позовну заяву залишено без руху;

- ухвалою суду від 11 липня 2022 року позивачеві поновлено строк звернення до суду, розгляд адміністративної справи продовжено.

Розглянувши подані сторонами заяви по суті справи, додані до них документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно і неупереджено оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , вважаючи , що має достатній пільговий стаж для призначення пенсії, із 2009 року неодноразово звертався до органів Пенсійного фонду України із заявами про призначення пенсії.

Листами від 24.06.2009 № 54/М-04-29, від 08.12.2009 № 836/М-16 та від 05.01.2010 № ІІІ/М-04-29 позивачу відмовлено в призначені пенсії, на тій підставі, що в нього відсутній достатній пільговий стаж, оскільки в ПМП «Строймонтаж» відсутні документи про проведення атестації робочих місць.

Не погоджуючись з рішенням Головного управління, позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив зарахувати до пільгового стажу 6 років 3 місяці 22 дні періоди роботи в ПМП "Строймонтаж" з 23.11.1993 по 16.03.2000 з підстав не проведення на ПМП "Строймонтаж" атестації робочих місць є протиправною та призначити пенсію.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 липня 2010 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14 березня 2013 року рішення залишено без змін.

05 березня 2012 року ОСОБА_1 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із черговою заявою про призначення йому пенсії.

Рішенням від 05.04.2012 позивачу відмовлено у призначенні пенсії, через відсутність необхідного пільгового стажу.

З 23 березня 2014 року позивачу призначено пенсію за віком на пільгових умовах по Списку № 2.

В подальшому позивач звернувся до відповідача із заявою від 05 березня 2020 року, якою просив повторно розглянути питання про нарахування пільгової пенсії з включенням до пільгового стажу періоду його робити у ПМП «Строймонтаж» з 23.11.1993 року по 16.03.2000 року.

Листом від 17 березня 2020 № 549-642/М-03/8-1100/20 пенсійний орган відмовив позивачу у здійснені такого перерахунку.

Не погоджуючись з рішенням, позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії та неврахування пільгового стажу у розмірі 6 років 3 місяці 22 дні за період роботи в ПМП "Строймонтаж" з 23.11.1993 по 16.03.2000; зобов`язати відповідача провести перерахунок пенсії за віком на пільгових умовах згідно з п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та врахувати пільговий стаж 6 років 3 місяці 22 дні за період роботи в ПМП "Строймонтаж" з 23.11.1993 по 16.03.2000.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду у справі №340/4326/20 від 29 січня 2021 року адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії та не зарахування до пільгового стажу по Списку № 2 періоду роботи з 23.11.1993 по 16.03.2000 в приватному малому підприємстві "Строймонтаж" на посаді виконроба; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити з 01.03.2020 перерахунок пенсії ОСОБА_1 із зарахуванням до пільгового стажу по Списку № 2 періоду роботи з 23.11.1993 по 16.03.2000 в приватному малому підприємстві "Строймонтаж" на посаді виконроба. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На виконання вказаного рішення суду ГУ ПФ України в Кіровоградській області перерахувало пенсію позивача з 01 березня 2020 року, із зарахуванням до пільгового стажу по Списку № 2 періоду роботи позивача з 23.11.1993 по 16.03.2000 в приватному малому підприємстві "Строймонтаж" на посаді виконроба.

Позивач натомість вважає, що набув права на таку пенсію (з урахуванням пільгового стажу) з 22.03.2012 року.

Викладені обставини передували зверненню позивача до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законами України Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII), Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 9 липня 2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV)

Відповідно до статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Статтею 8 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно абзацу 2 пункту 15 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV (у редакції Закону України №3108-IV від 17.11.2005 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування") положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Статтею 7 Закону №1788-XII передбачено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується

Відповідно до пункту 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон № 1058-IV) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Згідно частиною першою статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Пунктом 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV передбачено, що працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 виповнилось 55 років.

Вважаючи, що позивач має необхідні для призначення пенсії за Списком №2 вік та стаж, він звернувся до Пенсійного органу із заявою від 05 березня 2012 року про призначення йому пенсії.

Рішенням управління Пенсійного фонду України в м. Олександрії та Олександрійському районі Кіровоградської області № 330 від 05 квітня 2012 року ОСОБА_1 відмовлено в призначені пенсії на пільгових умовах, оскільки періоди роботи з 23.11.1993 по 16.03.2000 на посаді виконроба Приватного малого підприємства «Строймонтаж» зарахувати до стажу роботи на пільгових умовах неможливо.

Водночас, суд бере до уваги, що рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29 січня 2021 року у справі 340/4326/20, яке набрало законної сили 02.03.2021 року, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії та незарахування до пільгового стажу по Списку № 2 періоду роботи з 23.11.1993 по 16.03.2000 в приватному малому підприємстві "Строймонтаж" на посаді виконроба та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити з 01.03.2020 перерахунок пенсії ОСОБА_1 із зарахуванням до пільгового стажу по Списку № 2 періоду роботи з 23.11.1993 по 16.03.2000 в приватному малому підприємстві "Строймонтаж" на посаді виконроба.

Визначаючись щодо дати, з якої слід перерахувати пенсію позивача, суд виходив із того, що відповідна заява про перерахунок пенсії була скерована позивачем до ГУ ПФ України в Кіровоградській області саме у березні 2020 року. Періоди, які передували поданню такої заяви, предметом розгляду в адміністративній справі №340/4360/20 не були.

Воднораз, обставини для зарахування позивачеві стажу по Списку № 2 періоду роботи з 23.11.1993 по 16.03.2000 в приватному малому підприємстві "Строймонтаж" на посаді виконроба, що встановлені судом у рішенні у справі №340/4360/20 суд вважає преюдиційними для цієї справи. Так, суд встановив, що періоди роботи позивача з 23.11.1993 по 16.03.2000 на посаді виконроба на ПМП "Строймонтаж" підтверджено відповідними записами в трудовій книжці, недостовірність таких записів відповідачем не доведена, підстав для незарахування до стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці по Списку №2 періодів роботи ОСОБА_1 у ПМП "Строймонтаж» немає.

Рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Олександрії та Олександрійському районі Кіровоградської області № 330 від 05 квітня 2012 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 , так само грунтується на висновках пенсійного органу про відсутність у позивача необхідного пільгового стажу, що обумовлені неврахуванням до такого стажу періодів роботи позивача з 23.11.1993 по 16.03.2000 на посаді виконроба на ПМП "Строймонтаж".

Суд зазначає, що вимога про визнання протиправним та скасування такого рішення пенсійного органу позивачем не заявлена (натомість йдеться про протиправну бездіяльність відповідача), однак саме відмова щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах, викладена у цьому рішенні, стала підставою для звернення ОСОБА_1 до суду з цим позовом. Згідно з частиною другою статті 9 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За таких умов, беручи до уваги встановлені судовим рішенням, яке набрало законної сили, обставини щодо протиправного неврахування відповідачем періоду роботи ОСОБА_1 з 23.11.1993 по 16.03.2000 в приватному малому підприємстві "Строймонтаж" на посаді виконроба до стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог із виходом за їх межі шляхом визнання протиправним та скасування рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Олександрії та Олександрійському районі Кіровоградської області № 330 від 05 квітня 2012 року.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити з 22.03.2012 по 23.03.2014 року нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із зарахуванням пільгового стажу по Списку №2 періоду роботи з 23.11.1993 по 16.03.2000 в приватному малому підприємстві «Строймонтаж» на посаді виконроба, суд зазначає наступне.

Дискреційні повноваження - це комплекс прав і зобов`язань представників влади як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення.

Тобто, дискреційні повноваження це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Відповідно до Рекомендацій Ради Європи № R(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятих Кабінетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він уважає найкращим за конкретних обставин, та яке захистить або відновить порушене право.

Водночас, адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції.

При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до частини четвертої статті 245 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Оскільки відповідачем не проводився розрахунок страхового стажу позивача з урахуванням періодів, врахованих судом у цьому рішенні, то суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовної вимоги про зобов`язання призначити позивачеві пенсію.

Воднораз, належним способом поновлення порушених прав позивача у заявленому до розгляду спорі є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду у Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 року про призначення пенсії, з урахуванням правової позиції, викладеної в рішенні Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29 січня 2021 року по справі 340/4326/20.

За приписами частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частинами 1 та 4 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до приписів статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland) від 01 липня 2003 року №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Судові витрати у справі (судовий збір в сумі 908,00 грн) належить розподілити відповідно до частин першої, третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, присудивши їх позивачеві солідарно з бюджетних асигнувань відповідачів пропорційно до задоволених позовних вимог (2/3= 605, 34 грн).

Враховуючи викладене, керуючись статтями 139, 143, 242-246, 255, 260-263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (; адреса: вул. Соборна, 7-а, м. Кропивницький, 25006) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в м. Олександрії та Олександрійському районі Кіровоградської області № 330 від 05 квітня 2012 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 05 березня 2012 року з урахуванням правової позиції щодо зарахування до пільгового стажу по Списку № 2 періоду роботи ОСОБА_1 з 23.11.1993 року по 16.03.2000 року в Приватному малому підприємстві "Строймонтаж" на посаді виконроба, викладеної в рішенні Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29 січня 2021 року по справі №340/4326/20.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 605.34 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області () .

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтями 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржене у 30-денний строк з дня його складення до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд, а у разі початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи - безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду О.В. КРАВЧУК