Справа № 240/14887/23
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2023-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

28 червня 2023 року м. Житомир справа № 240/14887/23

категорія 106030000

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Капинос О.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Житомирської обласної ради про зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить змінити в Розпорядженні №550-К від 29 грудня 2022 року причини звільнення ОСОБА_1 із звільнення з посади заступника керуючого справами, начальника управління юридичної та кадрової роботи виконавчого апарату Житомирської обласної ради із звільнення за статтею 38 Кодексу законів про працю України за власним бажанням на звільнення з посади заступника керуючого справами, начальника управління юридичної та кадрової роботи виконавчого апарату Житомирської обласної ради за пунктом 1 статті 40 Кодексу законів про працю України - "Звільнено за скороченням штатів".

Ухвалою від 30.05.2023 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків шляхом надання до суду належним чином оформленої позовної заяви з врахуванням вказаних в ухвалі недоліків у 2-х прим.; заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду разом з доказами поважності причин його пропуску, із зазначенням інших підстав для поновлення такого строку, ніж ті що були вказані у заяві, поданій одночасно з позовною заявою.

На виконання вимог ухвали позивач надіслав уточнену позовну заяву та заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду. У заяві посилається на те, що 25.01.2023 він спочатку подав позовну заяву до Корольовського районного суду м. Житомира. Ухвалою від 01.02.2023 року відмовлено у відкрити провадження з підстав, що спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Дана ухвала Корольовського районного суду м. Житомира оскаржувалась в апеляційному порядку і постановою від 13.03.2023 у справі № 296/781/23 залишена без змін. Постанову Житомирського апеляційного суду від 13.03.2023 у справі №296/781/23 було оскаржено в касаційному порядку та 27.04.2023 року Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду прийнято ухвалу, якою відмовлено у відкритті провадження з підстав, що даний спір повинен розглядатися в порядку адміністративного судочинства. Про вказану ухвалу стало відомо 18.05.2023. Отже, оскільки протягом тривалого часу вирішувалось питання предметної територіальної підсудності, є всі законні підстави для поновлення строку звернення з позовом.

Крім того, зазначає, що у разі порушення законодавства про працю, працівник має право звернутися з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь яким строком. На момент звернення до суду з вказаним позовом, строк звернення розпочинає свій перебіг з дня отримання повідомлення про суми нараховані та виплачені при звільненні, тоді як таке, йому не було вручено.

Вирішуючи питання наявності підстав для відкриття провадження у справі, суддя виходить з наступного.

За приписами п.2 ч.1 ст.19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Тобто, підсудність адміністративним судам спорів щодо публічної служби чітко визначена у процесуальному законі та підтверджена сформованою судовою практикою.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч. 5 ст. 122 КАС України).

Позивач просить внести зміни до розпорядження про його звільнення від 29.12.2022 з посади заступника керуючого справами, начальника управління юридичної та кадрової роботи виконавчого апарату Житомирської обласної ради, тобто з посади, яка відноситься до посад публічної служби.

В той же час, в адміністративний суд з позовом він звернувся 26.05.2023, тобто з пропуском місячного строку звернення.

Суд звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 2 грудня 2020 року у справі № 751/1198/18 перевірка дотримання вимог закону щодо строків звернення до суду за вирішенням трудового спору здійснюється судом за принципом "ex officio", не залежно від того, чи заявляє відповідач про пропуск позивачем строку звернення до суду, на відміну від застосування позовної давності при вирішенні судом цивільного спору, коли застосування позовної давності судом здійснюється тільки за заявою сторони у спорі згідно частини третьої статті 267 Цивільного кодексу України.

З огляду на те, що прийняте відносно позивача розпорядження є актом індивідуальної дії та безпосередньо стосується припинення проходження позивачем публічної служби, оскільки саме з цього часу трудові відносини припинилися, то саме позивач є особою, яка зацікавлена в його оскарженні у разі незгоди, у визначені законом строки.

Водночас строк в один місяць визнано законодавцем достатнім для того, щоб у справах цієї категорії особа визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за захистом своїх прав і законних інтересів.

Вказані висновки неодноразово були застосовані Верховним Судом у справах цієї категорії, зокрема у постановах від 17 липня 2019 року у справі №821/2004/17 та від 20 травня 2020 року у справі №826/14598/16.

Суд наголошує, що причина пропуску строку звернення до суду із адміністративним позовом може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулася з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Водночас навіть наявність об`єктивних та непереборних обставин, що обумовлюють поважність причин пропуску строку звернення до суду, не може розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення пропущеного строку (справа "Олександр Шевченко проти України", пункт 27), оскільки у випадку, якщо минув значний проміжок часу з моменту закінчення пропущеного строку, відновлення попереднього становища учасників справи, що може бути зумовлено скасуванням рішення або визнанням незаконної дії (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, буде значно ускладнено та може призвести до порушення прав та інтересів інших осіб.

Вирішення судом питання про наявність або відсутність підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними в конкретній справі залежить від вказаних у позовній заяві причин, підтверджених відповідними засобами доказування, та доданих до неї матеріалів.

При цьому, законодавством не встановлено перелік випадків, які можуть розцінюватись судом як поважні причини пропуску строків, а тому, відповідно, вирішення цього питання знаходиться у виключній компетенції суду, до якого з адміністративним позовом звертається позивач. Питання поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску.

При цьому поняття "повинна дізнатись" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення високої вірогідності того, що особа могла дізнатися про порушення своїх прав, зокрема, якщо особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені. День, коли особа дізналася про порушення свого права - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких вона мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Водночас навіть наявність об`єктивних та непереборних обставин, що обумовлюють поважність причин пропуску строку звернення до суду, не може розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення пропущеного строку (справа "Олександр Шевченко проти України", заява № 8371/02, пункт 27), оскільки у випадку, якщо минув значний проміжок часу з моменту закінчення пропущеного строку, відновлення попереднього становища учасників справи, що може бути зумовлено скасуванням рішення або визнанням незаконної дії (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, буде значно ускладнено та може призвести до порушення прав та інтересів інших осіб.

В той же час, суддя звертає увагу, що у постановах Верховного Суду від 14 липня 2020 року у справі № 400/3065/19, від 15 травня 2020 року у справі № 922/1467/20 та від 17 червня 2020 року у справі №916/1689/17 міститься висновок про те, що перебіг позовної давності шляхом пред`явлення позову може перериватися в разі звернення позивача до суду, в тому числі й направлення позовної заяви поштою, здійсненого з додержанням вимог процесуального законодавства. Якщо суд у прийнятті позовної заяви відмовив або повернув її, то перебіг позовної давності не переривається. Не перериває перебігу такого строку й подання позову з недодержанням правил підвідомчості, а також з іншим предметом спору та з іншими матеріально-правовими підставами.

Наведене, дає підстави вважати, що подання позову з недодержанням правил підвідомчості / підсудності не перериває перебігу позовної давності, але, разом з тим, з урахуванням конкретних обставин справи, може бути поважною причиною для поновлення строку звернення до суду за захистом порушеного права.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 30 серпня 2021 року по справі № 500/485/20.

Отже, посилання позивача на звернення з позовною заявою до Корольовського районного суду м. Житомира в порядку цивільного судочинства та відмову у відкрити провадження з підстав, що спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Щодо посилання на ознайомлення з ухвалою Верховного Суду від 27.04.2023 лише 18.05.2023, після чого позивач почав вживати заходи для звернення до суду з вказаним позовом, суд зазначає, що у постанові Житомирського апеляційного суду від 13.03.2023 у справі №296/781/23 залишаючи без змін ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира про відмову у відкритті провадження у справі, роз"яснено позивачу порядок набрання законної сили та порядок оскарження постанови.

При цьому, постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття (13.03.2023), що позивачу не могло бути не відомо з урахуванням того, що він має відповідну освіту, оскільки займав посаду заступника керуючого справами, начальника управління юридичної та кадрової роботи виконавчого апарату Житомирської обласної ради.

Отже, навіть з моменту ознайомлення позивача з постановою апеляційного суду від 13.03.2023, позивач мав об`єктивну можливість звернутися з даним позовом до належного суду в строк, визначений ч.5 ст.122 КАС України.

Також суд не бере до уваги посилання позивача на те, що у разі порушення законодавства про працю, працівник має право звернутися з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь яким строком, оскільки у спірних правовідносинах позивач не погоджується з формулюванням у розпорядженні про його звільнення, підстави звільнення. Жодних вимог про стягнення заробітної плати позовна заява не містить.

Отже, в поданій заяві про поновлення строку звернення до суду, позивач не наводить обставин, за наявності яких, вказані ним підстави пропуску строку звернення до суду можуть вважатись поважними причинами пропуску строку.

Водночас варто наголосити, що при наявності об`єктивної неможливості вчасного звернення до суду із відповідним позовом саме на позивача покладається процесуальний обов`язок навести переконливі доводи щодо існування певних обставин, які слугували перешкодою для вчасного звернення до суду із наданням належних, достатніх і достовірних доказів на підтвердження своїх доводів.

Разом з тим, таких обставин, які б давали суду підстави визнати поважними причини пропуску строку звернення з позовом, позивач не навів, суддя не встановив.

Отже, позивачем у заяві про визнання причин пропущення строку для звернення до суду поважними та поновлення пропущеного строку не вказуються обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від його волевиявлення, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду, не надано доказів на підтвердження таких обставин.

Відтак, причини на які послався позивач мотивуючи заяву про поновлення строку звернення до суду не є поважними та не можуть бути підставою для його задоволення .

Частинами 1 та 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Позовна заява повертається у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовну заяву слід повернути позивачу.

Керуючись статтями 123, 169, 243, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Житомирської обласної ради про зобов`язання вчинити дії повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя О.В. Капинос