Справа № 280/1340/23
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2023-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 червня 2023 року м.Дніпросправа № 280/1340/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П.,

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 27 березня 2023 року у справі №280/1340/23 (суддя Кисіль Р.В.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області, третя особа: Державна судова адміністрація України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду із позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області (далі відповідач) щодо неповного нарахування і виплати позивачу винагороди судді за листопад, грудень 2022 року, січень 2023 року

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок належної позивачу винагороди судді за листопад, грудень 2022 року, виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2022 року 2 481 грн., з утриманням з цих сум передбачених законом податків і зборів; за січень 2023 року, виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2023 року 2 684 грн, з утриманням з цих сум передбачених законом податків і зборів.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 27 березня 2023 року позовну заяву позивача в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо неповного нарахування і виплати позивачу винагороди судді за листопад, грудень 2022 року та зобов`язання здійснити перерахунок належної позивачу винагороди судді: за листопад, грудень 2022 року, виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2022 року 2 481 грн, з утриманням з цих сум передбачених законом податків і зборів було повернуто на підставі п.1,9 ч.4 ст. 169 КАС України.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам, позивач просить оскаржену ухвалу від 27 березня 2023р. скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Доводи апеляційної скарги позивача зводяться до безпідставності висновків суду про пропуск позивачем строків звернення до суду з такими позовними вимогами. Позивач зазначає, що відповідач не повідомляв його, що при нарахуванні і виплаті грошової винагороди судді за листопад, грудень 2022року ним буде застосуватись прожитковий мінімум, який не відповідає закону. Застосування судом до спірних відносин положень ст. 122 КАС України, а не ст. 233 КЗпП України є хибним.

Відповідач подав письмовий відзив на апеляційну скаргу позивача. У відзиві зазначає, що оскаржена ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, а тому відсутні підстави для її скасування. Погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачем пропущено строк на звернення до суду з такими позовними вимогами. Посилання позивача на те, що про порушення своїх прав він дізнався лише з листа ТУ ДСА від 17.02.2023р. є надуманими та такими, що спрямовані на створення штучного уявлення, що позивач не мав можливості у будь-який інший спосіб дізнатися про розмір прожиткового мінімуму, який застосовується для обчислення його посадового окладу.

Апеляційний розгляд справи здійснено за правилами ст. 311 КАС України, в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 06.03.2023 позов ОСОБА_1 був залишений без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків позову. Позивачу необхідно було у встановлений судом строк для усунення недоліків позовної заяви надати до суду заяву про поновлення строку звернення до суду із цим позовом.

Копія ухвали була отримана позивачем 18.03.2023року.

23.03.2023 від позивача до суду надійшла заява щодо строків звернення до суду, в яких позивач зазначає, що про порушення свого права він дізнався з листа відповідача від 17.02.2023 №08-04/626. Позивач вважає, що до спірних правовідносин належить застосовувати норму ст. 233 КЗпП України, а висновок суду щодо пропуску позивачем строку звернення з такими позовними вимогами, обрахованого за нормою ст. 122 КАС України, помилковим.

Надаючи оцінку доводам позивача, викладеним у заяві, суд першої інстанції зазначив, що отримуючи суддівську винагороду не рідше двох разів на місяць, позивач в будь-якому випадку був обізнаний із її розміром. Звертаючись із даним позовом лише 27.02.2023 (дата направлення позову засобами поштового зв`язку) із позовними вимогами, які охоплюють період листопад, грудень 2022 року, позивач пропустив місячний строк звернення до суду, визначений у ч.5 ст. 122 КАС України. Незнання про порушення своїх прав через байдужість або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

У зв`язку з невиконанням позивачем вимог ч. 6 ст. 161 КАС України неподання заяви про поновлення строку звернення до суду в частині вимог за період листопад, грудень 2022 року, не повідомленням позивачем причин пропуску строку звернення до суду, які можуть бути визнані поважними, суд прийшов до висновку про необхідність повернути позовну заяву позивачу в частині вимог, що стосуються періоду: листопад, грудень 2022 року.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

З позову ОСОБА_1 вбачається, що ним оскаржується бездіяльність відповідача щодо неповного нарахування і виплати позивачу винагороди судді за листопад, грудень 2022 року, січень 2023 року, отже, даний спір стосується проходження позивачем публічної служби.

З 19.07.2022 стаття 233 КЗпП України має наступну редакцію:

Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Для звернення роботодавця до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.

Встановлений частиною третьою цієї статті строк застосовується і при зверненні до суду вищого у порядку підлеглості органу.

Тобто, з дня набрання чинності новою редакцією ст.233 КЗпП України, законодавцем встановлений тримісячний строк для звернення працівника за вирішенням трудового спору, який не пов`язаний зі звільненням такого працівника, безпосередньо до суду з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Спірні правовідносини не пов`язані зі звільненням позивача із займаної посади, тому до них не може бути застосована норма ч.2 ст. 233 КЗпП України.

В силу приписів ст.232 КЗпП України та ст.19 ЦПК України трудові спори, регламентовані Кодексом законів про працю України розглядаються в порядку цивільного судочинства місцевими загальними судами.

Відповідно до п.17 ч.1 ст. 4 КАС України, публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Тобто, професійна діяльність суддів визначена як публічна служба, і спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби вирішуються за правилами адміністративного судочинства, в порядку КАС України.

За приписами ч.1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч.5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Отже, відповідно до чинного нормативно-правового регулювання на момент звернення до суду з даним позовом, у спорах, пов`язаних з прийняттям на публічну службу, її проходженням, звільненням з публічної служби, у тому числі щодо спорів про належні до виплати суми заробітної плати (суддівської винагороди) та інші виплати, пов`язані з проходженням публічної служби, встановлюється місячний строк.

Поточна редакція ст.233 КЗпП України не може бути застосована до спірних правовідносин, оскільки в ній відсутня норма ч.2 в редакції, яка була чинною до 18.07.2022 (щодо необмеження будь-яким строком строку звернення до суду в спорах щодо заробітної плати).

Верховний Суд у постанові від 08.07.2021 у справі №9901/89/21 зазначив, що строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Початок перебігу строку звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на звернення з позовом, тобто коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Посилання позивача на те, що про порядок обчислення своєї суддівської винагороди він дізнався з дня отримання листа відповідача від 17.02.2023 №08-04/626, суд обґрунтовано відхилив та не взяв до уваги, оскільки в силу частини першої статті 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Статтею 135 Закону України Про судоустрій і статус суддів чітко регламентовано розмір суддівської винагороди та її складові.

Тобто, отримуючи суддівську винагороду не рідше двох разів на місяць, позивач в будь-якому випадку був обізнаний із її розміром.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що, звертаючись до суду 27.02.2023, із позовними вимогами, які охоплюють період листопад, грудень 2022 року, позивач пропустив місячний строк звернення до суду, визначений ч.5 ст. 122 КАС України.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 09 грудня 2021 року у справі №9901/241/21, проаналізувавши положення частини п`ятої статті 122 КАС України, дійшла висновку, що нею встановлено скорочені строки звернення до суду у справах щодо проходження публічної служби, однак такі не ставлять під сумнів саму суть права доступу до суду, а переслідують легітимну мету якнайскорішого поновлення порушених прав добросовісного позивача. При цьому, не порушується пропорційність між застосованими законодавцем засобами (строком звернення до суду за захистом порушеного права протягом одного місяця з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів) та метою звернення до суду.

Відповідно до частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Передбачений частиною п`ятою статті 122 КАС України, є процесуальним строком, встановленим законом, який суд може поновити, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на правову позицію, висловлену Верховним Судом у постановах: від 04.08.2022р у справі №380/6129/20 та від 18.08.2022 у справі № 560/7496/20, колегія суддів відхиляє, оскільки вона є незастосовною до спірних правовідносин. Станом на дату оскарження позивачем ухвали суду першої інстанції практика Верховного Суду щодо застосування норми ст.233 КЗпП України в редакції, чинній з 19.07.2022, відсутня, а попередня практика стосувалась попередньої редакції цієї статті.

Пунктом 1 частини 4 статті 169 КАС України визначено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Частинами 1, 2 статті 123 КАС України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

У зв`язку з неподанням позивачем суду заяви про поновлення строку звернення до суду в частині вимог, що стосуються періоду: листопад, грудень 2022 року, неповідомленням причин пропуску строку звернення до суду, які можуть бути визнані поважними, у суду першої інстанції були законні підстави для повернення позовної заяви позивачу в зазначеній частині вимог (листопад, грудень 2022 року) відповідно до п.1,9 ч.4 ст. 169 КАС України.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскарженої позивачем ухвали суду першої інстанції, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 27 березня 2023 року у справі №280/1340/23 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках та в строки, передбачені ст.ст.328,329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак