Справа № 500/1202/23
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2023-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1202/23

27 червня 2023 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Мірінович У.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БОРД ІНВЕСТ" до Тернопільської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Борд Інвест» до Тернопільської митниці, у якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Тернопільської митниці №UА403030/2023/000014/2 від 01.03.2023 про коригування митної вартості товарів.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 01 березня 2023 року уповноваженою особою позивача подано до митного оформлення митну декларацію типу ІМ40ДЕ №23UA23U5, у графі 31 якої заявлено до митного оформлення товар: «Полістирол у первинних формах…», та в якій визначено митну вартість товару за ціною договору.

Позивач вказує, що після консультацій між декларантом та митним органом, відповідач прийняв оскаржуване рішення, яким скоригував митну вартість товару за резервним методом визначення вартості згідно із статтею 64 Митного кодексу України аргументуючи тим, що за результатами розгляду документів, наданих декларантом для підтвердження заявленої митної вартості оцінюваного товару, виявлено розбіжності, які мають вплив на правильність її визначення, а джерелом інформації для визначення митної вартості при винесенні оскарженого рішення про коригування митної вартості використано рівень митної вартості аналогічних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, зокрема за ЕМД від 18.08.2022 UA403030/2022/016246 на рівні 2,08 дол. США/кг. (1,9685 EUR/кг.)

Позивач вважає, що митницею корегування здійснено безпідставно, позаяк, на його думку, надані до митного оформлення документи в повному обсязі підтверджують заявлену митну вартість: платіжний документ підтверджує факт оплати вартості товару зазначеного у проформі інвойсі, а кількість та вартість товару за поданою митною декларацією повністю відповідає даним, відображеним у товаросупровідних документах, зокрема: інвойс, пакувальний лист, декларація.

Зазначає, що надані митному органу первинні документи містять печатку підприємства (продавця) та підпис повноважної особи, що відповідає підпису відповідальної особи на контракті. Також вказує, що листом від 27.02.2023 повідомлено відповідача, що документах на товар - полістирол у первинних формах марки: - General purpose polystyrene GPPS AP 0402, який прибув на його адресу допущені помилки, а саме: СМР 00196 виписана від 19.11.2022 року, однак правильним вважати дату СМР згідно печатки від 24.02.2023; у пакувальному листі ON 0772023 від 10.02.2023 помилково вписано місце завантаження - Іран, правильним рахувати місце завантаження згідно графи 3 даної СМР - Баку/Азейбаржан.

При цьому позивач зазначає, що наявність чи відсутність сертифікату походження товару не впливає на показники митної вартості товару, зокрема, за наявності достовірних доказів щодо оплати такого товару.

Наявність ж у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару. При цьому, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

Таким чином, позивач вказує, що ним як декларантом надано суб`єкту владних повноважень усі необхідні документи, які передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України, та які дають можливість митному органу однозначно визначити митну вартість задекларованого товару за основним методом, з огляду на що, спірне рішення вважає протиправним та звернувся із даним позовом в суд.

Ухвалою від 10.04.2023 суд залишив позовну заяву без руху, встановивши строк та спосіб усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 18.04.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) суддею одноособово.

03.05.2023, через відділ документального забезпечення суду, надійшов відзив на позовну заяву з додатками, зі змісту якого слідує, що відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі та зазначає, що на виконання зовнішньоекономічного контракту №UA/01-23 від 19.01.2023, укладеного між компанією «DAPER HOLDING Sp.z.o.o. Sp.k.» (Польща) та TOB «Борд Інвест» (Україна), згідно із рахунком-фактурою (інвойс) №022/02/2023 від 12.02.2023, позивачем на митну територію України ввезено товар: «Полістирол у первинних формах марки: - General purpose polystyrene GPPS АР 0402-22000кг, (в гранулах) загального призначення. Використовується для виготовлення виробів технічного та побутового призначення. Торгова марка: Arten Petro Виробник: Artan Petro Co. Країна виробництва: Іран». Під час здійснення митного контролю за митною декларацією, відповідачем опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах. За результатами опрацювання виявлено, що в графі 31 ЕМД не зазначено пакування товару, згідно пакувального листа ON 0772023 від 10.02.2023 товар запаковано у 880 мішків, вагою по 25 кг кожен; згідно графи 15 митної декларації товар завантажено та відправлено з Польщі, однак згідно пакувального листа ON 0772023 від 10.02.2023 - місце завантаження Pom. Iran, а згідно CMR 00196 від 19.11.2022 місце згідно CMR 00196 від 19.11.2022 - місце і дата видачі документа Boinurd. Iran 19.11.2022, однак зовнішньоекономічний договір № UA/01-23 був підписаний лише 19.01.2023, а рахунок Фактура № 022/02/2023 був виданий 12.02.2023; згідно зовнішньоекономічного договору №UA/01-23 від 19.01.2023 п. 6 має бути сертифікат походження товару, однак до митної декларації для підтвердження країни походження, даний документ не було подано; інвойс від 12.02.2023 №022/02/2023, пакувальний лист від 10.02.2023 №0772023, проформа від 27.01.2022 №002/01/2023/PRОF без відомостей щодо підписанта, яким підтверджується така інформація. Згідно пункту 2.3. зовнішньоекономічного контракту від 19.01.2023 №UA/01- 23 передбачено, що «кількість кожної партії Товару має дорівнювати кількості зазначеній у проформі інвойсу Продавця для цієї партії.». До митного оформлення надано проформа від 27.01.2022 №002/01/2023/PRОF на суму187000,00 дол. США.; для підтвердження митної вартості додатково подано копію платіжного доручення АТ «Райффайзен банк Аваль» від 02.02.2023 на суму 187000 дол. США, однак платіжне доручення не є достатнім підтвердженням оплати за оцінюваний товар, оскільки: в гр.70 містить посилання на реквізити Контракту та Інвойс від 27.01.2023 №002/01/2023/PRОF, а в проформі від 27.01.2022 №002/01/2023/PRОF вказаний контракт від 19.01.2023 №UA/123-23 який до митного оформлення не подавався.

Таким чином, вище перелічені фактори, на переконання відповідача, вказують на наявність розбіжностей та невідповідностей у поданих до митного оформлення документах.

При цьому, на вимогу митного органу декларантом не було подано тих документів, які усунули виявлені розбіжності, а також документів, що підтверджують заявлену митну вартість. Відповідно, митний орган вказує, що у нього виникли обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості даного товару оскільки вартість раніше оформлених в попередніх періодах митними органами таких товарів є значно вищою.

В оскаржуваному рішенні (у графі 33) зазначено причини, через які заявлена декларантом митна вартість не могла бути визнаною, та зазначено, що за основу для обрахунку митної вартості товарів взято інформацію за ЕМД від 18.08.2022 UA403030/2022/016246 на рівні2,08 дол. США/кг.. (1,9685 EUR/кг) (арк. справи 31-45).

Суд відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін.

Зважаючи на те, що інших заяв по суті спору на адресу суду не надходило, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що на виконання зовнішньоекономічного контракту №UA/01-23 від 19.01.2023, укладеного між компанією «DAPER HOLDING Sp.z.o.o. Sp.k.» (Польща) та TOB «Борд Інвест» (Україна) (арк. справи 14 зворот-15), згідно із рахунком-проформою №002/01/2023/PROF від 27.01.2023 (арк. справи 16 зворот), рахунком-фактурою (інвойс) №022/02/2023 від 12.02.2023 (арк. справи 11), позивачем на митну територію України ввезено товар.

Так, 01 березня 2023 року уповноваженою особою позивача, агентом з митного оформлення подано до митного оформлення митну декларацію (надалі - МД) типу ІМ40ДЕ №23UA23U5 у графі 31 якої заявлено до митного оформлення товар, зокрема: «Полістирол у первинних формах марки: - General purpose polystyrene GPPS АР 0402-22000 кг, (в гранулах) загального призначення. Використовується для виготовлення виробів технічного та побутового призначення. Торгова марка: Arten Petro Виробник: Artan Petro Co. Країна виробництва: Іран. Всього: 880 поліетиленових мішків по 25 кг, які розміщені на 16 піддонах.» (арк. справи 12, 44).

Як слідує з матеріалів судової справи та з інформації, що міститься в графі 44 МД, уповноваженою особою позивача до митного оформлення подано наступні документи:

пакувальний лист №ON 0772023 від 10.02.2023;

рахунок-проформа №002/01/2023/PROF від 27.01.2023;

рахунок-фактура (інвойс) №022/02/2023 від 12.02.2023;

автотранспортна накладна (CMR) №00196 від 19.11.2022;

декларація про походження товару №022/02/2023 від 12.02.2023;

банківський платіжний документ що стосується товару №PI9341 від 02.02.2023;

зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №UA/01-23 від 19.01.2023;

доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №1 від 19.01.2023;

договір про надання послуг митного брокера №б/н від 18.05.2020;

інші некласифіковані документи - сертифікат аналізу №510-0402-0174 від 10.02.2023;

копія митної декларації країни відправлення №23TR7830 від 13.02.2023.

Під час автоматизованого контролю, автоматизованою системою митного оформлення «Інспектор» було згенеровано форми митного контролю: « 105-2 Контроль правильності визначення митної вартості товарів»; « 106-2 Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів». Також, автоматизованою системою митного оформлення «Інспектор» посадовій особі підрозділу митного оформлення визначено перелік необхідних до виконання митних процедур: «Наявні рішення про визначення митної вартості за подібним товаром по даному підприємству. Необхідно посилити контроль правильності визначення митної вартості. Проаналізувати зазначене рішення на предмет можливості застосування при поточному оформленні зазначеного товару. Підстава: п.3.3.4 Переліку індикаторів ризику «Заявлення митної вартості товарів за рівнем нижчим, ніж рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено».

Відповідно, уповноваженій особі декларанта направлено електронним повідомленням вимогу про надання додаткових документів, а саме:

каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

копію митної декларації країни відправлення;

висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару.

рахунок-проформу;

банківські платіжні документи;

договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) пропоставку товарів, митна вартість яких визначається;

випискуз бухгалтерської документації;

якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Уповноваженою особою декларанта, окрім вже наданих документів, додатково надано: ринок цін на товар №б/н від 10.02.2023; лист імпортера №27/02 від 27.02.2023.

Інших документів, зазначених у вимозі митного органу, уповноваженою особою декларанта не наданою, та вказано, що для підтвердження митної вартості подано всі документи, протягом 10 днів інших документів подано не буде.

За результатами розгляду поданої митної декларації типу ІМ40ДЕ №23UA23U5 та доданих до неї документів, відповідачем 01.03.2023 прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів №UА403030/2023/000014/2 від 01.03.2023, у графі 33 якого зазначено:

«Митна вартість імпортованого товару не може бути визнана v зв`язку з тим, шо декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товару, а також документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні та на вимогу митного органу не подано документів, що підтверджують митну вартість товару: - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією. За митною декларацією від 27.02.2023 №UА403030/2023/005369 згенеровано митну формальність за кодом "105-2 Контроль правильності визначення митної вартості товарів" та "106-2 Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів". Відповідно, митним органом розпочато процедуру консультації з декларантом та надіслано електронне повідомлення про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару. Декларантом подані додатково такі документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів: проформу, банківський платіжний документ, копію митної декларації країни відправлення, ринок цін на товари, лист імпортера про допущені помилки. Також, декларантом 28.02.2023 в 17:05 надіслано лист № б/н та повідомлено митний орган про те, що всі необхідні документи надані.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.52 МКУ декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Частиною 4 статті 54 МКУ визначено, що орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відповідно до ч. 5 ст. 54 МКУ, митний орган має право впевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості.

За результатами опрацювання поданих до митного оформлення документів встановлено наступне. В графі 31 ЕМД не зазначено пакування товару, згідно пакувального листа ON 0772023 від 10.02.2023 товари запаковано у 880 мішків, вагою по 25 кг кожен.

Згідно графи 15 митної декларації товар завантажено та відправлено з Польщі, однак згідно пакувального листа ON 0772023 від 10.02.2023 - місце завантаження Oom, Iran, а згідно CMR 00196 від 19.11.2022 - місце завантаження Baku. Azerbaijan. Згідно CMR 00196 від 19.11.2022 - місце і дата видачі документа Boinurd. Iran 19.11.2022, однак зовнішньоекономічний договір №UA/01-23 був підписаний лише 19.01.2023, а рахунок фактура №022/02/2023 був виданий 12.02.2023. Також згідно зовнішньоекономічного договору № UA/01-23 від 19.01.2023 п.6 має бути сертифікат походження товару. однак до митної декларації для підтвердження країни походження, даний документ не було подано.

Інвойс від 12.02.2023 №022/02/2023 (копія, пакувальний лист від 10.02.2023 №0772023, проформа від 27.01.2022 №002/01/2023/PRОF без відомостей щодо підписанта. яким підтверджується така інформація. Згідно п. 2.3. зовнішньоекономічного контракту від 19.01.2023 №UA/01-23 передбачено, шо «кількість кожної партії Товару має дорівнювати кількості зазначеній у проформі інвойсу Продавця для цієї партії». До митного оформлення надано проформа від 27.01.2022 №02/01/2023/PROF на суму187000, 00 дол. США.

Для підтвердження митної вартості додатково подано копію платіжного доручення АТ «РайФФайзен банк Аваль» від 02.02.2023 на суму 187000 дол. США. Дане платіжне доручення не є достатнім підтвердженням оплати за оцінюваний товар, оскільки: в гр.70 містить посилання на реквізити Контракту та Інвойс від 27.01.2023 №002/01/2023/PRОF. В проформі від 27.01.2022 № 002/01/2023/PRОF вказаний контракт від 19.01.2023 №UA/123-23 проте зазначений контракт до митного оформлення не подавався.

Враховуючи дану інформацію заявлена до митного оформлення митна вартість не може бути визнана. Другорядні методи не були застосовані через відсутність достатньої інформації про ціну угоди щодо ідентичних та подібних товарів. Метод на основі віднімання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про ціни ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів, що продаються на території України, а також про складові компоненти, що можуть бути виділені із ціни. Метод на основі додавання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про вартість всіх витрат, що зараховуються до ціни товару. За результатом проведеної консультації з декларантом, відповідно до положень частини 4 ст.57 МКУ, дійшли згоди про неможливість визначення митної вартості згідно з положеннями статей 59- 63 МКУ. Митна вартість товару визначена за резервним методом визначення митної вартості згідно ст.64 МКУ. За основу дляобрахунку митної вартості товару взято інформацію щодо визнаної митної вартості аналогічного товару згідно митного оформлення, яке вже здійснено ТОВ "Борд Інвест" за ЕМД від 18.08.2022 UA403030/2022/016246 на рівні2.08 дол. США/кг (1.9685 EUR/кг.)» (арк. справи 14).

Не погоджуючись із відмовою відповідача у прийнятті митної декларації за заявленою митною вартістю за ціною договору та коригуванням митної вартості товарів, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України та іншими законами України.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частиною першою статті 51 МК України митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 МК України).

Як визначено частинами першою, другою статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (частина третя статті 54 МК України).

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина шоста статті 54 МК України).

Наведені норми МК України вказують на те, що законодавець запропонував таку конструкцію регулювання митних відносин, якою визначається правильність визначення митної вартості декларантом, у випадку, якщо не доведено інше.

Відповідно до статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 МК України).

У частині третій статті 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Із наведених положень випливає, що митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) наявність розбіжностей у документах; 2) наявність ознак підробки документів; 3) відсутність у документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У пункті 2 частини п`ятої статті 54 МК України передбачено, що митний орган має право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості лише у випадках, встановлених цим Кодексом.

Отже, праву митного органу на витребування додаткових документів передує його обов`язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією.

Окрім цього, системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Відповідно до частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. Перелік витрат, які додаються при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, визначено у частині десятій статті 58 МК України.

Як обумовлено частиною третьою статті 57 МК України, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

За правилами, встановленими частинами четвертою-восьмою статті 57 МК України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Судом встановлено, що декларант позивача для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару подав до митного органу ряд документів та застосував перший метод визначення митної вартості - за ціною договору.

Разом з тим, вирішуючи спір по суті, суд приймає до уваги, що відповідачем здійснювалась процедура письмових консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав та методу для визначення митної вартості товару відповідно до вимог статей 59 і 60 Митного кодексу України.

Як встановлено судом, поданий декларантом позивача до митного оформлення документ рахунок-фактура (інвойс) №022/02/2023 від 12.02.2023 за назвою і змістом відповідає вимогам пункту 3 частини другої статті 53 МК України.

На виконання пункту 2 частини другої статті 53 МК України позивачем представлено зовнішньоекономічний контракт №UA/01-23 від 19.01.2023, укладеного між компанією «DAPER HOLDING Sp.z.o.o. Sp.k.» (Польща) та TOB «Борд Інвест» (Україна), та доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №1 від 19.01.2023 (арк. справи 16).

Також, митному органу представлено пакувальний лист №ON 0772023 від 12.02.2023, рахунок-проформу №002/01/2023/PROF від 27.01.2023, автотранспортну накладну (CMR), декларація про походження товару; банківський платіжний документ, що стосується товару №PI9341 від 02.02.2023.

Дослідивши подані декларантом згідно із частиною другою статті 53 МК України наявні у нього документи, які подавалися із митними деклараціями, а також додатково подані документи, суд дійшов висновку, що такі документально підтверджують складові митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні, а сумніви митного органу щодо заявленої митної вартості є безпідставними.

З оскарженого рішення слідує, що відповідач поставив під сумнів заявлену вартість товару, в тому числі і з підстав того, що наданий інвойс від 12.02.2023 №022/02/2023, пакувальний лист від 10.02.2023 №0772023, проформа від 27.01.2022 №002/01/2023/PRОF без відомостей щодо підписанта, яким підтверджується така інформація.

Водночас, такі твердження контролюючого органу суд оцінює критично, оскільки переліченні первинні документи долучено до матеріалів справи, та досліджено судом. Вказані первинні документи містять печатку підприємства (продавця) та підпис повноважної особи, що відповідає підпису відповідальної особи на контракті.

Крім того, в матеріалах справи містяться докази того, що позивач листом від 27.02.2023 повідомив відповідача, що у документах на товар «Полістирол у первинних формах» марки General purpose polystyrene GPPS AP 0402, який прибув на його адресу, допущено помилки, а саме: СМР 00196 виписана від 19.11.2022, однак правильним вважати дату СМР згідно печатки від 24.02.2023; у пакувальному листі ON 0772023 від 10.02.2023 помилково вписано місце завантаження - Іран, правильним рахувати місце завантаження згідно графи 3 даної СМР - Баку/Азейбаржан (арк. справи 11 зворот).

При цьому, щодо вимоги митного органу надати виписку з бухгалтерської документації, то суд зазначає, що для підтвердження митної вартості позивачем додатково подано копію платіжного доручення АТ «Райффайзен банк Аваль» від 02.02.2023 на суму 187000,00 дол. США.

Суд зауважує, що банківські документи достовірно свідчать про факт переказу фіксованої суми коштів та не може ставитись під сумнів щодо достовірності через не представленні інших, в тому числі, бухгалтерських документів.

В постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14.08.2022 у справі №820/9195/15 вказано, що оцінюючи обґрунтованість обрання відповідачем другорядного методу визначення митної вартості товару (резервний), Суд зазначає, що сама лише наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

Слід відмітити, що спрацювання системи управління ризиками є підставою для контролюючого органу більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції і не може бути безумовною підставою для відмови в митному оформленні товару за заявленою декларантом митною вартістю. Різниця між митною вартістю товару, задекларованого особою, та митною вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, також не свідчить про заниження митної вартості декларантом і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товару до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Такий правовий висновок зроблений Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду в постановах від 05.07.2022 у справі № 804/150/16 та від 30.06.2022 у справі №280/1824/19. Суд вважає його релевантним з обставинами даної справи та враховує під час вирішення спору.

З огляду на що, суд вважає, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості. Твердження декларанта про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Неподання декларантом документів, які передбачені частиною другою статті 53 МК України може викликати в митного органу обґрунтований сумнів, який обов`язково повинен випливати із обставин, які, передбачені частиною третьою статті 53 цього Кодексу. Це означає, що в кожному конкретному випадку виникненню сумніву передує встановлення таких обставин. Для підтвердження (спростування) обставин митний орган вправі витребувати в декларанта конкретний документ (документи). В свою чергу, декларант повинен чітко усвідомлювати, яку обставину він повинен усунути, це дасть змогу останньому найбільш точно виконати вимогу митного органу. Абстрактний перелік документів, які повинен надати декларант, з однієї сторони, свідчить про те, що митний орган не встановив обставин, які передбачені частиною третьою статті 53 МК України та обґрунтований сумнів у нього не виник. З іншої сторони, це свідчить про те, що декларант ніколи не зможе спростувати сумніви в митного органу, тільки тому, що вони відсутні. Не встановлення вказаних обставин, відсутність обґрунтованого сумніву не дає право витребувати документи, які передбачені частиною третьою статті 53 МК України, а в подальшому приймати рішення про коригування митної вартості товару.

Висновки суду у даній справі узгоджуються із правозастосовною практикою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду викладеною в постановах: від 16.08.2022 у справі №240/10401/19, від 11.08.2022 у справі №826/7843/16, від 05.08.2022 у справі №160/8370/18, від 26.07.2022 у справі №815/2656/17.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що відповідач неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, визначив митну вартість за другорядним методом та прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів.

За таких обставин позовна вимога позивача про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UА403030/2023/000014/2 від 01.03.2023 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як слідує з матеріалів справи, що позивачем при зверненні з адміністративним позовом до суду було сплачено судовий збір у розмірі 3423,71 грн.

Оскільки позовні вимоги позивача задоволено в повному обсязі, та на користь позивача, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "БОРД ІНВЕСТ" до Тернопільської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості, - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення Тернопільської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UА403030/2023/000014/2 від 01.03.2023 .

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БОРД ІНВЕСТ" за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України судові витрати на суму 3423 (три тисячі чотириста двадцять три) гривні 71 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 27 червня 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач: - Товариство з обмеженою відповідальністю "БОРД ІНВЕСТ" (місцезнаходження: вул. Микулинецька, 46, м. Тернопіль, 46005, );

відповідач: - Тернопільська митниця, як відокремлений підрозділ Державної митної служби України (місцезнаходження: вул. Текстильна, 38, м. Тернопіль, 46004, ).

Головуючий суддя Мірінович У.А.