Справа № 640/9726/20
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2023-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2023 року

м. Київ

справа № 640/9726/20

адміністративне провадження № К/9901/26696/21

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Хохуляка В.В.,

суддів - Бившевої Л.І., Ханової Р.Ф.,

розглянув у попередньому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Самсунг Електронікс Україна Компані» до Офісу великих платників податків Державної податкової служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Самсунг Електронікс Україна Компані» на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду 16.06.2021 (головуючий суддя - Грибан І.О., судді: Беспалов О.О., Ключкович В.Ю.) у справі №640/9726/20.

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Самсунг Електронікс Україна Компані» (далі - ТОВ «Самсунг Електронікс Україна Компані») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, в якому просило суд визнати протиправними скасувати податкові повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної податкової служби (далі - Офіс великих платників податків ДПС) від 17.04.2020 №, №.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.02.2021 адміністративний позов задоволено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.06.2021 скасовано рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.02.2021 та ухвалено нове рішення, яким відмовлено в задоволенні адміністративного позову.

Не погодившись з висновками суду апеляційної інстанції, ТОВ «Самсунг Електронікс Україна Компані» звернулося із касаційною скаргою до суду касаційної інстанції, в якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

В обґрунтування підстав оскарження ТОВ «Самсунг Електронікс Україна Компані» посилається на те, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції прийнято без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 06.05.2020 у справі №813/5611/15, від 02.08.2018 у справі №918/341/16 та від 12.05.2020 у справі №0870/6956/12.

В обґрунтування своїх доводів ТОВ «Самсунг Електронікс Україна Компані» зазначає, що ним під час проведення перевірки та до суду було надано акти встановленої форми №03-3 та документи, яким підтверджується утилізація (знищення) основних засобів у зв`язку з чим правила оподаткування, встановлені абзацом першим пункту 189.9 статті 189 Податкового кодексу не застосовуються. Також вказує, що позивач отримував від материнської компанії товари безоплатно, а тому сума податку на додану вартість відповідно до пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України є нульовою.

У відзиві на касаційну скаргу Офіс великих платників податків ДПС зазначає, що рішення суду апеляційної інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставинам справи судом надано правильно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими. Отже, відповідач просить залишити касаційну скаргу позивача без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судом апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як з`ясовано судами попередніх інстанцій, Офісом великих платників податків ДПС проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Самсунг Електронікс Україна Компані» податкового законодавства за період з 01.10.2016 по 30.09.2019, валютного законодавства за період з 01.10.2016 по 30.09.2019, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 30.09.2019.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 24.03.2020 № 37/28-10-14-01-01/26048094, в якому відображено висновки про порушення позивачем:

пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту 189.9 статті 189, підпункту г) пункт у 198.5 статті 198, пунктів 201.1, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено від`ємне значення різниці між сумою податкових зобов`язань та податкового кредиту в періоді, що перевірявся на загальну суму 6349731,00 грн;

пункту 120-1.2 статті 120-1 Податкового кодексу України, яким передбачено застосування штрафних санкцій у розмірі 50 % у разі відсутності реєстрації податкових накладних протягом граничного терміну реєстрації.

Так, контролюючий орган дійшов висновку щодо ненарахування ТОВ «Самсунг Електронікс Україна Компані» податкових зобов`язань з податку на додану вартість за період з 01.03 2017 по 30.09.2019 в сумі 1447844,47 грн при ліквідації основних виробничих засобів за самостійним рішенням платника податку, які мають залишкову вартість, чим порушено вимоги пункту 189.9 статті189 Податкового кодексу України.

Крім того, ТОВ «Самсунг Електронікс Україна Компані» не нараховано податкові зобов`язання з податку на додану вартість за період з 01.01.2018 по 30.09.2019 в сумі 4901887,00 грн у зв`язку із списанням товару, який отриманий від нерезидента на безоплатній основі, без надання доказів їх використання у господарській діяльності платника податку, чим порушено вимоги підпункту г пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України.

На підставі названого акту перевірки 17.04.2020 відповідачем прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

№ 000161050, згідно з яким зменшено від`ємне значення суми податку на додану вартість на 6349731,00 грн;

№ , згідно з яким застосовано штрафну санкцію за відсутність реєстрації податкових накладних протягом граничного терміну реєстрації у розмірі 3 174 865,50 грн.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що телефони, планшети, чохли та інша техніка ТМ «Samsung» використані позивачем за призначенням - для демонстрації власного товару, що узгоджується з діловою метою, відтак, операції по безоплатній передачі у тимчасове користування безпосередньо спрямовані та призводять до отримання прибутку в подальшому. Після визначеного терміну зберігання, введені в експлуатацію товари ліквідовуються у відповідності до політики позивача, таким чином, для визначення бази оподаткування податку на додану вартість для переданих товарів, слід застосовувати пункт 189.9 статті 189 Податкового кодексу України після їх фактичного повернення. Позивач, за визначеною методикою та із залученням спеціалізованих суб`єктів господарювання, знищив основні засоби, використані з метою надання маркетингових послуг та заради власних потреб.

Скасовуючи рішення суду першої та приймаючи рішення про відмову в позові суд апеляційної інстанції виходив з того, що товарно-матеріальні цінності неможливо віднести до знищених, оскільки платником податку не зазначені відповідні підстави, тобто, платником не надано пояснень та їх документального підтвердження стосовно іншого способу ліквідації основних фондів. Відтак, така ліквідація для цілей оподаткування розглядалась, як постачання таких основних виробничих або невиробничих засобів за звичайними цінами, але не нижче балансової вартості на момент ліквідації, у зв`язку з чим підприємством порушено вимоги пункту 185.1 статті 185, пункту 189.9 статті 189 Податкового кодексу України в частині не нарахування податкових зобов`язань з податку на додану вартість на балансову вартість первинних основних засобів, оскільки така ліквідація проведена за волевиявленням позивача.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до підпункту 14.1.191 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України постачання товарів - будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду. Постачанням товарів також вважається ліквідація платником податку за власним бажанням необоротних активів, які перебувають у такого платника.

Положеннями пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України визначено, що об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до ст. 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Відповідно до пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/ виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися, зокрема в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Пунктом 189.9 статті 189 Податкового кодексу України встановлено, що у разі якщо основні виробничі або невиробничі засоби ліквідуються за самостійним рішенням платника податку, така ліквідація для цілей оподаткування розглядається як постачання таких основних виробничих або невиробничих засобів за звичайними цінами, але не нижче балансової вартості на момент ліквідації.

Норма цього пункту не поширюється на випадки, коли основні виробничі або невиробничі засоби ліквідуються у зв`язку з їх знищенням або зруйнуванням внаслідок дії обставин непереборної сили, в інших випадках, коли така ліквідація здійснюється без згоди платника податку, у тому числі в разі викрадення основних виробничих або невиробничих засобів, що підтверджується відповідно до законодавства або коли платник податку подає контролюючому органу відповідний документ про знищення, розібрання або перетворення основних виробничих або невиробничих засобів у інший спосіб, внаслідок чого вони не можуть використовуватися за первісним призначенням.

Наведені приписи пункту 189.9 статті 189 Податкового кодексу України свідчать про те, що для можливості застосування саме положень частини другої пункту 189.9 статті 189 Податкового кодексу України, платником податку повинен подаватися документ про знищення, розібрання або перетворення основних виробничих або невиробничих засобів у інший спосіб, внаслідок чого вони не можуть використовуватися за первісним призначенням. За відсутності факту подання такого документу, основні виробничі або невиробничі засоби вважаються такими, що ліквідовані за самостійним рішенням платника податку.

Згідно із пунктом 40 Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку основних засобів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 30.09.2003 № 561, об`єкт основних засобів перестає визнаватися активом (списується з балансу) у разі його вибуття внаслідок продажу, ліквідації, безоплатної передачі, остаточного псування або інших причин невідповідності критеріям визначення активом.

Визнаючи ліквідацію основних засобів за ініціативою платника податків підставою для виникнення податкового зобов`язання з обсягу їх умовного постачання, законодавець мав на меті виключити можливість виведення основних засобів з активів платника податків (їх відчуження) в обхід установленому правилу щодо оподатковування операцій з поставки.

Підтвердженням цього є зазначення законодавцем в абз.2 пункту 189.9 статті 189 Податкового кодексу України серед підстав, які звільняють платника податку від податкового зобов`язання у зв`язку з ліквідацією основних засобів, доведення платником податку відповідними документами факту знищення, розібрання або перетворення основних засобів у інший спосіб, внаслідок чого вони не можуть використовуватися за первісним призначенням.

Таким чином, обставини, які склалися не за рішенням платника повинні бути чітко визначені та підтверджені документально відповідно до чинного законодавства (обставини непереборної сили, викрадення, інше, які не залежали від самостійного, поточного, планового рішення платника).

Судами встановлено, основною діяльністю позивача є продаж техніки Samsung, що включає оптову, роздрібну торгівлю та проведення маркетингових заходів, зокрема, рекламних.

ТОВ «Самсунг Електронікс Україна Компані» отримано від нерезидента на безоплатній основі товар (мобільні телефони, аксесуари до мобільних телефонів, навушники, ноутбуки, тощо). При розмитненні безоплатно отриманого товару підприємством сплачено ПДВ, виходячи з митної вартості товару.

За доводами позивача, отриманий безоплатно товар використовував як маркетингову продукцію на подальшу реалізацію товарів бренду «Samsung», зокрема, шляхом демонстрування під час рекламних заходів, надання потенційним покупцям для попереднього ознайомлення та тестування, а також для надання її установам, які сертифікують таку продукцію. Надання різноманітним он-лайн магазинам для зйомки рекламних відео-оглядів таких пристроїв.

Однак позивачем не надано підтверджуючих первинних документів, а саме: актів на передачу товарів для демонстрування під час рекламних заходів, надання потенційним покупцям для попереднього ознайомлення та тестування, а також для надання її установам, які сертифікують таку продукцію та он-лайн магазинам для зйомки рекламних відео-оглядів таких пристроїв.

Відтак, матеріалами справи не підтверджено використання товарів у господарській діяльності.

У період з 01.10.2016 по 30.09.2019 ТОВ «Самсунг Електронікс Україна Компані» ліквідувало основні засоби за переліком, згідно з додатком 3.1.2.1 до акту перевірки.

ТОВ «Самсунг Електронікс Україна Компані» надано наказ від 22.08.2019 № 8Е11С/2019/08/22 «Про огляд та списання матеріальних цінностей з балансу підприємства» визначено складання актів на списання таких активів внаслідок повного фізичного та морального зношення (надані копії наказів є типовими).

Списання матеріальних цінностей здійснювалось в період березень 2017 року, серпень 2017 року, травень 2018 року, червень 2018 року, липень 2018 року, серпень 2018 року, вересень 2018 року, жовтень 2018 року, листопад 2018 року, грудень 2018 року, лютий 2019 року, травень 2019 року, червень 2019 року, серпень 2019 року, вересень 2019 року, а повідомлено контролюючий орган лише у лютому 2020 року, після спливу терміну декларування ПДВ.

Надаючи оцінку наданим позивачем документів на підтвердження списання активів з балансу підприємства судом апеляційної інстанції з`ясовано, що з таких не вбачається які саме підстави слугували висновку про неможливість їх використання за первісним призначенням. Не зазначено причини неможливості продажу (передачі) об`єкта іншим підприємствам, організаціям, або використання окремих вузлів, деталей, матеріалів, що можуть бути отримані при демонтажі, розбиранні основних засобів (стелажів).

При цьому, про списання активів з балансу підприємства позивач повідомив контролюючий орган лише листом від 14.02.2020 № 8ЕИС 20/20/0139 (вх. від 14.02.2020 №5108/10) на запит контролюючого органу під час перевірки.

Перелік об`єкти відповідно до актів списання неможливо віднести до знищених, оскільки платником податку не зазначені відповідні підстави (обставини непереборної сили, викрадення, інші, які не залежали від самостійного, поточного, планового рішення платника). Тобто, платником не надано пояснень та їх документального підтвердження стосовно іншого способу ліквідації основних фондів.

Відтак, така ліквідація для цілей оподаткування розглядається, як постачання таких основних виробничих або невиробничих засобів за звичайними цінами, але не нижче балансової вартості на момент ліквідації.

Вказане свідчить про те, що підприємством порушено вимоги пункту 185.1 статті 185, пункту 189.9 статті 189 Податкового кодексу України в частині не нарахування податкових зобов`язань з податку на додану вартість на балансову вартість первинних основних засобів, оскільки така ліквідація проведена за волевиявленням позивача.

Пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. (абзаци 1 та 4 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України).

ТОВ «Самсунг Електронікс Україна Компані» не було складено та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкові накладні, що повинні бути виписані, зокрема, на операції з ліквідації основних засобів за рішенням власника на суму балансової вартості цих основних засобів.

Відповідно до пункту 120-1.2 статті 120-1 Податкового кодексу України відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою), що зазначена у податковому повідомленні-рішенні, складеному за результатами перевірки контролюючого органу, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 50 відсотків суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зазначеної у такій податковій накладній та/або розрахунку коригування до податкової накладної або від суми податку на додану вартість, нарахованого за операцією з постачання товарів/послуг, якщо податкову накладну на таку операцію не складено.

За вказаних обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Доводи скаржника про те, що оскаржувані рішення ухвалені без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду 11.02.2021 у справі №820/10136/15, колегія суддів вважає безпідставними. Так, аналіз наведених скаржником судових рішень дає підстави вважати, що воно було ухвалене за інших фактичних обставин, установлених судами (зокрема, контролюючим органом не враховано факту збільшення позивачем зобов`язання з податку на додану вартість; ризиковість господарської діяльності). У зв`язку з викладеним не можна дійти висновку про невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, оскільки подібності правовідносин не встановлено.

За правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Як встановлено пунктом 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

Касаційну скаргу «Самсунг Електронікс Україна Компані» залишити без задоволення.

Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду 16.06.2021 у справі №640/9726/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття , є остаточною та не може бути оскаржена.

СуддіВ.В. Хохуляк Л.І. Бившева Р.Ф. Ханова