Справа № 522/19743/21
Суддя: Стефанов С.О.
Дата ухвалення: 2023-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стефанова С.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

До Приморського районного суду м. Одеси 12.10.2021 року звернувся ОСОБА_1 з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси Міністерства оборони України, в якому просив:

- визнати протиправною відмову Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси у погодженні рішення Об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 30.04.2020 року про зарахування майора ОСОБА_1 на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов, шляхом забезпечення житловим приміщенням для постійного проживання, у складі сім`ї чотири особи з 30.04.2020 року;

- зобов`язати Квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеси, погодити рішення Об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 30.04.2020 року про зарахування майора ОСОБА_1 , на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов, шляхом забезпечення житловим приміщенням для постійного проживання у складі сім`ї чотири особи з 30.04.2020 року.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20 січня 2022 року позов задоволено.

Визнано протиправною відмову квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси у погодженні рішення Об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 30 квітня 2020 року про зарахування майора ОСОБА_1 на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов, шляхом забезпечення житловим приміщенням для постійного проживання, у

складі сім`ї чотири особи з 30 квітня 2020 року.

Зобов`язано квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеси, погодити рішення Об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 30 квітня 2020 року про зарахування майора ОСОБА_1 на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов, шляхом забезпечення житловим приміщенням для постійного проживання у складі сім`ї чотири особи з 30 квітня 2020 року.

Постановою Одеського апеляційного суду від 06 лютого 2023 року апеляційну скаргу квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси Міністерства оборони України задоволено частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 січня 2022 року скасовано.

Закрито провадження за позовом ОСОБА_1 до квартирно- експлуатаційного відділу м. Одеси Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснено позивачу ОСОБА_1 право на звернення до суду з таким позовом в порядку адміністративного судочинства, а також роз`яснено про наявність права протягом десяти днів з дня отримання постанови апеляційного суду звернутись із заявою до Одеського апеляційного суду про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

06 березня 2023 року адвокат Жуган Л.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала заяву, в якій просила направити справу №522/19743/21 за позовом ОСОБА_1 до квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії за встановленою постановою Одеського апеляційного суду від 06 лютого 2023 року юрисдикцією до Одеського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 15.03.2023 року матеріали справи № 522/19743/21 за позовом ОСОБА_1 до квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії направлено за встановленою юрисдикцією до Одеського окружного адміністративного суду.

Матеріали справи № 522/19743/21 надійшли с Одеського апеляційного суду до Одеського окружного адміністративного суду 20 квітня 2023 року.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.04.2023 року, адміністративну справу №522/19743/21 передано на розгляд судді Стефанову С.О.

Адміністративний позов обґрунтовано наступним

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є військовослужбовцем з 19.01.1991 року та брав участь в бойових діях. Під час проходження служби перебував на обліку громадян, які потребують покращення житлових умов.

Вважає рішення Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси в частині відмови у погодження рішення ОЖК про взяття позивача на облік військовослужбовців, що потребують поліпшення житлових умов, протиправним, адже житлова площа позивача є меншою ніж встановлено чинним законодавством. Адже наявна квартира позивача має житлову площу всього 14,6 кв.м., в той час як передбачено 13,65 кв.м. на одну особу, проте сім`я позивача складається з чотирьох осіб.

Відзив на адміністративний позов обґрунтовано наступним

Відповідач не погоджується з позовними вимогами, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, посилаючись в цілому на те, що оскільки календарна вислуга майора ОСОБА_1 на військовій службі склала менше 20 років, а також, виходячи з того, що позивач вже забезпечений однокімнатною квартирою, де був зареєстрований з 2019 року по 2020 рік, а потім знятий, чим штучно створив погіршення житлових умов.

Процесуальні дії

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на підставі ст.262 КАС України у межах строків, визначених ст.258 КАС України та з урахуванням встановлених сторонам строків для подання заяв по суті.

08 травня 2023 року відповідачем було подано відзив на позовну заяву з додатками (вхід. № 14699/23).

10 травня 2023 року представником позивача до суду було подано відповідь на відзив (вхід. № ЕП/16517/23).

Станом на 27 червня 2023 року, будь-яких інших заяв по суті справи з боку сторін на адресу суду не надходило.

Відповідно до ч.2 ст.262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини, якими обґрунтовувалася позиція позивача та відповідача, відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, суд встановив наступні факти та обставини.

Обставини справи встановлені судом

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , 1973 року народження проходить військову службу у Збройних Силах України з 19 листопада 1991 року по 11 серпня 2003 року, та був призваний на військову службу за призовом під час мобілізації з 11 серпня 2014 року по 12 вересня 2018 року.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходить військовуслужбу у Збройних СилахУкраїни на посадах осіб офіцерського складу за контрактом з 28.02.2020 року.

Також, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є особою з інвалідністю 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни осіб з інвалідністю внаслідок війни, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 19.10.2020 року.

Поряд з цим, 14.03.2017 року ОСОБА_1 звернувся до командира в/ч пп НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ), Голови житлової комісії вч пп НОМЕР_3 з рапортом про зарахування його на облік для поліпшення житлових умов.

На засіданні (об`єднаної) житлової комісії військових частин НОМЕР_4 № 12 від 13.11.2018 року вирішено відповідно п 18, 21 розділу VI «Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей житловими приміщеннями» затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 року №380 зняти з загального та першочергового квартирного обліку майора ОСОБА_1 , 1967 р.н. складом сім`ї 4 (чотири) особи у вч НОМЕР_4 Кіровоградського гарнізону з 12.09.2018 року.

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_4 (з адміністративно-господарської діяльності) № 919/1 від 23 листопада 2018 року знято з обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання: з 12.09.2018 року з загального та першочергового квартирного обліку майора ОСОБА_1 1967 р.н., складом сім`ї 4 (чотири) особи.

18 січня 2019 року позивач звернувся до військового комісара Доброславського районного ТЦК та СП з рапортом, в якому просив зареєструвати та поставити на квартирний облік його з сім`єю, у складі 4 осіб в зв`язку зі звільненням у запас та з клопотанням щодо постановки на квартирний облік до військового комісара Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

12 квітня 2019 року, згідно витягу з протоколу засідання об`єднаної житлової комісії Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки № 2 щодо постановки на квартирний облік майора запасу ОСОБА_1 вирішено, що об`єднана житлова комісія Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки не може поставити на квартирний облік майора запасу ОСОБА_1 згідно пункту 9, статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

10 вересня 2020 року позивач звернувся з рапортом до командира військової частини НОМЕР_1 та Голови об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 в якому просив зарахувати його на облік для поліпшення житлових умов у м. Одеса з сім`єю у складі 5 (п`ять) осіб, а також включити в списки на першочергове, позачергове отримання жилого приміщення як учасник бойових дій та ветерани війни-особи з інвалідністю внаслідок війни.

Відповідно до витягу із протоколу засідання об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 30.04.2020 року № 3 на виконання вимог ст. 37-39 Житлового кодексу УРСР, розділу IV Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 № 380, та на підставі рапорту і наданих документів зараховано майора ОСОБА_1 , заступника командира з тилу - начальника тилу військової частини НОМЕР_5 , зі складом сім`ї 4 (чотири) особи: він, дружина ОСОБА_2 , 1971 р.н., донька ОСОБА_3 , 1993 р.н., син ОСОБА_4 , 1998 р.н. на облік осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання з 30.04.2020 року.

Позивач був переконаний, що він із складом сім`ї чотири особи включений до обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання з 30.04.2020 року.

Проте, листом Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси (далі КЕВ м. Одеси) від 27.09.2021 року №3553, позивачу стало відомо, що вищевказане рішення ОЖК в подальшому до теперішнього часу не було погоджено КЕВ м. Одеси та внаслідок цього ОСОБА_1 із складом сім`ї чотири особи не було включено до обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов за місцем проходження служби.

Своїм рішенням зазначеним у листі від 27.09.2021 р. відповідач КЕВ м. Одеси вдруге повернув для повторного розгляду ОЖК військової частини НОМЕР_1 облікову квартирну справу майора ОСОБА_1 .

Між тим, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31.03.2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_5 МО України про визнання дій протиправними, зобов`язання нарахувати та виплатити грошову компенсацію, стягнення моральної шкоди задоволено частково. Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_5 щодо зупинення виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за піднайом (найом) житла. Зобов`язано військову частину НОМЕР_5 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з вересня 2020 року грошову компенсацію за піднайом (найом) житлового приміщення згідно з Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26 червня 2013 року №450, у розмірі, визначеному для обласних центрів - півтора розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року, та з урахуванням наявності чотирьох членів сім`ї, із збільшенням в 1,5 рази. Стягнуто з військової частини НОМЕР_5 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) 00 грн. У решті позовних вимог відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.07.2021 року апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_5 залишено без задоволення. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2021 року залишено без змін.

Джерела права та висновки суду

Згідно з ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно достатті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначаєЗакон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Так, згідно з частиною першою статті 12 цього Закону держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених ЖК УРСР та іншими нормативно-правовими актами; порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, а також розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найом) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 24 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року № 1081, військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини; у рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік - підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.

Згідно п. 7 Розділу ІІ Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказ Міністерства оборони України 1 липня 2018 року № 380 Житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) має право приймати рішення щодо: взяття військовослужбовців та членів їх сімей на облік і зняття з обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями (службовою жилою площею).

Заперечуючи проти позову, відповідач вказує на те, що ОСОБА_1 наділений жилим приміщенням. Такі твердження не заперечуються позивачем.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що ОСОБА_1 , 1973 р.н. дійсно є власником квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 31,2 кв.м., та житловою площею 14,6 кв.м.

В той же час, матеріалами справи підтверджено, що позивачем вказана квартира придбана за кредитні кошти, згідно Договору кредиту № 2007/40-23/034, іпотечного договору від 30.07.2007 року та Договору купівлі-продажу від 30.07.2007 р.

Відповідно до статті 47 Житлового кодексу України, норма жилої площі встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метра на одну особу.

Згідност. 48 Житлового кодексу Української РСР жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України. При цьому враховується жила площа у жилому будинку (квартирі), що перебуває у приватній власності громадян, якщо ними не використані житлові чеки.

У відповідності до п. 1 Розділу ІV Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказ Міністерства оборони України 1 липня 2018 року № 380 військовослужбовці та члени їх сімей, крім осіб, які звільнені з військової служби в запас або відставку та члени їх сімей, за відсутності за місцем проходження служби житла для постійного проживання, забезпечуються службовими жилими приміщеннями.Службові жилі приміщення надаються в межах не менше визначеного в установленому порядку рівня середньої забезпеченості громадян жилою площею в цьому населеному пункті, але не більше 13,65 квадратного метра жилої площі на одну особу. Службове жиле приміщення може бути надане з перевищенням зазначеного вище максимального розміру виключно у випадках, передбачених законодавством, менше встановлених норм - тільки за наявності письмової згоди військовослужбовця та повнолітніх членів його сім`ї.

Квартира, що належить позивачу має житлову площу, всього 14,6 кв.м., що не відповідає встановленим санітарним нормам для складу сім`ї з чотирьох осіб, а тому є всі підстави вважати, що позивач зі своєю сім`єю не забезпечений житловими умовами та потребує їх поліпшення, чим спростовується теза відповідача з цього приводу.

Довідками про перевірку комісією військової частини НОМЕР_5 , житлових умов заступника командира тилу - начальника тилу військової частини НОМЕР_5 , майора ОСОБА_1 від 08.05.2020 року №88/ЖК, від 14.09.2020 р. №144/ЖК, підтверджується факт піднайму житла сім`єю військовослужбовця ОСОБА_1 у м. Одесі.

Факт відсутності у позивача житла, що відповідає мінімальним нормам визначеним житловим законодавством, а також того, що позивач є особою, яка потребує поліпшення житлових умов підтверджується рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31.03.2021 року у справі №420/12937/20, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.07.2021 року.

Ведення обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов не входить до кола обов`язків квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси.

В свою чергу, згідно п. 6 наказу Міністерства оборони України №380 від 31.07.2018 року «Про затвердження Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями» відповідно до визначених завдань житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія): щороку до 01 грудня надає до КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району список військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими житловими приміщеннями (службовою житловою площею), за формою, наведеною у додатку 1 до цієї Інструкції, та список військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання за формою, наведеною у додатку 2 до цієї Інструкції.

Таким чином, Квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеси не займається веденням обліку осіб, зокрема військовослужбовців, що потребують поліпшення житлових умов, шляхом забезпеченням приміщенням.

Щодо посилання відповідача на відсутність у позивача необхідної вислуги років. Суд не приймає цей довод до уваги, оскільки діюче законодавство не містить вимоги щодо вислуги років як умови для взяття на облік.

Згідно п. 3 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання.

Тобто наявність відповідної вислуги є обовязковою умовою для отримання житла у постійне користування, проте ніяк не умовою для взяття на облік.

Відтак, відмова Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси у погодженні рішення Об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 30.04.2020 року про зарахування майора ОСОБА_1 на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов, шляхом забезпечення житловим приміщенням для постійного проживання, у складі сім`ї чотири особи з 30.04.2020 року є такою, що не відповідає закону, а отже підлягає визнанню судом протиправною.

При вирішенні позовних вимог про зобов`язання відповідача погодити рішення Об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 30.04.2020 року про зарахування майора ОСОБА_1 , на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов, шляхом забезпечення житловим приміщенням для постійного проживання у складі сім`ї чотири особи з 30.04.2020 року, суд виходить з наступного.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 31.08.2022 року у справі №640/22426/20, адміністративний суд, перевіряючи правомірність рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Під дискреційним повноваженням розуміють такі повноваження, які надають певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Відповідно до пункту 4 частини 2статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

При цьому, згідно з частиною 4статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За приписами вказаної норми у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Таким чином, зобов`язання судовим рішенням суб`єкта владних повноважень до вчинення конкретних дій (прийняття конкретних рішень) можливе, за загальним правилом, лише за умови почергового встановлення судом двох обставин: позивач на момент звернення до відповідного суб`єкта владних повноважень забезпечив виконання всіх без винятку вимог закону для отримання конкретного рішення; зобов`язання суб`єкта владних повноважень розглянути повторно звернення позивача з урахуванням висновків суду є недоцільним (об`єктивно встановлено безальтернативність рішення суб`єкта владних повноважень, яке може бути прийняте за встановлених судом обставин у конкретній справі).

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.

Тобто, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи. Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу не відбувається за відсутності обставин для застосування дискреції.

Поряд з цим, на переконання суду, без зобов`язання відповідача погодити рішення Об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 30.04.2020 року про зарахування майора ОСОБА_1 , на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов, шляхом забезпечення житловим приміщенням для постійного проживання у складі сім`ї чотири особи з 30.04.2020 року, може призвести до повторних звернень до суду, а тому позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

Згідно зі статтею 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до статті 2 КАС України метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ця мета перекликається зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Відповідно до неї кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (пункт 64 рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15.10.2009 (заява № 40450/04).

Засіб юридичного захисту має бути «ефективним» в теорії права та на практиці, зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади держави-відповідача (пункт 95 рішення ЄСПЛ у справі «Аксой проти Туреччини» від 18.12.1996 (заява № 21987/93).

При оцінці ефективності необхідно враховувати не тільки формальні засоби правового захисту, а й загальний правовий і політичний контекст, в якому вони діють, й особисті обставини заявника (пункт 101 рішення ЄСПЛ у справі «Джорджевич проти Хорватії» від 24.07.2012 (заява № 41526/10); пункти 36-40 рішення ЄСПЛ у справі «Ван Остервійк проти Бельгії» від 06.11.1980 (заява № 7654/76). Отже, ефективність засобу захисту оцінюється не абстрактно, а з урахуванням обставин конкретної справи та ситуації, в якій опинився позивач після порушення.

Як зазначається у рішенні Конституційного Суду України від 29.08.2012 № 16-рп/2012, Конституція України гарантує здійснення судочинства судами на засадах, визначених у частині третій статті 129 Конституції, які забезпечують неупередженість здійснення правосуддя судом, законність та об`єктивність винесеного рішення тощо. Ці засади, є конституційними гарантіями права кожного на судовий захист, зокрема, шляхом забезпечення перевірки судових рішень в апеляційному та касаційному порядках, крім випадків, встановлених законом (рішення Конституційного Суду України від 02.11.2011 № 13-рп/2011).

Крім того, Конституційний Суд України у рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003 підкреслив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до частини першої статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. При цьому за своєю суттю правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003).

Отже, рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Згідно з ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, на підставі ст. 8 КАС України, згідно якої усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст. 9 КАС України, відповідно до якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню у поновму обсязі.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що позивача звільнено від сплати судового збору, розподіл судових витрат у відповідності до вимог ст.139 КАС України судом не здійснюється.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 173-183, 242-246, 250, 255 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною відмову Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси у погодженні рішення Об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 30.04.2020 року про зарахування майора ОСОБА_1 на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов, шляхом забезпечення житловим приміщенням для постійного проживання, у складі сім`ї чотири особи з 30.04.2020 року.

Зобов`язати Квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеси, погодити рішення Об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 30.04.2020 року про зарахування майора ОСОБА_1 , на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов, шляхом забезпечення житловим приміщенням для постійного проживання у складі сім`ї чотири особи з 30.04.2020 року.

Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 та п.15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено, згідно ст.295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ).

Відповідач: Квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеси Міністерства оборони України (вул. Армійська, буд. 18, м. Одеса, 65058, ).

Суддя С.О. Cтефанов