Справа № 420/16010/22
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2023-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
-----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/16010/22

Категорія: 11103000 Головуючий в 1 інстанції: Левчук О.А.

Час і місце ухвалення: 12:51 год., м. Одеса

Дата складання повного тексту:03.04.2023р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Бітова А.І.

суддів - Лук`янчук О.В.

- Ступакової І.Г.

при секретарі - Чоран А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Шляховик-97" на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 березня 2023 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Шляховик-97" до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2022 року товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Шляховик-97" звернулося до адміністративного суду з позовом до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі - Центрального МУ ДПС ВПП) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення (далі - ППР) Центрального МУ ДПС ВПП від 16 червня 2022 року №324/04-02-04, яким визначено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість (далі - ПДВ) у розмірі 3 463 520 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 865 880 грн., прийняте на підставі акту "Про результати камеральної перевірки даних задекларованих у податковій звітності з ПДВ ТОВ "Шляховик-97" за звітний податковий період грудень 2021 року (від 20 січня 2022 року реєстраційний №) від 18 лютого 2022 року №240/31-00-04-02-04/3446334.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказував, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення складене з порушенням 15-ти денного терміну, який встановлений п.86.8 ст. 86 ПК України, а тому у відповідача були відсутні законодавчі повноваження для його винесення. Також, в ППР всупереч Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків від 28 грудня 2015 року №1204 (далі - Порядок №1204) не завірене печаткою органу. Крім того, відповідачем порушено порядок адміністративного оскарження ППР, оскільки ТОВ "Шляховик-97" подано скаргу на ППР, проте будь-якої відповіді щодо розгляду скарги позивачем не було отримано. В порушення п.56.9 ст. 56 ПК України контролюючим органом донарахована недоїмка по сплаті грошового зобов`язання з ПДВ у розмірі 3 463 520 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 865 880 грн.

ТОВ "Шляховик-97" також зазначило, що норми ПК України не передбачають права контролюючого органу від відступлення порядку та строків прийняття ППР, а тому наявні підстави для скасування оскаржуваного ППР.

Представником Центрального МУ ДПС ВПП до суду надано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позову та вказував, що за результатами проведення камеральної перевірки встановлено завищення податкового кредиту в декларації з ПДВ за грудень 2021 року в сумі 3 463 520 грн., по розрахунках коригування наведених у Таблиці 1 до Акту перевірки. Відповідальність платника передбачена ст. 123 ПК України.

Справу розглянуто за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 березня 2023 року відмовлено ТОВ "Шляховик-97" в задоволенні адміністративного позову до Центрального МУ ДПС ВПП про визнання протиправним та скасування ППР від 16 червня 2022 року №324/04-02-04, яким визначено суму грошового зобов`язання з ПДВ у розмірі 3 463 520 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 865 880 грн., прийнятого на підставі акту "Про результати камеральної перевірки даних задекларованих у податковій звітності з ПДВ ТОВ "Шляховик-97" (код ЄДРПОУ 3446334) за звітний податковий період грудень 2021 (від 20 січня 2022 року реєстраційний №)" від 18 лютого 2022 року №240/31-00-04-02-04/3446334.

В апеляційній скарзі ТОВ "Шляховик-97" ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Доводи апеляційної скарги:

- суд першої інстанції не звернув увагу на те, що позивач коригував інші пункти податкової декларації з ПДВ за грудень 2021 року, ніж вказані в акті від 18 лютого 2022 року №240/31-00-04-02-04/3446334;

- суд першої інстанції не врахував те, що 12 травня 2022 року вступив в силу Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану" №2260 (далі - Закон №2260) яким було внесено зміни до ст. 69.1 Розділу ХХ "Перехідні положення", а саме: "Платники податку на додану вартість, тимчасово, до припинення або скасування воєнного стану, не мають права на подання уточнюючих розрахунків до податкових декларацій, передбаченого п.50.1 ст. 50 цього Кодексу, за звітні (податкові) періоди до лютого 2022 року із показниками на зменшення податкових зобов`язань та/або декларування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість.". Отже, у позивача після прийняття Закону №2260 була встановлена пряма заборона на коригування податкової звітності з показниками на зменшення податкових зобов`язань, але як раніше не було вказано, підприємство коригувало не податкові зобов`язання, а податковий кредит;

- акт перевірки був складений 18 лютого 2022 року, а отриманий позивачем лише 05 травня 2022 року, отже, за умови своєчасного направлення акту позивачу або в електронний кабінет відразу після його складання, у позивача було право здійснювати уточнюючі розрахунки до податковій декларації з ПДВ за грудень 2022 року із показниками на зменшення податкових зобов`язань, таким чином, виправити свою податкову звітність як за самовиявлену помилку;

- порушення строку направлення акту (майже 3 місяці з моменту його складання) призвело до позбавлення позивача можливості здійснити коригування податкової звітності;

- апелянт переконаний, що якщо спірне податкове повідомлення-рішення не буде скасоване в податковій декларації з ПДВ за грудень 2021 року ТОВ "Шляховик-97" будуть двічі відображені одні й ті ж самі відомості стосовно господарських операцій з ТОВ "Клесівський кур`єр нерудних копалин "Технобуд", оскільки розрахунки коригування №995 від 16 січня 2021 року та №694 від 16 грудня 2021 року на загальну суму ПДВ 3 463 519,50 грн. зареєстровані у податковій декларації з ПДР за січень 2022 року.

У відзиві Центрального МУ ДПС ВПП на апеляційну скаргу вказується, що рішення суду першої інстанції є правильним, а тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 31 жовтня 2005 року проведено державну реєстрацію ТОВ "Шляховик-97" ().

20 січня 2022 року ТОВ "Шляховик-97" подано до контролюючого органу декларацію з податку на додану вартість за грудень 2021 року (а.с.210-216 т.1).

18 лютого 2022 року Центральним МУ ДПС ВПП складено акт про результати камеральної перевірки даних задекларованих у податковій звітності з ПДВ ТОВ "Шляховик-97" за звітний податковий період грудень 2021 року (від 20 січня 2022 року №) №240/31-00-04-02-04/3446334, в якому зазначено, що перевіркою встановлено порушення пп.192.1 п.192.1 ст. 192 ПК України, що призвело до заниження податкових зобов`язань в декларації з ПДВ за звітний період грудень 2021 року (від 20 січня 2022 року №) всього на суму ПДВ 3 463 520 грн. (а.с.9-13 т.1, а.с.7-11 т. 2).

16 червня 2022 року Центральним МУ ДПС ВПП прийнято податкове повідомлення-рішення, яким визначено ТОВ "Шляховик-97" суму грошового зобов`язання з ПДВ у розмірі 3 463 520 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 865 880 грн. (а.с.31-33 т.1, а.с.5, 12-13 т.2).

Вирішуючи справу, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивач подав уточнюючий розрахунок до декларації з ПДВ за грудень 2021 року після прийняття відповідачем оскаржуваного ППР, а тому вказані уточнення не враховані відповідачем під час прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення за наслідками камеральної перевірки.

При цьому, суд першої інстанції вказав, що за відсутності належних доказів та обґрунтувань щодо відсутності порушень податкового законодавства в діях позивача, а також наявність належних та достатніх доказів, які підтверджують вчинення ТОВ "Шляховик-97" порушення, скасування податкового повідомлення-рішення лише через його несвоєчасне прийняття в даному випадку є не припустимим, оскільки позивачем не надано доказів подання заперечення на акт перевірки.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ч.2 ст. 19 Конституції України, ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, пп.20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.50.2. ст. 50, п.п.75.1.1 п.75.1 ст. 75, п.86.2 ст. 86 ПК України

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Приписами ч.2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані ПК України.

Цим Кодексом передбачені функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених п.41.1 ст. 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (п.1.1 ст. 1 ПК України).

Зокрема, пп.20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України встановлено, що контролюючі органи, визначені пп.41.1.1 п.41.1 ст. 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

За змістом п.75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно п.п.75.1.1 п.75.1 ст. 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 16 червня 2022 року №324/04-02-04 слугував акт перевірки від 18 лютого 2022 року №240/31-00-04-02-04/3446334, в якому зазначено, що за результатами камеральної перевірки встановлено завищення податкового кредиту в декларації з податку на додану вартість за звітний період грудень 2021 року всього в сумі 3 463 540 грн. (а.с.9-13 т.1, а.с.7-11 т.2).

Будь-яких належних та обґрунтованих доказів на підтвердження відсутності завищення податкового кредиту в декларації з ПДВ за звітний період станом на дату прийняття оскаржуваного ПДВ позивачем до суду не надано.

Частиною 39.5.2.20. ст.39 ПК України визначено, що у разі незгоди платника податків або його представника з висновками перевірки або фактами та даними, викладеними в акті про результати перевірки з питань дотримання платником податків принципу "витягнутої руки", вони мають право подати свої заперечення протягом 30 днів з дня отримання акта. При цьому платник податків має право подати разом із запереченнями або в погоджений строк документи (їх завірені копії), що підтверджують обґрунтованість заперечень.

Такі заперечення розглядаються протягом 30 робочих днів, що настають за днем їх отримання, а платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному ст. 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень.

У матеріалах справи відсутні докази звернення позивача до податкового органу із запереченням на акт перевірки протягом 30 днів з дня отримання акта (05 травня 2022 року) та відхилення такого заперечення. Тобто, фактично позивач погодився з висновками перевірки або фактами та даними, викладеними в акті про результати перевірки.

Згідно вимог ч.56.2 ст. 56 ПК України у разі якщо платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, такий платник має право звернутися із скаргою про перегляд цього рішення до контролюючого органу вищого рівня.

Суд першої інстанції правильно встановив, що Центральним МУ ДПС ВПП не було порушено порядок адміністративного оскарження ППР, оскільки саме ПДС України, а не відповідач, в розумінні ч.56.2 ст. 56 ПК України, є контролюючим органом вищого рівня, який розглядає скарги платників податку, а тому у випадку незгоди з діями чи бездіяльністю такого органу позивач не позбавлений можливості їх оскаржити в порядку та строки, визначені чинним законодавством України.

Пунктом 50.2. ст. 50 ПК України визначено, що у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених ст. 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку. Платник податків під час проведення документальних планових та позапланових перевірок (з урахуванням термінів продовження, зупинення або перенесення термінів її проведення) не має права подавати уточнюючі податкові декларації (розрахунки) до поданих ним раніше податкових декларацій з відповідного податку і збору за звітний (податковий) період, який перевіряється контролюючим органом.

Тобто, ст. 50 ПК України встановлено обмеження щодо подачі уточнення показників поданої звітності лише у разі проведення документальної планової або позапланової перевірки. Тому, у випадках отримання акту камеральної перевірки щодо певної податкової декларації платник податків не обмежений у праві подати уточнюючий розрахунок до цієї декларації.

Окрім того, Верховний Суд у постанові від 12 березня 2020 року по справі №805/2408/16-а вказав, що після проведення камеральної перевірки і до прийняття контролюючим органом податкового повідомлення-рішення за наслідками такої перевірки платник має право подавати уточнюючі розрахунки, а контролюючий орган, приймаючи відповідне податкове повідомлення-рішення за наслідками такої камеральної перевірки, повинен встановити дійсний обов`язок платника зі сплати податку з урахуванням даних уточнюючого розрахунку.

Дослідивши матеріали справи колегією суддів встановлено, що акт від 18 лютого 2022 року №240/31-00-04-02-04/3446334 був отриманий представником ТОВ "Шляховик-97" засобами поштового зв`язку 05 травня 2022 року, що не заперечується учасниками справи (а.с.6 т.2).

У той же час, уточнюючий розрахунок до декларації з ПДВ за звітний період грудень 2021 року ТОВ "Шляховик-97" подано лише 11 липня 2022 року та 13 липня 2022 року, тобто після прийняття відповідачем ППР від 16 червня 2022 року №324/04-02-04, а тому податковий орган правомірно не встановив дійсний обов`язок платника зі сплати податку з урахуванням даних уточнюючого розрахунку.

При цьому, колегія суддів вважає необґрунтованим довід апелянта про порушення строку направлення акту перевірки позивачу, з огляду на таке.

Згідно матеріалів справи акт про результати камеральної перевірки даних задекларованих у податковій звітності з ПДВ ТОВ "Шляховик-97" за звітний податковий період грудень 2021 року складено Центральним МУ ДПС ВПП 18 лютого 2022 року.

Разом з тим, ТОВ "Шляховик-97" даний акт був отриманий лише 05 травня 2022 року, що не заперечується позивачем.

Пунктом 86.2 ст. 86 ПК України визначено, що за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному ст. 42 цього Кодексу.

Разом з тим, 24 лютого 2022 року указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 з 05:30 введений воєнний стан, який триває до теперішнього часу.

Як вже зазначено вище, доказів того, що з дати отримання акту перевірки (05 травня 2022 року) по дату винесення оскаржуваного ППР позивач намагався здійснювати уточнюючі розрахунки до податковій декларації з ПДВ за грудень 2022 року таким чином, виправити свою податкову звітність як самовиявлену помилку, матеріали справи не містять.

Відсутні такі докази і щодо строків з дати отримання акту перевірки (05 травня 2022 року) по дату набрання чинності Законом №2260 (12 травня 2022 року), яким було внесено зміни до ст. 69.1 Розділу ХХ "Перехідні положення".

В свою чергу, згідно висновків викладених Верховним Судом в постанові від 23 квітня 2020 року по справі №813/1790/18 порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення. Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватися з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі). Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків і, на противагу йому, принцип формального порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення.

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

В постанові від 20 жовтня 2020 року по справі №816/4605/15 Верховний Суд зазначив, що допущені територіальним органом доходів і зборів процедурні порушення, у тому числі й ті, що пов`язані, зокрема, з оформленням результатів контролюючого заходу, недотриманням строку прийняття податкових повідомлень-рішень тощо, не можуть слугувати самостійною підставою для звільнення платника податків від відповідальності за вчинені ним податкові правопорушення, та можуть бути прийняті судом до уваги за умови підтвердження належними та допустимими доказами добросовісного виконання таким платником власного податкового обов`язку.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про те, що за відсутності належних доказів та обґрунтувань щодо відсутності порушень податкового законодавства в діях позивача, а також наявність належних та достатніх доказів, які підтверджують вчинення ТОВ "Шляховик-97" порушення, скасування податкового повідомлення-рішення лише через його несвоєчасне прийняття в даному випадку є неприпустимим, оскільки позивачем не надано доказів подання заперечення на акт перевірки.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові 28 вересня 2022 року по справі №160/2552/21.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності винесення відповідачем оскаржуваного ППР від 16 червня 2022 року №324/04-02-04.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин справи.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судова колегія не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 308, 310, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Шляховик-97" залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27 червня 2023 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.