Справа № 521/17173/22
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2023-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 червня 2023 р.м. ОдесаСправа № 521/17173/22
Головуючий в 1 інстанції: Роїк Д.Я.

Дата і місце ухвалення 30.03.2023р., м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бойка А.В.,

суддів: Федусика А.Г.,

Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 30 березня 2023 р. у справі № 521/17173/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

11.11.2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову серії ДПО18 №966910 від 05.07.2022 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закрити провадження у справі щодо притягнення його до адміністративної відповідальності на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 30.03.2023 року позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції подало апеляційну скаргу, в якій посилалось на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення спору.

Апелянт посилався на те, що судом першої інстанції не було належним чином досліджено докази, на яких ґрунтується позиція відповідача стосовно відсутності у позивача на момент складення постанови по справі про адміністративне правопорушення права керування транспортним засобом, віднесеним до категорії А1.

Апелянт вказував на те, що за наслідком виявлення інспектором патрульної поліції порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.1а Правил дорожнього руху і було винесено оскаржувану постанову про накладення на нього стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Щодо відсутності відеозаписів з портативного реєстратора інспектора поліції апелянт пояснив, що строк зберігання таких відеозаписів згідно Інструкції № 1026 складає 30 діб, тому на дату отримання ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 29.11.2022 року, а саме, на 23.12.2022 року вказані відеозаписи не зберіглись.

З огляду на зазначене, а також враховуючи наявність інших доказів у підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 126 КУпАП, апелянт вважав оскаржувану постанову правомірною та обґрунтованою.

28.06.2023 року обидві сторони у справі подали клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

З огляду на зазначене подальший розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження відповідно до положень ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи колегія суддів зазначає наступне:

Судом встановлено, що 05.07.2022 року інспектором роти № 2 батальйону № 2 полку Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Руденком Р.П. було винесено відносно ОСОБА_1 постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 № 966910, відповідно до якої 05.07.2022 року о 22 год. 30 хв. в ході виконання службових обов`язків, інспектором роти № 2 батальйону № 2 полку Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Руденком Р.П. було виявлено та зупинено транспортний засіб марки YAMAHA GEAR, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням громадянина ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом, не маючи права таким транспортним засобом, чим порушив п. 2.1а Правил дорожнього руху.

За вчинення вказаного адміністративного правопорушення ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою по справі про адміністративне правопорушення, позивач оскаржив її до суду першої інстанції.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено факту порушення позивачем ПДР України, а саме: порушення правил користування мотошоломом, порушення вимог розмітки проїзної частини доріг та порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, вимоги посадової особи відповідача до неї про пред`явлення документів, в тому числі посвідчення водія та реєстраційного документу на транспортний засіб не ґрунтуються на законі та, відповідно, в діях позивача відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 126, ч.5 ст. 121, ч. 6 ст. 121, ст. 125, ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Відповідно до ч.1 статті 8 Закону №580-VIII поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п.8 ч.1 ст.23 Закону №580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

У статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, які справи про адміністративні правопорушення розглядають органи Національної поліції.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху (далі ПДР України ).

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР).

Згідно пункту 1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У відповідності до п.п. 2.1 «а» ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Пунктом 2.13 Правил дорожнього руху встановлено, що право на керування транспортними засобами особам може бути надано: мототранспортними засобами і мотоколясками (категорії А1, А) - з 16-річного віку.

Транспортні засоби належать до таких категорій: А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт; А - мотоцикли, у тому числі з боковим причепом, та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом 50 куб.см і більше або електродвигун потужністю 4 кВт і більше.

Частиною 2 статті 121 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом у вигляді накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як встановлено судом в ході розгляду справи, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом марки YAMAHA GEAR (мопедом) без права керування таким транспортним засобом, через відсутність посвідчення водія відповідної категорії.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Положеннями ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ч. 4 ст. 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень статей 73, 74 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Як встановлено в ході розгляду справи, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 126 КУпАП, за наслідком виявлення поліцейським Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції факту керування позивачем механічним транспортним засобом без наявності посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Заперечуючи правомірність оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 посилався на те, що підставою вимоги до водія пред`явити документи, передбачені п. 2.1 ПДР, є порушення ним Правил дорожнього руху, однак в даному випадку у посадової особи відповідача були відсутні підстави для перевірки документів позивача на право керування транспортним засобом, а також відсутні докази вчинення ним порушення Правил дорожнього руху.

Позивач у поданій позовній заяві вказував на те, що в даному випадку відсутні докази факту порушення ним Правил дорожнього руху та, як наслідок, відсутні докази вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Також позивач посилався на те, що єдиним джерелом його доходу є кур`єрська доставка товарів за допомогою мопеду, а обов`язкова необхідність отримувати відповідну категорію А1 для керування мопедом виникла нещодавно та її немає можливості отримати без отримання спочатку категорії В (керування звичайними автомобілями). Позивач у позовній заяві вказав на те, що робить все для отримання категорії А1 та вже здав іспити та отримав посвідчення водія категорії В, копію якого надав до суду.

Зі змісту позовної заяви слідує, що позивач не заперечує факт керування ним 05.07.2022 року транспортним засобом марки YAMAHA GEAR (мопедом) без наявності у нього посвідчення водія відповідної категорії, у зв`язку з чим його і було притягнуто до адміністративної відповідальності.

При цьому сам позивач у поданому позові підтверджує відсутність у нього станом на момент складення оскаржуваної постанови, а також на момент звернення до суду першої інстанції з даним адміністративним позовом посвідчення водія категорії А1.

Надана до суду копія посвідчення водія, виданого 08.11.2022 року, свідчить про наявність у позивача лише права керування транспортним засобом категорії «В» і тільки з 08 листопада 2022 року, тоді як залучена 02.02.2023 року до матеріалів справи копія посвідчення водія, виданого 23.12.2022 року, підтверджує, що право керування транспортними засобами категорії А1 та А виникло у ОСОБА_1 лише 23.12.2022 року.

Вказаними доказами підтверджується відсутність у позивача на момент складення оскаржуваної постанови права керувати транспортним засобом марки YAMAHA GEAR, реєстраційний номер НОМЕР_1 , тобто підтверджується факт порушення позивачем п.2.1а Правил дорожнього руху, у зв`язку з чим його і було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КАС України.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи позивача про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КАС України.

Таким чином, враховуючи, що матеріалами справи підтверджено наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 121 КУпАП, та в ході розгляду справи позивачем жодним чином не спростовані встановлені обставини щодо допущення вказаного порушення, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення заявленого позову і скасування оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення.

Щодо доводів позивача про ненадання відповідачем фото- чи відеодоказів, які б підтверджували факт порушення ним Правил дорожнього руху, колегія суддів звертає увагу на наступне:

У поданій апеляційній скарзі апелянт вказував на те, що адміністративне правопорушення громадянином ОСОБА_1 було вчинено 05.07.2022 року, строк зберігання відеозаписів з портативних відеореєстраторів складає 30 діб (тобто строк зберігання в даному випадку відеозапису з портативного відеореєстратора сплив 05.08.2022 року), тоді як ухвала Малиновського районного суду м. Одеси від 29.11.2022 року про відкриття провадження в адміністративній справі № 521/17173/22 надійшла до УПП в Одеській області 23.12.2022 року, що унеможливило надання до суду відповідних відеозаписів з портативних відеореєстраторів.

Так, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 було затверджено Інструкцію із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка регулює застосування органами, підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції автоматичної фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, доступ до відеозаписів працівників поліції та інших осіб, порядок зберігання, видачу та приймання технічних приладів і технічних засобів, а також зберігання, видалення та використання інформації, отриманої з цих приладів.

Пунктами 4 та 5 Розділу ІІ вказаної Інструкції передбачено, що під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення.

Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

При цьому, положеннями Розділу VIII передбачено, що строк зберігання відеозаписів з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах, БпЛА, - становить 30 діб.

Строк зберігання відеозаписів за рішенням керівника органу, підрозділу поліції може бути збільшено у разі використання їх у процесі здійснення оперативно-розшукової діяльності, у рамках розслідування кримінального провадження та/або в провадженнях у справах про адміністративні правопорушення, у разі фіксації надзвичайних подій за участю особового складу поліції, інших подій, якщо вони можуть бути використані в процесі службової діяльності органів, підрозділів поліції, під час проведення службових розслідувань.

В даному випадку дійсно подія правопорушення відбулась 05.07.2022 року, тоді як позовна заява ОСОБА_1 була прийнята до розгляду судом першої інстанції лише 29.11.2022 року, тобто після спливу встановленого законодавчого строку зберігання відеозаписів, що позбавило відповідача можливості надати відповідні відеозаписи з відеореєстраторів поліцейських.

Також колегія суддів не приймає доводи апелянта про те, що оскаржувана постанова не відповідає встановленим вимогам, з огляду на те, що розглядувана постанова відповідає затвердженій формі у Додатку № 5 до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (наказ Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395).

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у даній справі.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ст. 317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Колегія суддів зазначає, що в даному випадку рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 242 КАС України, оскільки судом першої інстанції не надано належної правової оцінки обставинам справи, доводам сторін по справі, неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постановлене судом першої інстанції рішення підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення, про відмову у задоволені позовних вимог.

Підстави для розподілу судових витрат згідно ст. 139 КАС України відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції задовольнити.

Рішення Малиновського районного суду Одеської області від 30 березня 2023 року скасувати.

Прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху від 05.07.2022 року серії ДПО18 №966910.

Постанова набирає законної сили з дати її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач А.В. Бойко
Судді А.Г. Федусик О.А. Шевчук