Справа № 134/898/23
Суддя: Кантониста О. О.
Дата ухвалення: 2023-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 134/898/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 червня 2023 року смт. Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді Кантонистої О.О.

за участю: секретаря судового засідання Азарян М.В.

позивачки ОСОБА_1

її представника адвоката Лукавського І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Крижопіль Вінницької області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

29 травня 2023 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД № 283172 від 23 травня 2023 року, якою її було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1190 грн.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 23 травня 2023 року о 22 год. 30 хв. вона керувала автомобілем Volkswagen Passat в с. Жабокрич Тульчинського району та була зупинена працівником поліції, який повідомив, що в її автомобілі не освітлюється державний номерний знак, що є порушенням п. 2.9 Правил дорожнього руху, та виніс постанову серії БАД № 283172 по справі про адміністративне правопорушення, якою її було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1190 грн.

Вказану постанову вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки її було винесено без дотримання вимог КУпАП.

Позивачка зазначає, що в постанові відсутні відомості про те, який саме номерний знак не освітлювався. В її автомобілі освітлення переднього номерного знаку не передбачено самою конструкцією автомобіля. В той же час освітлення заднього номерного знаку здійснюється за допомогою двох ліхтарів білого кольору. На момент зупинки один з ліхтарів освітлював номерний знак, інший не працював, про що їй не було відомо, оскільки під час руху неможливо бачити задній номерний знак. Даний ліхтар вийшов з ладу вже під час руху автомобіля, про що вона не знала і знати не могла. Склад правопорушення за ст. 121-3 КУпАП передбачає лише умисну форму вину, тобто вона повинна була знати про те, що номерний знак не освітлюється, але, незважаючи на це, керувати автомобілем. Отже, в її діях відсутній склад інкримінованого адміністративного правопорушення, а саме суб`єктивна сторона.

Свої доводи про те, що один з ліхтарів, які освітлюють номерний знак, перестав працювати під час руху автомобіля через ями на дорозі, вона виклала в письмових поясненнях, але всупереч вимог ч. 5 ст. 258 КУпАП працівник поліції не склав протокол про адміністративне правопорушення, а розглянув справу на власний розсуд без врахування її пояснень та не надавши жодних доказів на підтвердження її вини.

На підставі викладеного, позивачка просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД № 283172 від 23 травня 2023 року та закрити провадження у справі щодо її притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, а також стягнути з відповідача понесені нею судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору у розмірі 536,80 грн. та витрат на надання професійної правничої допомоги в сумі 1000 грн.

Ухвалою судді Крижопільського районного суду від 31 травня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того, у відповідача витребувано матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, у якій було винесено постанову серії БАД № 283172 від 23.05.2023.

07 червня 2023 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від представника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, згідно якого він вважає позовні вимоги позивачки безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

В обґрунтування заперечень зазначає, що 23 травня 2023 року о 22 год. 35 хв. в с. Жабокрич по вул. Дружби інспектором СРПП ВП № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області Максимом Марковським було зупинено ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 , в якому в темну пору доби не освітлювався задній номерний знак. Таким діями ОСОБА_1 порушила п. 2.9 в) ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП. В зв`язку з цим відносно ОСОБА_1 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД № 283172 від 23.05.2023, якою накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1190 грн.

Вказане адміністративне правопорушення підтверджується винесеною постановою та наявним відеозаписом.

Частиною другою статті 258 КУпАП передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У таких випадках, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі (стаття 283 КУпАП) на місці вчинення правопорушення.

Позивачці на момент зупинки та в ході спілкування було роз`яснено її права відповідно до ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. На відеозаписі з нагрудного відеореєстратора працівника поліції зафіксовано виявлене порушення, окрім того, позивачка сама підтвердила те, що керувала автомобілем, в якому не освітлювався номерний знак.

Таким чином, постанова серії БАД № 283172 від 23.05.2023 винесена працівником поліції в межах наданих йому повноважень під час виконання службових обов`язків у відповідності до вимог чинного законодавства України.

З огляду на викладене, представник відповідача просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Протокольною ухвалою від 08 червня 2023 року розгляд справи було відкладено на 20 червня 2023 року для надання стороні позивача можливості ознайомитися з відзивом та скористатися своїм правом подати відповідь на відзив.

В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги та просять задоволити позов з підстав, викладених у позовній заяві.

Позивачка вказала, що перебуваючи за кермом автомобіля в дорозі, вона фізично не могла бачити, що одна з лампочок, які освітлюють номерний знак, перестала працювати. Така несправність виникла під час руху через поганий стан дороги і їй про це не було відомо. Вона їхала в межах села Жабокрич, поверталася від батьків і по приїзді додому одразу усунула несправність. Працівник поліції не повинен був одразу притягувати її до адміністративної відповідальності та накладати адміністративне стягнення, оскільки у неї не було жодного умислу на вчинення правопорушення. Окрім того, номерний знак освітлювався однією лампочкою, тому неможливо стверджувати, що він взагалі не освітлювався.

Представник позивачки зазначив, що притягнути до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, зокрема за керування транспортним засобом, в якого в темну пору доби не освітлюється номерний знак, можливо лише за наявності умислу та вини водія у вчиненні такого порушення. Тобто коли водієві було відомо, що номерний знак не освітлений і він не вживав жодних заходів щодо усунення таких недоліків і продовжував рух. Якщо несправність ламп освітлення виникла в дорозі та водію про це не було відомо, то така подія не є адміністративним правопорушенням.

Відповідач - Головне управління Національної поліції у Вінницькій області, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, в судове засідання свого представника не направив.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України при розгляді справ, визначених статтями 273-277, 280-283-1, 285-289 цього Кодексу, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Суд, заслухавши пояснення позивачки ОСОБА_1 , її представника адвоката Лукавського І.А., дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД № 283172 від 23 травня 2023 року, винесеною інспектором СРПП ВП № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області Максимом Марковським, на позивачку ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1190 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

В постанові зазначено, що 23 травня 2023 року о 22 год. 35 хв. в с. Жабокрич по вул. Дружби водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 , в якого в темну пору доби не освітлювався державний номерний знак, чим порушила п. 2.9 ПДР України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Вважаючи постанову БАД № 283172 від 23 травня 2023 року протиправною та такою, що не відповідає фактичним обставинам справи, позивачка ОСОБА_1 просить її скасувати.

Визначаючись щодо заявлених вимог, суд керується наступним.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно п. 1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 1.9. ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 2.9 в) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Частиною 1 ст. 121-3 КУпАП передбачено відповідальність за керування або експлуатацію транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ч. 2 та ч. 3 ст. 283 КУпАП, постанова повинна містити найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справ (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, зокрема, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи і посилання на норму закону, яка передбачає відповідальність за це адміністративне правопорушення. Дотримання цих вимог має виключне значення для встановлення об`єктивної істини при оскарженні такої постанови в судовому порядку.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.05.2020 у справі № 513/899/16-а.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Дослідивши долучений до відзиву відеозапис із нагрудного відеореєстратора працівника поліції, судом встановлено, що ОСОБА_1 дійсно 23 травня 2023 року о 22 год. 35 хв. була зупинена працівниками поліції під час керування автомобілем Volkswagen Passat. Як пояснив працівник поліції, причиною для зупинки стала неосвітленість заднього номерного знаку. При цьому, ОСОБА_1 вказала, що лампочка світилася і, можливо, перегоріла під час руху.

Слід зазначити, що відеозапис починається з того, як автомобіль патрульної поліції їде позаду автомобіля Volkswagen Passat та освітлює його задній номерний знак. Після зупинки автомобіля видимість номерного знаку не досліджувалася. Разом із тим, за умови, коли номерний знак був освітлений фарами патрульного автомобіля, із наданого відеозапису неможливо встановити, чи насправді номерний знак не освітлювався належним чином власними засобами освітлення в умовах, якщо б на нього не потрапляло стороннє світло. За відсутності інших доказів, окрім відеозапису, неможливо констатувати про рівень освітленості номерного знаку.

Відтак, у суду виникають обґрунтовані сумніви у доведеності винуватості ОСОБА_1 .

Згідно ч. 1 ст. 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст. ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Поряд з цим, у відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача в подібних правовідносинах, викладена в постановах КАС ВС від 08.11.2018 р. по справі № 201/12431/16-а, від 23.10.2018 р. по справі № 743/1128/17, від 15.11.2018 р. по справі № 524/5536/17.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 КУпАП. У ній повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказати мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Позивачка вказувала, що в неї відбиралися письмові пояснення під час розгляду поліцейським справи про притягнення її до адміністративної відповідальності, однак відповідач не виконав вимоги ухвали суду від 31 травня 2023 року та не надав суду всіх матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, у якій було винесено постанову серії БАД № 283172 від 23.05.2023.

Наданий відеозапис з нагрудного відеореєстратора не підтверджує порушення позивачкою Правил дорожнього руху, що свідчило б про вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Положення ст. 7 КАС України передбачає, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Позиція сторін має бути визначеною юридично і доведеною безспірними доказами, якими в даній справі є конкретні документи та матеріали, а також матеріали фото- чи відеозйомки вчиненого порушення.

Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки сам по собі опис адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Таку думку висловив КАС ВС у своїй постанові від 26.04.2018 р. по справі № 338/1/17.

При цьому, суд зазначає, що в силу вимог статті 251 КУпАП візуальне спостереження працівником поліції за порушенням не може бути доказом порушення ПДР України.

Враховуючи викладене, суд вважає, що постанова серії БАД № 283172 від 23.05.2023 по справі про адміністративне правопорушення є необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам КУпАП. При розгляді справи не були доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивачки є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Таким чином, суд дійшов висновку, що постанова серії БАД № 283172 від 23.05.2023 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, підлягає скасуванню.

Відповідно до змісту п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП, п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, крім іншого, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 139 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь позивачки ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 536,80 грн.

Також відповідно до пункту 1 частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, законодавцем включено витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі статтею 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

У Рішенні Конституційного Суду України № 23-рп/2009 (пункт 3.2) від 30 вересня 2009 року передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Згідно з частинами першою та другою статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Положеннями частини третьої статті 134 КАС України передбачено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка у своїй позовній заяві просила стягнути з відповідача понесені нею витрати по оплаті професійної правничої допомоги у сумі 1000 грн. При цьому, в підтвердження здійснення таких витрат позивачка надала договір про надання правової допомоги в адміністративній справі № 11 від 26 травня 2023 року та квитанцію № 11 від 26 травня 2023 року.

Суд враховує правову позицію, що міститься у постанові Верховного суду від 9 квітня 2019 року у справі № 826/2689/15, відповідно до якої чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості. Натомість саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат з наданням відповідних доказів, що відповідачем не здійснено.

Крім того, відповідно до правової позиції, що міститься у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 3 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, відсутність клопотання іншої сторони про зменшення судових витрат є, серед іншого, підставою для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у судах апеляційної і касаційної інстанцій у заявлених сумах.

З огляду на викладене, а також враховуючи, що відповідачем не було подано обґрунтування необхідності зменшення розміру відшкодування судових витрат, понесених позивачкою на професійну правничу допомогу, а позивачкою подано належні докази на підтвердження розміру понесених витрат на таку допомогу, суд доходить висновку, що розмір судових витрат у сумі 1000 грн. є співмірними із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом виконаної адвокатом роботи, значенням справи для учасників.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь позивачки ОСОБА_1 понесених витрат на професійну правничу допомогу в сумі 1000 грн.

Керуючись ст. ст. 77, 243-244, 268, 271, 286 КАС України, суд -

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову серії БАД № 283172 від 23.05.2023 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Вінницькій області 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень, 80 копійок) судового збору та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1000 грн. (одна тисяча гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивачка: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції України у Вінницькій області, місцезнаходження: вул. Театральна, 10, м. Вінниця, .

Повний текст рішення складено 26 червня 2023 року.

Суддя