Справа № 240/19801/22
Суддя: Бульба Н.О.
Дата ухвалення: 2023-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 червня 2023 р. № 240/19801/22
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бульби Н.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2
до:1) Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, 2) Головного управління Пенсійного фонду у Вінницькій області, вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, Вінницька область, 21100,
про:визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулась до адміністративного суду із вимогами:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п "е" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення";

- визнати протиправним та скасувати рішення від 23.10.2021 № 30 про відмову в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, періоди роботи згідно записів дубліката трудової книжки НОМЕР_1 , а саме: з 01.08.1989 по 25.12.1989 - в аптеці № 49 на посаді фармацевта, з 25.12.1989 по 22.07.1997 в аптеці № 49 на посаді завідувача- фармацевта, з 23.07.1997 по 31.12.2000 на посаді завідувача аптекою у зв`язку з перейменуванням посади завідувача - фармацевта на завідувача аптекою, з 01.01.2001 по 31.01.2004 завідувача аптечним кіоском с. Інгулка ЦРА № 15, з 01.02.2005 по 03.10.2007 - завідувач-фармацевт аптеки № 49, з 03.11.2008 по 31.01.2018 - фармацевт у ФОП ОСОБА_2 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити та виплатити пенсію за вислугу років відповідно до п "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що Головним управлінням ПФУ в Миколаївській області позивачці їй було відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років, не зараховано періоди її роботи до пільгового стажу відповідно до записів у дублікаті трудової книжки, оскільки титульну сторінку завірено печаткою, за відбитком якої неможливо встановити назву закладу. Крім того, запис № 2 завірено печаткою зразка держави - Україна. Інформація про реорганізацію закладу відсутня.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 22.12.2022 відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 23.01.2023 залучено до участі у справі в статусі другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Відповідач 1 - Головне управління ПФУ у Миколаївській області надіслав відзив, просить відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що позивачці відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років у зв`язку із відсутністю страхового і спеціального стажу. На день звернення із заявою позивачка досягла 51 року, страховий стаж склав 21 рік 06 місяців 29 днів, стаж роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років відсутній. крім того, періоди її роботи згідно записів трудової книжки не було зараховано до спеціального стажу, оскільки дублікат трудової книжки виданий з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок, а уточнюючих довідок не було надано. Отже, рішення про відмову у призначенні пенсії є правомірними.

Відповідач - Головне управління ПФУ у Вінницькій області надіслав відзив, просить відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що рішення Головного управління ПФУ у Вінницькій області є правомірним та законним, прийнятим в межах, у спосіб та у відповідності до чинного законодавства України. Відмова в призначенні пенсії за вислугу років обґрунтована відсутністю стажу роботи, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення". Не зараховано до пільгового стажу позивачки записи у дублікаті трудової книжки, оскільки титульну сторінку завірено печаткою УССР, тоді як запис про роботу посвідчено печаткою зразка держави - Україна.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне.

20.10.2021 позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років.

Заяву позивачки було розглянуто за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

23.10.2021 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області прийнято рішення № 30 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років. До пільгового стажу не зараховано періоди її роботи, визначені у дублікаті трудової книжки, оскільки титульну сторінку завірено печаткою УССР, тоді як запис про роботу посвідчено печаткою зразка держави - Україна.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивачка звернулась до суду з даним позовом.

Ухвалюючи рішення у справі, суд виходить з наступного.

Згідно з статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 № 1788-XII (далі - Закон 1788-XII) пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Згідно із частиною 1 статті 52 Закону №1788-ХІІ, право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти, охорони здоров`я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту «е» статті 55.

Пунктом «е» частини першої статті 55 вказаного Закону було передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Законом України від 03 жовтня 2017 року №2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (далі Закон №2148-VIII, набрав чинності 11 жовтня 2017 року) доповнено пунктом 2-1 розділ XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV. Відповідно до пункту 2-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV особам, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачених статтями 52, 54 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Законом України від 02 березня 2015 року №213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (далі Закон №213-VIII) статтю 55 Закону №1788-ХІІ викладено в новій редакції: право на пенсію за вислугу років відповідно до пункту «е» вказаної статті мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення незалежно від віку за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 року - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців; з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.

Законом України від 24 грудня 2015 року №911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі - Закон №911-VIII) внесено зміни до статті 55 Закону №1788-ХІІ, зокрема, у пункті «е» в абзаці першому слова незалежно від віку замінено словами та цифрами після досягнення 55 років і доповнено абзацами дванадцятим-двадцять п`ятим.

Рішенням Конституційного Суду України від 04 червня 2019 року № 2-р/2019 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту «а» статті 54, статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII, «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року №911-VIII.

За приписами пункту «е» частини першої статті 55 Закону №1788-ХІІ, в редакції, яка після рішення Конституційного Суду України від 04 червня 2019 року №2-р/2019 відновлена, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Отже, на момент звернення позивачки до відповідача пунктом "е" статті 55 Закону №1788-ХІІ передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники охорони здоров`я, незалежно від віку, при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років, що дає право на призначення даного виду пенсії.

Статтею 62 Закону 1788-XII та ч. 1 ст. 48 Кодексу Законів про працю України передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також в тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з матеріалами справи, до страхового стажу позивачки не зараховано перiоди роботи з вересня 1989 року по січень 2018 року, оскiльки титульну сторінку завірено печаткою, за відбитком якої неможливо встановити назву закладу.

Судом встановлено, що відповідно до записів у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 міститься записи про її роботу: 1) з 01.08.1989 по 25.12.1989 - в аптеці № 49 на посаді фармацевта; 2) з 25.12.1989 по 22.07.1997 в аптеці № 49 на посаді завідувача- фармацевта; 3) з 23.07.1997 по 31.12.2000 на посаді завідувача аптекою у зв`язку з перейменуванням посади завідувача - провізора на завідувача аптекою; 4) з 01.01.2001 завідувач аптечним кіоском с. Інгулка ЦРА № 15; 6) з 01.02.2005 по 03.10.2007 - завідувач-фармацевт аптеки № 49; 10) з 03.11.2008 по 31.01.2018 - фармацевт у ФОП ОСОБА_2 .

Отже, записами у трудовій книжці позивачки підтверджуються її робота у спірні періоди.

Посилання відповідача на те, що вказаний період роботи не зарахований до страхового стажу, оскільки на титульному аркуші завірено печаткою підприємства, за відбитком якої неможливо встановити назву, суд не може брати до уваги при ухваленні рішення.

Вказаний висновок відповідача є безпідставним, оскільки на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Відсутність посилання та записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займала позивачка у той чи інший період її роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаного періоду роботи з трудового стажу позивача, що дає їй право на призначення пенсії за вислугу років, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Аналогічна правова позиція підтримана Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17.

Окрім того, суд вважає за необхідне наголосити на тому, що витребування та перевірка додаткових документів і довідок є правом пенсійного органу. Неможливість пенсійного органу скористатись правом на перевірку таких документів не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на соціальний захист та пенсійне забезпечення.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду

Враховуючи викладене, період роботи позивачки з вересня 1989 року по січень 2018 року відповідачем протиправно не було зараховано до її страхового стажу для призначення пенсії за вислугу років.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не довів правомірності своїх дій, що є підставою для задоволення позову.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Тому для захисту прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення та виплати пенсії за вислугу років відповідно до п "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 20.10.2021, з урахуванням висновків суду.

Сума сплаченого позивачем судового збору в розмірі 992,40 грн підлягає відшкодуванню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів.

Керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) та Головного управління Пенсійного фонду у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, Вінницька область, 21100, ) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ПФУ у Вінницькій області від 23.10.2021 № 30 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 такі періоди: з 01.08.1989 по 25.12.1989 - в аптеці № 49 на посаді фармацевта, з 25.12.1989 по 22.07.1997 в аптеці № 49 на посаді завідувача- фармацевта, з 23.07.1997 по 31.12.2000 на посаді завідувача аптекою у зв`язку з перейменуванням посади завідувача - фармацевта на завідувача аптекою, з 01.01.2001 по 31.01.2004 завідувача аптечним кіоском с. Інгулка ЦРА № 15, з 01.02.2005 по 03.10.2007 - завідувач-фармацевт аптеки № 49, з 03.11.2008 по 31.01.2018 - фармацевт у ФОП ОСОБА_2 .

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення та виплати пенсії за вислугу років відповідно до п "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 20.10.2021, з урахуванням висновків суду.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати в розмірі 496,20 (чотириста дев`яносто шість грн двадцять коп) гривень.

6. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, Вінницька область, 21100, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати в розмірі 496,20 (чотириста дев`яносто шість грн двадцять коп) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 28.06.2023.

Суддя Н.О. Бульба