Справа № 160/12873/22
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2023-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 червня 2023 року м. Дніпросправа № 160/12873/22

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Прокопчук Т.С. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Шлай А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2022 року (головуючий суддя: Луніна О.С.) по адміністративній справі № 160/12873/22, розглянутої у спрощеному провадженні

за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 24.08.2022 року звернувся до суду з позовною заявою до відповідача Військової частини НОМЕР_1 , в якій просив визнати протиправною бездіяльність відповідача та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату йому одноразової грошової допомоги, передбаченої ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 27 календарних років з врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 60% грошового забезпечення, яка передбачена постановою КМ України від 22.09.2010 року №889, з урахуванням раніше виплаченої суми одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби.

В обґрунтування позову зазначено, що при звільненні з військової служби відповідачем зазначена одноразова грошова допомога нарахована та виплачена без врахування щомісячної додаткової грошової винагороди, що входила до складу отримуваного позивачем грошового забезпечення, і яку він отримував на момент звільнення з військової служби, що є порушенням прав позивача.

Відзив на позов від відповідача не надійшов.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.11.2022 року позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення скасувати з підстав порушення судом норм матеріального права та процесуального права, відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надійшов.

Суд апеляційної інстанції розглядає справу на підставі ст.311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі доказами, яких достатньо для прийняття рішення за апеляційною скаргою відповідача.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами ст. 242 КАС України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Перевірка рішення суду судом апеляційної інстанції здійснюється в межах доводів апеляційної скарги відповідача, як це передбачено ст.308 КАС України.

Згідно матеріалів справи позивач проходив службу у Військовій частині НОМЕР_1 ,наказом командира якої №110 від 24.05.2017 року позивача звільнено у запас відповідно до пп. «б» (за станом здоров`я) ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», виключено із списків особового складу та всіх видів забезпечення у зв`язку зі звільненням; вислуга років позивача у Збройних Силах України становить: календарна 27 років 09 місяців, пільгова 30 років 03 місяці. Тим же наказом зазначено виплатити позивачу щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 400 % місячного грошового забезпечення; додаткову грошову винагороду у розмірі 60 % місячного грошового забезпечення; надбавку за виконання особливо-важливих завдань у розмірі 50 % посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років; надбавку за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 15 % до посадового окладу по 24.05.2017 року; а також одноразову грошову допомогу по звільненню відповідно до наказу МО України №260 від 11.06.2008 року в розмірі 50 % за 27 повних років служби.

На адвокатський запит представника позивача листом за №613/808 від 26.07.2022 року військова частина НОМЕР_1 МО України повідомила про те, що правові підстави для виплати вказаної вище одноразової грошової допомоги по звільненню з врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 60% грошового забезпечення, яка передбачена постановою КМ України №889 від 22.09.2010 року, відсутні, оскільки згідно п. 38.6 ст. ХХХVIII наказу МО України «Про затвердження інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ та деяким іншим особам» №260 від 11.06.2008 року, щомісячна додаткова грошова винагорода не входить до місячного грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога у разі звільнення військовослужбовця зі служби.

Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся з позовом до суду.

Суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції з огляду на наступне.

Приписами ч.1,2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII від 20.12.1991 року (з наступними змінами, далі Закон №2011-XII) визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до абз.1 ч. 2 ст. 15 Закону №2011-XII(в редакції закону, чинного на час виникнення спірних правовідносин), військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ, а також порядок виплати військовослужбовцям ЗСУ одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби визначено Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 року №260 ( у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі Інструкція №260), якою передбачено, що щомісячна додаткова грошова винагорода не входить до місячного грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога у разі звільнення військовослужбовця.

Кабінет Міністрів України прийняв 22.09.2010 року постанову №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» (далі постанова №889), якою з 01.10.2010 року установив щомісячну додаткову грошову винагороду, зі змісту якої слідує, що щомісячна додаткова грошова винагорода відповідає ознакам щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, оскільки є щомісячною та має постійний характер.

На виконання постанови №889 Міністр оборони України наказом від 15.11.2010 року затвердив Інструкцію №595 «Про затвердження Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям ЗСУ».

Наказом Міністра оборони України від 24.10.2016 року затверджено Інструкцію № 550 та визнано таким, що втратив чинність попередній наказ від 15.11.2010 року про затвердження Інструкції №595.

Враховуючи, що нормами Закону № 2011-ХІІ встановлено право військовослужбовців на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, застосуванню підлягають норми Закону № 2011-ХІІ та постанови №889, а не інструкції №595, №550.

З наведених вище мотивів до спірних правовідносин не підлягають застосуванню норми Інструкції №260 в частині обмеження включення до грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога, щомісячної додаткової грошової винагороди.

Відтак щомісячна додаткова грошова винагорода входить до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого обчислюється одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби.

Як слідує з матеріалів справи, щомісячна додаткова грошова винагорода виплачувалась позивачу постійно щомісяця до дня звільнення його із військової служби.

Здійснивши аналіз доказів у справі, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що дії відповідача щодо нарахування та виплати позивачу грошової допомоги при звільненні, передбаченої ст.15 Закону №2011-XII, без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою № 889, є протиправними, а відтак відповідач зобов`язаний здійснити перерахунок та виплату позивачу грошової допомоги при звільненні з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою № 889.

Суд першої інстанції при розгляді справи правомірно врахував правову позицію Великої Палати Верховного Суду у справі 825/997/17 від 10.11.2021 року, яка обов`язкова до застосування згідно п.5 ст.242 КАС України, та дійшов вірного висновку про пріоритетність законів у порівнянні з підзаконними актами , оскільки зазначені положення Інструкцій №260, 595, 550 звужують обсяг встановлених законом прав військовослужбовців.

Посилання апелянта на порушення терміну звернення до суду із позовом є неспроможним, оскільки відповідно до правових висновків Верховного Суду по справам № 807/363/18 від 13.03.2019 року, №820/5285/17 від 10.05.2019 року, № 520/8887/2020 від 26.01.2022 року позивач має право звертатися до суду з позовними вимогами щодо виплати одноразової грошової допомоги без обмеження будь-яким строком.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Викладене свідчить, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст. 315, 316,321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2022 року по адміністративній справі № 160/12873/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до п.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя Т.С. Прокопчук

суддя О.О. Круговий

суддя А.В. Шлай