Справа № 420/6672/23
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2023-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/6672/23

Головуючий в І інстанції: В.Ф. Попов

Дата та місце ухвалення рішення: 05.05.2023 р. м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

суддя-доповідач - Шеметенко Л.П.

судді - Турецької І.О.

судді - Шевчук О.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 травня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, в якому просила:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо застосування до пенсії ОСОБА_1 у зв`язку з втратою годувальника обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, встановлених для осіб, які втратили працездатність;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області провести перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до довідки Херсонської обласної прокуратури № 21- 183 вих-21 від 19.04.2021 року про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії, з розрахунку 60% від суми місячної заробітної плати, без обмеження її граничного розміру, з виплатою різниці в пенсії за минулий час з 01.02.2022 року;

- стягнути понесені ОСОБА_1 судові витрати з відповідача.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05 травня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт зазначила, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми ч.15, ч.19 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14.10.2014 року, оскільки ч.19 ст. 86 вказаного Закону не передбачає обмеження розміру пенсії, а ч. 15 ст. 86 Закону №1697-VII не визначає, що ця норма застосовується і до пенсій, які призначаються згідно ч. 19 цього Закону. Разом з тим, апелянт зазначає, що твердження суду першої інстанції про загальність норми, яка міститься в абз.6 ч.15 ст.8 Закону №1697- VII щодо обмеження максимального розміру пенсії і про те, що дана норма повинна застосовуватися до всіх пенсій, які призначаються на підставі цього Закону, є помилковими, оскільки такі висновки суду суперечать Конституції України та Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім того, апелянт вказує, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника є похідною від розміру пенсії померлого годувальника, а тому на розмір відповідної пенсійної виплати, що належала померлому годувальнику, мають поширюватися аналогічні права і щодо позивача.

До суду апеляційної інстанції від Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому управління зазначає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 травня 2023 року - без змін.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області та з 05.09.2010 року їй було призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З 20.01.2022 року позивачці призначено пенсію у зв`язку з втратою годувальника на підставі Закону України №1697-VII від 14.10.2014 року «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1697).

У січні 2023 року позивачка звернулась до сервісного центру ГУ ПФУ в Херсонській області про надання довідки щодо розміру її пенсії та пенсії її чоловіка ( ОСОБА_2 ), а також про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), яка враховувалася до перерахунку пенсії ОСОБА_2 , на підставі якої розраховувався розмір пенсії позивачки.

Відповідно до довідки про доходи, виданої ГУ ПФУ в Херсонській області, №780215 від 31.01.2023 року, ОСОБА_1 отримує пенсію у розмірі 20 930 грн.

06.02.2023 року позивачка звернулась до відповідача із заявою, в якій просила здійснити перерахунок та виплату пенсії, виходячи із заробітку, зазначеного в довідці Херсонської обласної прокуратури № 21-183 вих-21 від 19.04.2021 року на ім`я ОСОБА_2 , в розмірі 60% від суми заробітку, починаючи з дня переходу на пенсію у зв`язку з втратою годувальника без обмеження граничного розміру пенсії з виплатою різниці між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії.

У відповідь на вказану заяву, ГУ ПФУ в Херсонській області 10.03.2023 року повідомило ОСОБА_1 про те, що при заробітній платі годувальника 63093,34 грн., розмір пенсії у зв`язку з втратою годувальника з 20.01.2022 року складає 37856 грн. (63093,34 грн. х 60%).

Однак, відповідно до абз. 6 ч. 15 ст. 86 Закону № 1697 максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

У зв`язку з цим, виплата пенсії ОСОБА_1 здійснюється із обмеженням максимальним розміром та виплачується: з 20.01.2022 року - 19340 грн; з 01.07.2022 року - 20270 грн; з 01.12.2022 року - 20930 грн; з 01.01.2023 року - 20930 грн.

Вважаючи вказані дії відповідача неправомірними, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, вирішуючи справу та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, зазначив, що положення щодо обмеження пенсії максимальним розміром міститься у статті про пенсійне забезпечення, якою визначені розміри пенсій за цим законом, а також те, що абз. 6 ч. 15 ст. 86 Закону № 1697 не визначає конкретний вид пенсії до якого таке обмеження підлягає застосуванню. На підставі цього, суд першої інстанції дійшов висновку, що вказаний припис є загальним та розповсюджується на усі призначені за цим законом пенсії.

Крім того, суд першої інстанції вказав на те, що посилання ОСОБА_1 на рішення суду, яким скасовано обмеження максимального розміру пенсії її померлого годувальника, як на підставу для виплати їй пенсії без обмежень, є помилковим, оскільки до розміру пенсії позивачки підлягають застосуванню норми Закону № 1697, які передбачають обмеження пенсії максимальним розміром.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції та вважає їх правомірними та такими, що відповідають вимогам норм процесуального та матеріального права, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 15.11.1991 року № 1788-XII, визначено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до положень п.1 ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону (п.1 ч.2 ст. 36 Закону №1058-IV).

Частиною 3 ст. 36 Закону №1058-IV визначено, що до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Правові засади пенсійного забезпечення працівників прокуратури встановлює Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року (далі - Закон №1697-VІІ).

Закон №1697-VII є спеціальним та визначає правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України. Цей Закон визначає лише умови пенсійного забезпечення прокурорів, в тому числі і право на пенсію у разі втрати годувальника та не регулює порядок призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, а також інші умови пенсійного забезпечення.

Так, ч.19 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII (надалі - Закон №1697-VII) передбачено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї прокурора або слідчого, які були на його утриманні на момент смерті (при цьому дітям пенсія призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника), за наявності у померлого годувальника стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років, у розмірі 60 відсотків середньомісячного (чинного) заробітку на одного члена сім`ї, 70 відсотків - на двох і більше членів сім`ї. До непрацездатних членів сім`ї померлого прокурора або слідчого належать особи, зазначені у статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Також, абзацом 6 ч. 15 ст. 86 Закону № 1697-VII передбачено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 переведено з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII.

Разом з тим, розмір пенсії позивачки був обчислений у розмірі 60 відсотків середньомісячного заробітку померлого годувальника та обмежений розміром десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Таким чином, при перерахунку пенсії ОСОБА_1 , на підставі вимог Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII, відповідач правомірно застосував положення абз. 6 ч.15 ст. 86 цього Закону.

Разом з тим, надаючи оцінку діям відповідача щодо застосування обмежень розміру пенсії позивача, колегія зазначає, що за положеннями статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року № 3668-VI, який набрав чинності 1 жовтня 2011 року (в редакції, чинній на час здійснення перерахунку пенсії позивача) максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно, зокрема, Закону України «Про прокуратуру» не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Відтак, на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону № 3668-VІ, зокрема, Закону України «Про прокуратуру», та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений цим Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку.

Зазначені вище положення Закону № 3668-VI не визнавались Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), отже, є чинними і підлягають виконанню.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 стосовно здійснення перерахунку пенсії без обмеження її максимальним розміром також є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Колегія суддів не бере до уваги посилання апелянта на постанову Верховного Суду від 03.02.2021 року по справі №674/840/17, оскільки в даній справі предметом спору є протиправність дій органу Пенсійного фонду щодо відмови у призначення пенсії по втраті годувальника у відповідності до ч.1 ст.37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV, що не стосується даної справи, оскільки в даному випадку спірним питанням є перерахунок пенсії позивачки у відповідності до вимог Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно встановлено обставини у справі, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

За таких обставин підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 травня 2023 року - скасувати.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Судове рішення складено у повному обсязі 27.06.2023 р.

Суддя - доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: І.О. Турецька

Суддя: О.А. Шевчук