Справа № 175/2687/23
Суддя: Васюченко О. Г.
Дата ухвалення: 2023-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер № 175/2687/23
провадження 2-а/175/33/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2023 року суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Васюченко О.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в приміщенні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області у смт. Слобожанське адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, закриття провадження по справі,-

ВСТАНОВИВ:

09 червня 2023 року за допомогою поштового зв`язку до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, посилаючись на те, що 27 травня 2023 року відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №7063815 старший лейтенант поліції відділення поліції №2 (смт. Воловець) Мукачівського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області Шекета Євген Іванович розглянув справу про адміністративне правопорушення та вказав, що «27.05.2023 16:04:33 с. Нижні Ворота вулиця Київ Чоп 717 водій ОСОБА_1 керував автомобілем у якого стоянкова гальмова система при відключеному від трансмісії двигуні не забезпечує нерухомий стан чим порушив п. 31.4.1 ПДР - Керування водієм Т/3, що має несправності системи гальмового керув., з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 121 КУпАП». У зв`язку з цим відповідач наклав на позивача штраф у розмірі 340 грн. Позивач постанову вважає незаконною у звязку з чим звернувся до суду для захисту своїх прав.

Ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 червня 2023 року було відкрито спрощене провадження у адміністративній справі без повідомлення сторін.

Позивач ОСОБА_1 в своєму позові просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню та просив відмовити в задоволенні позовної заяви. Також, відповідачем було надано клопотання про залишення позову без розгляду, оскільки позовна заява була подана з порушенням строків.

Ухвалою від 28 червня 2023 року представнику відповідача відмовлено в задоволенні клопотання про залишення позову без розгляду.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

У судовому засіданні встановлено, що 27 травня 2023 року відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 7063815 старший лейтенант поліції відділення поліції № 2 (смт Воловець) Мукачівського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_2 розглянув справу про адміністративне правопорушення та вказав, що «27.05.2023 16:04:33 с. Нижні Ворота вулиця Київ Чоп 717 водій ОСОБА_1 керував автомобілем у якого стоянкова гальмова система при відключеному від трансмісії двигуні не забезпечує нерухомий стан чим порушив п. 31.4.1 ПДР - Керування водієм Т/3, що має несправності системи гальмового керув., з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 121 КУпАП» та ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Диспозиція ч. 1 ст. 121 КУпАП вказує, що особу можливо притягнути до адміністративної відповідальності за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вказана постанова не підтверджена жодними доказами вчинення позивачем адміністративного правопорушення, що підтверджується оскаржуваною постановою, в якій працівник поліції не долучив жодних доказів.

А, посилання поліцейського відділення поліції №2 (смт Воловець) Мукачівського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області Шекета Є.І. в постанові на те, що транспортний засіб, під керуванням ОСОБА_1 , має несправності системи гальмового керув., чим останній порушив п.п. 31.4.1 ПДР України, судом до уваги не приймається, так як відповідач не надав до суду відеозапису або будь-якого іншого доказу, який би підтверджував факт вчинення ОСОБА_1 вказаного правопорушення.

Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акту чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акту чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

З Постанови не вбачається наявність доказів, які б підтверджували, що позивач порушив п. 31.4.1 ПДР, що передбачає склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 121 КУпАП, оскільки в постанові не вказано тип транспортного засобу та наявність уклону.

Поряд з цим, з урахуванням правової позиції Верховного Суду, яка викладена у постановах від 13.02.2020 року (справа №524/9716/16а), від 08.04.2020 року (справа №337/346/17), від 15.11.2018 року (справа №524/5536/17), від 30.05.2018 року (справа №175/1982/16а) постанова про адміністративне правопорушення повинна містити інформацію про фіксацію правопорушення, також у постанові відсутня інформація про фіксацію правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Тобто, після виявлення факту вчинення правопорушення працівник поліції зобов`язаний зібрати належні та допустимі докази такого правопорушення, чого в даному випадку не було дотримано.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Натомість при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідач не виконав своїх обов`язків, зазначених у статті 280 КУпАП.

Поряд з цим, відповідачем не було текстуально роз`яснено права та обов`язки Позивачеві згідно ст. 268 КпАП України.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення (постанова КАС ВС від 08.04.2020 № 296/7166/16-а (К/9901/30056/18)).

У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст.77 КАС України регламентовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року (зі змінами) «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. КУпАП визначено форму й передбачено основні вимоги щодо змісту як протоколу про адміністративне правопорушення, так і рішення, що виноситься в конкретній адміністративній справі, а також визначається компетенція осіб, які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення.

Позивач не погоджується із таким рішенням суб`єкта владних повноважень та мотивує незаконність притягнення його до адміністративної відповідальності; зазначене в постанові, що оскаржується, взагалі не відповідає дійсності.

Як вбачається із оскаржуваної постанови, у ній відсутнє зазначення доказів, на яких ґрунтувався висновок інспектора про вчинення адміністративного правопорушення. Стороною відповідача також не доведено, що ним було вжито всіх можливих заходів для отримання доказів вини позивача до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, посилання представника органу владних повноважень на порушення позивачем ч. 1 ст. 121 КУпАП будь-якими доказами не підтверджені, а тому зазначені позивачем обставини в обґрунтування позову не спростовані.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що стороною відповідача, в силу положень ч. 2 ст. 77 КАС України, не доведено належними й допустимими доказами, достатніми у їх сукупності та логічному взаємозв`язку факт вчинення позивачем за обставин, зазначених в оскаржуваній постанові, порушення вимог ч. 1 ст. 121 КУПАП, а відтак не доведено й правомірності оскаржуваної постанови та наявності у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з частиною другою статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Необхідність індивідуалізації адміністративної відповідальності передбачена частиною другою статті 33 Кодексу, якою визначено, що при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. У Кодексі конкретизовано й інші конституційні принципи, зокрема принцип рівності громадян перед законом (стаття 248). Кодексом закріплено низку гарантій забезпечення прав суб`єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з наведеними конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту вказаних осіб. У контексті питання, що розглядається, Конституційний Суд України враховує положення статей 9, 33, 248, 268 Кодексу.

За змістом статті 9 Кодексу саме винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність суб`єкта адміністративної відповідальності є однією з ознак адміністративного правопорушення (проступку).

Приймаючи до уваги, що правопорушення ОСОБА_1 , передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП, а саме: керування автомобілем у якого стоянкова гальмова система при відключеному від трансмісії двигуні не забезпечує нерухомий стан чим порушив п. 31.4.1 ПДР - Керування водієм Т/3, що має несправності системи гальмового керув., з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, не знайшло в суді свого підтвердження, тому суд вважає, що дії, вчинені поліцейським ВП №2 (смт. Воловець) Мукачівського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області при розгляді справи про адміністративне правопорушення, слід визнати не правомірними, а постанову серії ЕАС № 7063815 від 27.05.2023 року по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 КУпАП слід вважати, як винесену бездоказово та основану на припущеннях і в порушення прав позивача, а тому її слід скасувати та закрити провадження в адміністративній справі.

Таким чином зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, вони ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 72, 73, 205, 241246, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, закриття провадження по справі - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 27 травня 2023 року серії ЕАС № 7063815 старшого лейтенанта поліції відділення поліції № 2 (смт. Воловець) Мукачівського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області Шекети Євгена Івановича, відповідно до якої на ОСОБА_1 накладено штраф у сумі 340 грн, та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536,80 грн..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.Г. Васюченко