Справа № 420/3304/23
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2023-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/3304/23

Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції: м. Одеса;

Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:

30.03.2023 року;

Головуючий в 1 інстанції: Тарасишина О.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді - Єщенка О.В.

суддів - Крусяна А.В.

- Яковлєва О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 березня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 05.12.2022 року №85 про відмову в призначенні пенсії по інвалідності;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу період роботи:

з 28.09.1989 року по 01.09.1990 року у Міській поліклініці№1;

з 10.03.1993 року по 13.04.1994 року у Міжнародному благодійному центрі «Тібетська медична академія Востокова В.Ф.»;

з 15.04.1994 року по 30.07.1997 року у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Фарлеп»;

з 12.02.2015 року по 25.10.2018 року у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Реал-Групп»;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву від 29.11.2022 року, яка зареєстрована за №9512 про призначенням пенсії по інвалідності, з урахуванням висновків суду.

В обґрунтування позову зазначено, що в листопаді 2022 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області із заявою про призначення пенсії по інвалідності. Вказані вимоги підтверджено, окрім інших документів, записами трудової книжки.

За результатом розгляду заяви Управлінням в Донецькій області, за принципом екстериторіальності, прийнято рішення, яким у призначені заявленої пенсії відмовлено з підстав відсутністю необхідного страхового стажу, а також відомостей про сплату страхових внесків стосовно застрахованої особи.

Оспорюючи правомірність рішення територіального органу пенсійного фонду, позивач наполягає на тому, що відповідно до положень ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, а задокументований трудовий стаж згідно із ст. 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» свідчить про наявність права для призначення пенсії по інвалідності.

Окремо позивач зазначає, що відсутність даних про сплату підприємствами страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не може мати негативних наслідків для працівника.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 березня 2023 року адміністративний позов задоволено.

Суд визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 05.12.2022 року №85 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії по інвалідності.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи:

з 28.09.1989 року по 01.09.1990 року у Міській поліклініці№1;

з 10.03.1993 року по 13.04.1994 року у Міжнародному благодійному центрі «Тібетська медична академія Востокова В.Ф.»;

з 15.04.1994 року по 30.07.1997 року у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Фарлеп»;

з 12.02.2015 року по 25.10.2018 року у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Реал-Групп».

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії по інвалідності з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

Вирішуючи спір по суті та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що чинним законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями про період роботи, що можуть міститися в інших документах, а також необхідність надання уточнюючих довідок, наказів, відомостей тощо підприємств, установ, організацій або їх правонаступників для підтвердження трудового стажу лише у випадку, коли в трудовій книжці відсутні відповідні відомості або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

Відповідальність за оформлення та ведення трудової книжки покладено на роботодавця. Трудова книжка оформлюється при першому прийнятті особи на роботу та при подальшому працевлаштуванні на інше місце роботи обміну не підлягає.

Суд першої інстанції визначив, що вказані у трудовій книжці позивача записи щодо трудового стажу виконано без виправлень, у чіткій послідовності та відповідності дати, та містяться підписи та печатки роботодавців.

Отже, трудовою книжкою позивача належним чином підтверджено зазначені в ній періоди роботи, а сумніви відповідача щодо їх дійсності є формальними і не дають безумовних підстав для відмови особі у призначенні заявленої пенсії по інвалідності.

В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати судове рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки положенням Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та обставинам справи і помилково не враховано, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески.

З огляду на те, що за наданими позивачем документами неможливо підтвердити страховий стаж по окремим періодам, під час прийняття оспорюваного рішення відповідач діяв правомірно та обґрунтовано, в межах своїх повноважень, а тому підстави для задоволення позову у суду першої інстанції були відсутні.

У відзив на апеляційну ОСОБА_1 посилається на необґрунтованість доводів апелянта, правильність висновків суду першої інстанції та відсутність обставин для скасування судового рішення.

Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено інвалідність другої групи за загальним захворюванням, до 01.09.2023 року.

29.11.2022 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області із заявою про призначення пенсії по інвалідності.

До заяви позивач додав, у тому числі:

виписку з акту огляду СЕК. Про встановлення інвалідності;

довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру;

паспорт громадянина України;

трудову книжку.

Розглянувши заяву, Головним управлінням Пенсійного фонду в Донецькій області, за принципом екстериторіальності, відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії по інвалідності, про що прийнято рішення від 05.12.2022 року №85.

Так, за висновком територіального органу пенсійного фонду, страховий стаж заявника становить на день звернення становить - 08 років 04 дні, що є недостатнім, з огляду на положення ст. 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За даними трудової книжки неможливо зарахувати до страхового стажу наступні періоди робіт:

з 28.09.1989 року по 01.09.1990 року у Міській поліклініці№1, оскільки запис про звільнення засвідчений нечитабельним відбитком печатки;

з 10.03.1993 року по 13.04.1994 року у Міжнародному благодійному центрі «Тібетська медична академія Востокова В.Ф.», оскільки в записі про звільнення міститься виправлення, не засвідчене в установленому порядку, та відсутні номер і дата наказу про звільнення;

з 15.04.1994 року по 30.07.1997 року у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Фарлеп», оскільки дата звільнення не відповідає даті відповідного наказу;

з 12.02.2015 року по 25.10.2018 року у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Реал-Групп», оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутня сплата страхових внесків.

Не погоджуючись із висновками Управління, посилаючись на неправомірність та необґрунтованість рішення відповідача, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.03.2003 року №1058-ІV передбачено, що страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно із ст. 32 Закону України від 09.03.2003 року №1058-ІV особи, визнані інвалідами, мають право на пенсію по інвалідності залежно від групи інвалідності за наявності такого страхового стажу під час настання інвалідності або на день звернення за пенсією, зокрема:

для інвалідів ІІ та ІІІ групи віком від 52 років до 55 років включно - 13 років страхового стажу.

Також, згідно із ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Вказані положення закону кореспондуються із приписами Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637.

Відповідно до п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 року №58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції від 29.07.1993 року №58 передбачено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно до п. 1.1 Інструкції від 29.07.1993 року №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Пунктом 2.11 Інструкції від 29.07.1993 року №58 передбачено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

Відповідно до п. 2.12 Інструкції після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Поряд із цим, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства.

Вказане не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по інвалідності.

Трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Приймаючи оспорюване рішення відповідачем не враховано, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Підставою для неврахування періоду роботи може бути лише встановлений факт того, що особа не працювала або не перебувала на посаді у спірному періоді, тоді як у досліджуваних правовідносинах такий факт не встановлено, а припущено. Таке рішення пенсійного органу не є обґрунтованим, адже не базується на документально встановлених обставинах.

Вказані пенсійним органом підстави відмови носять суто формальний характер та не несуть змістовного навантаження в контексті того, чому наявні написи не вказують на фактичне перебування позивачки на заявлених роботах.

Разом з цим, апеляційний суд зазначає, що згідно із ст. 20 Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі. Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Відповідно до положень ст. 106 Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Таким чином, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника-роботодавця.

Відтак, несплата страхувальником внесків у встановлених розмірах і порядку не може нести негативних наслідків для особи, яка звертається за пенсією.

Встановлені обставини та аналіз норм законодавства, що регулює спірні правовідносини, свідчить про необґрунтованість та непослідовність дій пенсійного органу при вирішенні питання про призначення пенсії позивача та визначення її розміру, на підставі чого - про невідповідність критерію обґрунтованості та правомірності оспорюваного рішення відповідача.

Враховуючи викладене, оскільки на підтвердження страхового стажу позивачем представлено основні документи, за якими підтверджується страховий стаж заявника, Управлінням не вжито вичерпних заходів задля належної перевірки підстав для призначення позивачу пенсії по інвалідності, колегія суддів висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову вважає правильними.

З огляду на наведене, оскільки судом першої інстанції повною мірою з`ясовані обставини справи, висновки суду відповідають нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до вимог ст. 316 КАС України підлягає залишенню без змін.

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 139, 308, 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 березня 2023 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв