Справа № 240/9496/23
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2023-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2023 року м. Житомир справа № 240/9496/23

категорія 112030300

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Капинос О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціальної політики Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність щодо ненарахування та невиплати грошової компенсації за втрачене домоволодіння за період з 2010-2018 з урахуванням коефіцієнтів індексації .

-зобов"язати здійснити нарахування та виплату грошової компенсації за втрачене домоволодіння з урахуванням коефіцієнтів індексації з 2010-2018 роки.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 2008 її було поставлено на чергу для виплати компенсації за втрачене домоволодіння. У листопаді 2021 їй було виплачено компенсацію з урахуванням коефіцієнтів індексу житлового фонду 1,34 . Разом з ти, вважає, що має право на виплату компенсації з урахуванням індексації за 2010-2018 роки, в чому відповідач протиправно відмовляє.

Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи (у порядку письмового провадження).

Відповідач надіслав до суду відзив на позов. Разом з тим, такий відзиву суд до уваги не приймає, оскільки не надано доказів його направлення позивачу.

Відповідно до положень ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Згідно листа відповідача від 23.03.2023, позивач перебувала на обліку для отримання грошової компенсації за втрачене домоволодіння з 03.04.2008. Сума компенсації 141940,00 грн.

Відповідно до постанови Овруцького районного суду Житомирської області від 11.01.2012 у справі №2а-18128/11 зобов`язано управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області донарахувати ОСОБА_1 грошову компенсацію за втрачене домоволодіння АДРЕСА_1 з урахуванням коефіцієнтів індексу житлового фонду 1,34 і встановити остаточний розмір компенсації в сумі 19019,60 грн.

Грошову компенсацію за втрачене домоволодіння та індексацію грошової компенсації було виплачено позивачу 28.11.2021, що ним не заперечується.

На звернення до відповідача з приводу нарахування та виплати грошової компенсації за втрачене домоволодіння з урахуванням коефіцієнтів індексації з 2010-2018 роки, отримала відмову, у зв"язку з тим, що положеннями постанови Кабінету Міністрів України від 18.11.2009 №1243 "Про затвердження Порядку виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забрудненої території" нарахування та виплата індексації за втрачене майно не передбачена. Виплата компенсації за втрачене нерухоме майно здійснюється один раз.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 16 Конституції України забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України, подолання наслідків Чорнобильської катастрофи - катастрофи планетарного масштабу, збереження генофонду Українського народу є обов`язком держави.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначаються Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-XII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №796-XII).

Статтею 1 Закону №796-XII передбачено, що державна політика в галузі соціального захисту потерпілих від Чорнобильської катастрофи базується, в тому числі, на принципах соціального захисту людей, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до частин 6, 8 статті 4 Закону №796-XII громадяни, які відселяються або самостійно переселяються, користуються компенсаціями, передбаченими цим Законом. Порядок відселення та самостійного переселення визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 частини першої статті 13 Закону №796-XII закріплено, що держава бере на себе відповідальність за завдану шкоду громадянам та зобов`язується відшкодувати її за матеріальні втрати, що їх зазнали громадяни та їх сім`ї у зв`язку з Чорнобильською катастрофою, відповідно до цього Закону та інших актів законодавства України.

Статтею 35 Закону №796-XII передбачено, що компенсація громадянам за втрачене у зв`язку з евакуацією, відселенням або самостійним переселенням відповідно до ст.4 цього Закону включає грошову компенсацію у повному розмірі вартості жилих, дачних, садових будинків, гаражів, господарських будівель та споруд, яка здійснюється за цінами, встановленими на момент припинення права власності.

До 18 листопада 2009 року порядок виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно було врегульовано Положенням "Про порядок виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забруднених територій", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 15.07.1997 №755 (далі - Положення №755).

Згідно з п. 5 Положення №755 переселенець на підставі зазначених в цьому пункті документів за рішенням райдержадміністрації (виконавчого органу міської ради міста обласного підпорядкування) отримує грошову компенсацію, яка перераховується відповідним відділенням Державного казначейства місця відселення на його особистий рахунок, відкритий ним у будь-якому банку України.

При цьому, п. 7 та 8 Положення № 755 було встановлено, що грошова компенсація перераховується на особистий рахунок переселенця (спадкоємця) у порядку черги, встановленої місцевими органами виконавчої влади. Натомість, у разі коли у період до перерахування грошової компенсації Кабінетом Міністрів України були прийняті нормативні акти, за якими вартість житлового фонду індексується, компенсація виплачується з урахуванням цієї індексації.

Судом встановлено, що позивача поставлено на чергу для виплати грошової компенсації за втрачене внаслідок Чорнобильської катастрофи домоволодіння під час дії Положення "Про порядок виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забруднених територій", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 15.07.1997 №755.

з урахуванням коефіцієнтів індексу житлового фонду 1,34 і встановити остаточний розмір компенсації в сумі 19019,60 грн.

Грошову компенсацію за втрачене домоволодіння з урахуванням коефіцієнтів індексу житлового фонду 1,34 було виплачено позивачу 28.11.2021, що ним не заперечується.

Однак, у зв`язку із прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови від 18 листопада 2009 року №1243 "Про затвердження Порядку виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забрудненої території" (набрала чинності 28 листопада 2009 року) постанову Кабінету Міністрів України від 15 липня 1997 року №755 "Про затвердження Положення про порядок виплати компенсацій громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забруднених територій" визнано такою, що втратила чинність, натомість затверджено новий Порядок виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забрудненої території.

Так, пунктом 1 Порядку виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забрудненої території, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 листопада 2009 року № 1243 (далі - Порядок №1243), встановлено, що цей Порядок визначає механізм виплати громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, компенсації за майно, втрачене у зв`язку з їх відселенням або самостійним переселенням відповідно до статті 4 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Крім того передбачено, що дія цього Порядку поширюється на громадян, які не отримали зазначену компенсацію на дату набрання чинності постановою, якою затверджено цей Порядок, в тому числі тих громадян, які перебувають на черзі на отримання компенсації.

Зі змісту вищезазначеної норми вбачається, що починаючи з 28.11.2009 відносини з приводу виплати позивачу компенсації за втрачене внаслідок Чорнобильської катастрофи майно регулювалися Порядком №1243, оскільки на дату набрання ним чинності вона компенсацію не отримала і перебувала у черзі на її отримання.

Таким чином, саме норми Порядку №1243 слід застосовувати до спірних правовідносин щодо нарахування індексації вартості житлового фонду при виплаті грошової компенсації за втрачене домоволодіння.

Відповідно до пп. 3 п. 2 Порядку №1243 компенсацією є відшкодування вартості нерухомого майна, втраченого на місці відселення на момент припинення права власності, розмір якого визначається шляхом проведення суб`єктом оціночної діяльності незалежної оцінки такого майна у порядку, встановленому Законом України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Згідно з пунктом 5 Порядку №1243 сума компенсації перераховується за рішенням райдержадміністрації (виконавчого органу ради міста обласного значення), що прийнято на підставі документів, зазначених у пункті 4 цього Порядку, відділенням Державного казначейства місця відселення на особистий рахунок переселенця або спадкоємця, відкритий ним у будь-якому банку України, у порядку черговості, встановленої райдержадміністрацією (виконавчим органом ради міста обласного значення) з урахуванням дати реєстрації заяви щодо отримання компенсації в обліковому журналі. Контроль та відповідальність за дотриманням черговості покладається на райдержадміністрацію (виконавчий орган ради міста обласного значення).

Таким чином, питання щодо виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забрудненої території законодавчо урегульовано. Виплата даної компенсації не обмежена будь-яким терміном чи періодом.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду від 17.03.2016 у справі №К/800/41543/15 (286/2220/15-а).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам щодо наявності правових підстав для виплати позивачу індексації вартості втраченого домоволодіння з урахуванням коефіцієнтів індексації житлового фонду за 2010, 2011, 2012, 2015, 2016, 2017 та 2018 роки, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи слідує, що позивач, стала на чергу для отримання грошової компенсації за втрачене нерухоме майно на радіоактивно забрудненій території під час дії норм Положення №755 від 15.07.1997, яке втратило чинність 28 листопада 2009 року.

З огляду на викладене, суд зазначає, що донарахування та виплата грошової компенсації вартості домоволодіння з урахуванням індексації балансової вартості житлового фонду за 2012-2018 роки на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 15 липня 1997 року за №755 не узгоджується з чинним законодавством, оскільки у зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови від 18 листопада 2009 року №1243 змінилося правове регулювання порядку виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно.

При цьому, нормами Порядку №1243 не передбачено нарахування та виплату індексації вартості житлового фонду при виплаті грошової компенсації за втрачене домоволодіння.

Отже, вимоги позивача про нарахування та виплату їй компенсації вартості втраченого внаслідок Чорнобильської катастрофи домоволодіння з урахуванням індексів вартості житлового фонду за 2010-2018 роки є необґрунтованими, оскільки вказані індекси були встановлені після набрання чинності Порядком №1243, яким не передбачено нарахування та виплату індексації вартості житлового фонду при виплаті грошової компенсації за втрачене домоволодіння, а тому суд дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Водночас, не підлягає врахуванню при вирішенні спірних правовідносин Положення про порядок виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забруднених територій, затвердженого постановою КМУ №755 від 15.07.1997, оскільки на час виникнення спірних правовідносин вказане Положення №755 втратило чинність.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2020 року у справі №240/9360/19, від 18 листопада 2021 року у справі №240/2469/21.

Крім того, позивач просить зобов"язати відповідача здійснити нарахування та виплату грошової компенсації за втрачене домоволодіння з урахуванням коефіцієнтів індексації з 2010-2018 роки.

Разом з тим, відповідно до п.7 Порядку 1243 виплата компенсації проводиться один раз.

Частиною 1 та 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, оскільки відповідачем доведено правомірність своїх дій щодо відмови позивачу у нарахуванні та виплаті грошової компенсації за втрачене домоволодіння із застосуванням індексації вартості житлового фонду за 2010, 2011, 2012, 2015, 2016, 2017 та 2018 роки, тому суд дійшов до висновку, що позов є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 5 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 . РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління соціальної політики Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області (вул. І. Франка, буд. 5, Коростень,Коростенський район, Житомирська область,11500. ), про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Капинос