Справа № 300/2824/23
Суддя: Панікар І.В.
Дата ухвалення: 2023-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"29" червня 2023 р. справа № 300/2824/23
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Панікара І.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі відповідач), у якому просить суд:
- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до спеціального стажу судді, з якого відраховується проценти довічного грошового утримання від суддівської винагороди, наступні періоди: стаж роботи на посаді старшого слідчого прокурора м. Яремча Івано-Франківської області з 04.08.1986 по 22.12.1993, що становить 7 років 4 місяці 19 днів, половину строку навчання в Харківському юридичному інституті з 01.09.1982 по 30.07.1984, що становить 1 рік 11 місяців, період проходження строкової військової служби з 09.11.1975 по 29.11.1977, що становить 2 роки і 21 день;
- зобов`язати відповідача зарахувати до спеціального стажу судді, з якого відраховується процент довічного грошового утримання від суддівської винагороди, наступні періоди: стаж роботи на посаді старшого слідчого прокурора м. Яремча Івано-Франківської області з 04.08.1986 по 22.12.1993, що становить 7 років 4 місяці 19 днів, половину строку навчання в Харківському юридичному інституті з 01.09.1982 по 30.07.1984, що становить 1 рік 11 місяців, період проходження строкової військової служби з 09.11.1975 по 29.11.1977, що становить 2 роки і 21 день;
- зобов`язати відповідача провести перерахунок загального проценту для розрахунку довічного грошового утримання від суддівської винагороди відповідно до уточненого спеціального стажу, з урахуванням стажу роботи на посаді старшого слідчого прокурора м. Яремча Івано-Франківської області з 04.08.1986 по 22.12.1993, що становить 7 років 4 місяці 19 днів, половини строку навчання в Харківському юридичному інституті з 01.09.1982 по 30.07.1984, що становить 1 рік 11 місяців, періоду проходження строкової військової служби з 09.11.1975 по 29.11.1977, що становить 2 роки і 21 день, визначивши загальний стаж роботи на посаді судді 40 років 1 день і відсотки розрахунку розміру довічного грошового утримання в розмірі 90% суддівської винагороди, судді, який працює на відповідній посаді;
- зобов`язати відповідача провести перерахунок та здійснити виплату довічного грошового утримання з урахуванням загального стажу роботи на посаді судді 40 років 1 день і відсотки розрахунку розміру довічного грошового утримання в розмірі 90% суддівської винагороди, судді, який працює на відповідній посаді з дня виникнення права на довічне утримання, а саме з 30.07.2022, що підтверджено рішенням Вищої ради правосуддя від 21.02.2023 за № 80/0/15-23.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.05.2023 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку, визначеному статтею 263 КАС України (а.с.30).
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на електронну адресу суду 02.06.2023, згідно змісту якого, представник відповідача щодо можливості задоволення заявлених позовних вимог заперечила. Вказала, що з 28.02.2023 позивач перебуває на обліку у Головному управлінні як одержувач щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Страховий стаж позивача складає 47 років 6 місяців 29 днів, в тому числі стаж роботи на посаді судді 28 років 6 місяців 29 днів. До стажу судді зараховано наступні періоди: з 04.01.1994 по 26.12.2018 робота на посадах судді обласного апеляційного суду Івано-Франківської області, з 27.12.2018 по 31.07.2022 робота на посаді судді Івано-Франківського апеляційного суду. Водночас, представник відповідача зазначила, що у відповідача відсутні підстави для зарахування до стажу судді з якого нараховується відсоток довічного грошового утримання від суддівської винагороди: період половину строку навчання в Харківському юридичному інституті з 01.09.1982 по 30.07.1984, період проходження строкової військової служби з 09.11.1975 по 29.11.1977 та період роботи на посаді старшого слідчого прокурора м. Яремча Івано-Франківської області з 04.08.1986 по 22.12.1993. Окрім того, представник відповідача вказала, що у Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області відсутні законодавчо визначені підстави для призначення ОСОБА_1 довічного грошового утримання судді з дня виникнення відповідного права, оскільки позивач був звільнений з посади судді Івано-Франківського апеляційного суду 13.08.2022, натомість звернувся із про переведення на довічне грошове утримання судді лише 28.02.2023. В зв`язку із наведеним, вважає позовні вимоги необґрунтованими, та такими, що не підлягають до задоволення (а.с.33-36).
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та відзив на позов, встановив наступне.
ОСОБА_1 з 28.02.2023 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Івано-Франківській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.
Як встановлено судом, при призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відповідачем не враховано до стажу судді період половини строку навчання в Харківському юридичному інституті з 01.09.1982 по 30.07.1984, період проходження строкової військової служби з 09.11.1975 по 29.11.1977 та період роботи на посаді старшого слідчого прокурора м. Яремча Івано-Франківської області з 04.08.1986 по 22.12.1993.
ОСОБА_1 13.04.2023 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою, в якій просив зарахувати до стажу судді періоди, визначені розрахунком стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці проведеним Івано-Франківським апеляційним судом від 28.02.2023, що підтверджений рішенням Вищої ради правосуддя від 21.02.2023 за № 80/0/15-23 та здійснити перерахунок та виплату довічного грошового утримання судді у відставці з 30.07.2022 (а.с.14-16).
За результатами розгляду заяви, відповідач згідно листа № 4042-3554/Ш-02/8-0900/23 від 10.05.2023, повідомив ОСОБА_1 про те, що за матеріали пенсійної справи страховий стаж позивача становить 47 років 6 місяців 29 днів, в тому числі стаж на посаді судді 28 років 6 місяців 29 днів. Зазначено, що до стажу судді зараховано ті періоди, які визначено статтею 137 ЗУ Про судоустрій і статус суддів. Водночас, зазначено, що період половини строку навчання в Харківському юридичному інституті з 01.09.1982 по 30.07.1984, період проходження строкової військової служби з 09.11.1975 по 29.11.1977 та період роботи на посаді старшого слідчого прокурора м. Яремча Івано-Франківської області з 04.08.1986 по 22.12.1993 зараховані виключно до стажу роботи, який дає право судді на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання. Довічне грошове утримання призначено з 28.02.2023, з моменту звернення до Пенсійного фонду із заявою про перевід на довічне грошове утримання (а.с.17-20).
Позивач, вважаючи відмову відповідача протиправною та такою, що порушує його право на належне пенсійне забезпечення, звернувся до суду з метою захисту своїх прав.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.
На момент виходу позивача у відставку та призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці питання обчислення розміру відсоткового значення утримання відносно суддівської винагороди було регламентовано нормами Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02 червня 2016 року №1402-VIII (далі - Закон №1402).
Так, статтею 142 Закону України №1402 передбачено, що суддя, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.
Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
Статтею 137 Закону України Про судоустрій і статус суддів передбачено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.
До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.
Разом із цим, відповідно до абзацу четвертого пункту 34 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону №1402-VIII судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).
До набрання чинності Законом №1402-VIII, питання обчислення стажу роботи судді було врегульоване Законом України Про судоустрій і статус суддів від 07.07.2010 № 2453-VI.
Згідно із вимогами статті 135 Закону №2453-VI, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.
Водночас, відповідно до пункту 11 Перехідних положень Закону №2453-VI (в редакції чинній до 28 березня 2015 року), судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.
До набрання чинності Законом №2453-VI, зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ Про статус суддів.
Абзацом другим частини 4 статті 43 Закону №2862-ХІІ було передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.
Окрім цього, згідно з пунктом 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 №865 Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.
Указом Президента України Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів, виданим 10.07.1995 за № 584/95, передбачено зарахування до стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менше 10 років, крім стажу трудової діяльності, визначеної законом, половини строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та періоду проходження строкової військової служби.
Оскільки стаж роботи позивача на посаді судді перевищує показник у 10 років, то положення наведених актів права підлягають застосуванню до спірних правовідносин в частині періоду трудової діяльності, котрий включається до стажу роботи позивача на посаді судді.
Таким чином, неврахування відповідачем до відповідного стажу роботи позивача на посаді судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, період половини строку навчання на денній формі в Харківському юридичному інституті з 01.09.1982 по 30.07.1984, календарного періоду проходження строкової військової служби з 09.11.1975 по 29.11.1977 та період роботи на посаді старшого слідчого прокурора м. Яремча Івано-Франківської області з 04.08.1986 по 22.12.1993, і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді, слід визнати протиправним. Такі дії відповідача мали наслідком неправомірне зменшення відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Так, стаж роботи позивача складає 47 років 6 місяців 29 днів, в тому числі 28 років 6 місяців 29 днів на посаді судді, період проходження строкової військової служби 2 роки 20 днів, половина строку навчання на денній формі в Харківському юридичному інституті 1 рік 10 місяців 29 днів, період роботи на посаді старшого слідчого прокурора м. Яремча Івано-Франківської області 7 років 4 місяці 18 днів.
Вказане підтверджується наявною у матеріалах адміністративної справи копією рішення Вищої ради правосуддя від 21.02.2023 за № 80/0/15-23 (а.с.21-25).
Зважаючи на це, у відповідача відсутні повноваження щодо неврахування такого стажу, тобто безпідставно вчиняти дії по зменшенню відсоткового розміру суддівської винагороди.
Аналогічних висновків дійшов Касаційний адміністративний суд у складі Верховного суду у постановах від 20.02.2021 справа №344/5707/19 та від 15.11.2021 справа №580/6051/20.
Верховний Суд у вказаних справах зазначив, що стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання, є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.
Що стосується позовної вимоги про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання, починаючи з 30.07.2022, суд зазначає наступне.
Рішенням Вищої ради правосуддя від 21.02.2023 за № 80/0/15-23 Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Івано-Франківського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку встановлено, що право на нарахування та виплату щомісячного довічного грошового утримання виникло у ОСОБА_1 з наступного дня після досягнення ним 65 років (а.с.21-25).

Зокрема, Вища рада правосуддя у вказаному рішенні зазначила, що 29.07.2022, у період відсутності повноважного складу Вищої ради правосуддя, судді ОСОБА_1 виповнилось 65 років і його повноваження як судді припинилися відповідно до пункту 1 частини 7 статті 126 Конституції України, з 30.07.2022.

Частиною 2 статті 22 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Таким чином, конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання). Статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя (абзаци 5, 6 підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 03.06.2013 № 3-рп/2013.

Конституційний Суд України в частині 5 пункту 4.3 свого рішення від 01.12.2004 № 19-рп/2004 послідовно підтримує позицію, що зниження рівня гарантій незалежності суддів, до яких, зокрема, належить виплата щомісячного довічного грошового утримання, опосередковано може призвести до обмеження можливостей реалізації права на судовий захист, яке є невід`ємною складовою права на справедливий судовий захист.

Правомірні очікування виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому особа мала всі підстави вважати, що таке рішення буде ухвалено, та розраховувати на певний стан речей.

Безумовно, обставини неповноважності Вищої ради правосуддя протягом тривалого періоду, під час якого суддя Шкрібляк Ю.Д. не зміг реалізувати гарантоване Конституцією України право на відставку, мали наслідком обмеження його законних очікувань стосовно ефективного здійснення свого права власності, а саме щодо одержання щомісячного довічного грошового утримання.

З урахуванням викладеного, надаючи об`єктивну оцінку факту порушеного права позивача, враховуючи відсутність будь-яких ефективних засобів правового захисту порушеного права позивача, окрім судового, суд дійшов висновку, що для забезпечення верховенства права в спірних правовідносинах, необхідно визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови у здійсненні зарахування до стажу судді позивача, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періоду половини строку навчання на денній формі в Харківському юридичному інституті з 01.09.1982 по 30.07.1984, календарного періоду проходження строкової військової служби з 09.11.1975 по 29.11.1977 та періоду роботи на посаді старшого слідчого прокурора м. Яремча Івано-Франківської області з 04.08.1986 по 22.12.1993 та зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до стажу судді позивача, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, календарного періоду половини строку навчання на денній формі в Харківському юридичному інституті з 01.09.1982 по 30.07.1984, календарного періоду проходження строкової військової служби з 09.11.1975 по 29.11.1977 та періоду роботи на посаді старшого слідчого прокурора м. Яремча Івано-Франківської області з 04.08.1986 по 22.12.1993 та провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 30.07.2022 року.

Що стосується вимоги позивача в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити перерахунок та виплачувати ОСОБА_1 90% щомісячного грошового утримання судді, суд зазначає наступне.

Питання щодо відсоткового розміру щомісячного грошового утримання судді для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, є похідним від зобов`язання відповідача провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням періоду половини строку навчання на денній формі в Харківському юридичному інституті з 01.09.1982 по 30.07.1984, календарного періоду проходження строкової військової служби з 09.11.1975 по 29.11.1977 та періоду роботи на посаді старшого слідчого прокурора м. Яремча Івано-Франківської області з 04.08.1986 по 22.12.1993.

Відповідач ще не ухвалював рішення щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на виконання цього рішення суду, внаслідок чого, відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині при здійсненні такого перерахунку будуть порушені.

Суд зазначає, що судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому. Отже, суд вважає, що в задоволенні цієї позовної вимоги потрібно відмовити, оскільки вона є передчасною, тобто такою, що заявлена для захисту права позивача, яке ще не порушено відповідачем.

Враховуючи вищевикладене, суд робить висновок про необхідність часткового задоволення заявлених позовних вимог.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, позивач, згідно із квитанцією від 18.05.2023 підтвердив сплату судового збору на суму 4294,40 грн., за подання даного адміністративного позову, суд робить висновок про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області сплачений судовий збір в розмірі 2147,20 грн.

Водночас позивачем згідно з квитанцію від 18.05.2023 зайво сплачено 1073,60 грн. судового збору за подання даної позовної заяви, оскільки позовна заява містить три вимоги немайнового характеру, як наслідок, позивач повинен був сплатити судовий збір у розмірі 3220,80 грн. (ставка судового збору за подання до адміністративного суду позовної заяви немайного характеру, який подано фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 1073,60 грн.*3). Вказані зайво сплачені кошти в сумі 1073,60 грн. згідно зі статтею 7 Закону України Про судовий збір можуть бути повернуті позивачу лише за його клопотанням. Однак на час постановлення цього рішення позивачем такого клопотання до суду не подано. Суд роз`яснює позивачу про те, що він вправі подати таке клопотання до суду й після ухвалення судом рішення в цій адміністративній справі.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій задоволити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови у здійсненні зарахування до стажу судді ОСОБА_1 , що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періоду половини строку навчання на денній формі в Харківському юридичному інституті з 01.09.1982 по 30.07.1984, календарного періоду проходження строкової військової служби з 09.11.1975 по 29.11.1977 та періоду роботи на посаді старшого слідчого прокурора м. Яремча Івано-Франківської області з 04.08.1986 по 22.12.1993.

Зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ) зарахувати до стажу судді ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ), що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, період половини строку навчання на денній формі в Харківському юридичному інституті з 01.09.1982 по 30.07.1984, календарний період проходження строкової військової служби з 09.11.1975 по 29.11.1977, період роботи на посаді старшого слідчого прокурора м. Яремча Івано-Франківської області з 04.08.1986 по 22.12.1993 та провести перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 30.07.2022, з урахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Відповідно до задоволених вимог стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 2147,20 грн. (дві тисячі сто сорок сім гривень двадцять копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається через Івано-Франківський окружний адміністративний суд або безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач:

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ).

Суддя /підпис/ Панікар І.В.