Справа № 160/10826/22
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Неклеса О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) до Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі Дніпропетровський ОТЦК та СП, відповідач), в якій позивач просить суд:
- визнати протиправними дії Дніпропетровського обласного територіального центра комплектування та соціальної підтримки, які полягають у не застосуванні п. 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» при обчисленні позивачу, починаючи з 30.01.2020 р. по 07.10.2021 р., розмірів посадового окладу за військовим званням виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року;
- зобов`язати Дніпропетровський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки здійснити перерахунок та доплатити позивачу починаючи з 30.01.2020 р. по день звільнення, включно 01.09.2021 р.), розмірів посадового окладу за військовим званням з урахуванням п. 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти;
- зобов`язати Дніпропетровський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки здійснити перерахунок та доплатити позивачу за період з 30.01.2020 р. по 07.10.2021 р. належні з урахуванням проведених раніше виплат суми грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення, обчисленого із розмірів його посадового окладу та розміру окладу за військове звання з 01.01.2020 р. по 07.10.2021 р., виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, та множення на відповідні тарифні коефіцієнти;
- зобов`язати Дніпропетровський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки здійснити перерахунок та доплатити позивачу одноразову грошову допомогу, у зв`язку із звільненням з військової служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби на день звільнення, обчисленого із розміру посадового окладу та розміру окладу за військове звання, визначених виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти;
- зобов`язати Дніпропетровський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки нарахувати та сплатити компенсацію втрати частини доходів на суму заборгованості частини недоотриманого грошового забезпечення з 30.01.2020 р. по день фактичної виплати заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що він проходив військову службу на посаді начальника відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу Новомосковського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Дніпропетровської області та відповідно до наказу начальника Новомосковського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №31 від 01.09.2021 р. позивача було виключено із списків особового складу Новомосковського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та з усіх видів забезпечення. ОСОБА_1 зауважив, що Новомосковський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки є відокремленим структурним підрозділом Дніпропетровського ОТЦК та СП. Позивач зазначив, що розмір грошового забезпечення напряму залежить від посадового окладу (ПО), та окладу за військове звання (ОВЗ), проте відповідачем не були враховані примітки додатку №1 до постанови №704, посадові оклади за розрядами тарифної сітки яких визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом на 01.01.2020 р. та на 01.01.2021 р., але не менше 50% розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт. Шостий апеляційний адміністративний суд у справі №826/6453/18 прийняв постанову про задоволення позовних вимог в частині стосовно визнання протиправним та скасування п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» за виключенням змін, що вносяться до пункту 2 частини третьої вказаних змін, а саме: щодо набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» з 29.01.2020 р. 01.03.2018, які залишили в силі. Так, позивач зазначив, що спірним пунктом 6 Урядом було запроваджено ряд змін до постанов Кабінету Міністрів України, серед яких було передбачено пункт 4 (постанови №704) викласти в такій редакції: «4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14;». Отже, з моменту набрання законної сили постановою Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №826/6453/18, тобто, починаючи з 29.01.2020 р., розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, на думку позивача, повинні були визначатися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 Постанови №704. Отже, з дня набрання законної сили рішенням у справі №826/6453/18 діє редакція пункту 4 Постанови №704, яка була чинною до зазначених змін. Тобто з 30.01.2020 р. - з наступного дня з дати набрання чинності судовим рішенням у справі №826/6453/18 виникли підстави для визначення розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14. ОСОБА_1 стверджує, що він має право на перерахунок та виплату його грошового забезпечення з 29.01.2020 р. по 01.09.2021 р. із врахуванням встановленого на 01.01.2020 р., на 01.01.2021 р. розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки вказане обчислення приводить до збільшення розміру посадового окладу, окладу за військовими (спеціальними) званнями.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.07.2022 р. відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Цією ж ухвалою суд зобов`язав відповідача надати до суду разом із відзивом на позов:
- документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи;
- розрахунки грошового забезпечення позивача за спірний період.
- інші докази та документи, які на думку відповідача мають значення для вирішення цієї справи.
23.08.2022 р. до суду надійшов від Дніпропетровського ОТЦК та СП відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . Так, відповідач зазначив, що постановою Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 р. (далі Постанова №704), зокрема, затверджено: тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1; схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу. Згідно з пунктом 4 постанови №704 (в редакції, чинній на момент прийняття постанови, визначено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначалися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14. Пунктом 4 Постанови № 704 (в редакції, чинній на момент прийняття постанови, визначено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначалися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14. Відповідач зауважив, що за попередньої редакцією пункту 4 Постанови №704 було встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14, а в подальшому постановою Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» №103 від 21.02.2018 р. (далі Постанова №103) внесено зміни до Постанови №704 та пункт 4 викладено в новій редакції, а саме: виключено вимогу щодо обрахування посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями виходячи із розрахункової величини «розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року», вказавши цю розрахункову величину як «розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року». При цьому, відповідач наголосив, що зміст приміток до Додатків 1 та 14 до Постанови №704 не було приведено у відповідність з нормою пункту 4 цієї Постанови. Так, в Додатках 1 та 14 до Постанови №704 у вигляді таблиці зазначені відповідні тарифні коефіцієнти. Дніпропетровський ОТЦК та СП зазначає, що наведені вище додатки також мають примітки пояснювального характеру. Зокрема, у цих примітках наведена інформація щодо арифметичної дії (множення), яка застосовується при обчисленні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням, в залежності від відповідних тарифних коефіцієнтів, та наведені правила округлення розрахунків. А відтак, на думку відповідача, в цих примітках норми права не містяться. При цьому, відповідач вважає недоцільними посилання позивача на примітки до додатків до Постанови №704, оскільки ці примітки за своїм змістом та призначенням є такими, що лише роз`яснюють механізм (формулу) обчислення посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням. Надалі постановою Кабінету Міністрів України №870 від 06.09.2005 р. затверджено Правила підготовки проектів актів Кабінету Міністрів України (далі Правила №870), які визначають загальні підходи до підготовки проектів актів Кабінету Міністрів України (постанов і розпоряджень), їх форму, структуру та техніко-юридичні особливості розроблення з урахуванням нормопроектувальної техніки. За змістом п. 20 Правил №870, у структурі проекту положення або іншого нормативно - правового акту, який передбачається затвердити постановою, в окремих випадках допускається, як виняток, застосування примітки (зноски) без нормативних положень. Положеннями п. 2.16 Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №34/5 від 12.04.2005 р., також передбачено, що включення до нормативно - правових актів приміток не допускається, за винятком випадків, якщо необхідно дати визначення будь якого суміжного поняття або помістити короткий коментар, що допоможе точніше зрозуміти положення, викладені в структурній одиниці нормативно - правового акта. Примітки не повинні містити норм права. Отже, відповідач наголошує, що примітка до нормативно-правового акту носить інформаційний характер та не може містити норм права. Зважаючи на викладене, згідно із Постановою №704 розрахунковою величиною для розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є саме: розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01 січня 2018 року. Одночасно із цим, відповідач зауважив, що під час проходження військової служби ОСОБА_1 кожного місяця отримував грошове забезпечення, однак жодного разу за час отримання відповідного грошового забезпечення жодних звернень, скарг, запитів чи пропозицій до Дніпропетровського ОТЦК та СП з метою застосування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного календарного року під час визначення розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням від позивача не надходило. Крім того, відповідач зауважив, що після звільнення з військової служби ОСОБА_1 з наведеного вище питання до Дніпропетровського ОТЦК та СП також не звертався.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.12.2022 р. суд витребував від Дніпропетровського ОТЦК та СП належним чином засвідчені копії:
- детальні розрахунки складових грошового забезпечення ОСОБА_1 , якій йому були нараховані за період з 30.01.2020 р. по 07.10.2021 р.;
- відомості щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 за період з 01.01.2020 р. по 07.10.2021 р. сум грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань;
- відомості щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із звільненням з військової служби, а також розміру цієї допомоги
- усі інші документи (розрахунки, довідки, інформаційні листи), які стосуються заявлених ОСОБА_1 до суду позовних вимог.
Цією ж ухвалою суд зупинив провадження у справі до надання витребуваних судом доказів.
Також у цій ухвалі суд зобов`язав відповідача направити вищезазначені докази позивачу.
Вищезазначену ухвалу суду відповідач отримав 16.02.2023 р., що підтверджується наявною у матеріалах справи розпискою про вручення поштової кореспонденції, однак станом на 08.05.2023 р. відповідачем вимоги ухвали суду не виконано та витребувані докази до суду не надано.
- детальних розрахунків складових грошового забезпечення ОСОБА_1 , якій йому були нараховані за період з 30.01.2020 р. по 07.10.2021 р.;
- відомостей щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 за період з 01.01.2020 р. по 07.10.2021 р. сум грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань;
- відомостей щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із звільненням з військової служби, а також розміру цієї допомоги;
- усіх інших документів (розрахунки, довідки, інформаційні листи), які стосуються заявлених ОСОБА_1 до суду позовних вимог.
Цією ж ухвалою суд продовжив строк зупинення провадження у справі до надання учасниками справи витребуваних судом доказів.
Також у цій ухвалі суд зобов`язав відповідача направити вищезазначені докази позивачу.
Вищезазначену ухвалу суду відповідач отримав 09.06.2023 р., що підтверджується наявною у матеріалах справи розпискою про вручення поштової кореспонденції, однак станом на 29.06.2023 р. відповідачем вимоги ухвали суду не виконано та витребувані докази до суду не надано.
Згідно із приписами ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Частиною 6 статті 77 КАС України встановлено, що у разі якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.
У відповідності до положень ч. 1 і ч. 4 ст. 79 КАС України, учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.
Згідно із ч.ч. 6, 7 ст. 80 КАС України, будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.
Слід зауважити, що у відзиві на позовну заяву Дніпропетровський ОТЦК та СП повідомив про неможливість надання витребуваних судом доказів згідно ухвали суду про відкриття провадження у справі від 25.07.2022 р.
Водночас, всупереч вищенаведеним нормам відповідач станом на 29.06.2023 р. не повідомив суд про підстави неможливості надання ним доказів, які були витребувані згідно ухвал суду від 15.12.2022 р. та від 08.05.2023 р., та не надав до суду доказів про те, що ним вчинялися усі залежні від нього дії, спрямовані на одержання таких доказів.
Згідно із ч. 9 ст. 80 КАС України, у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.
З огляду на положення вищенаведеної норми, враховуючи те, що Дніпропетровським ОТЦК та СП не надано детальних розрахунків складових грошового забезпечення ОСОБА_1 та відомостей про нарахування та виплату позивачу за період з 01.01.2020 р. по 07.10.2021 р. сум грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за період з 30.01.2020 р. по 07.10.2021 р., а також відомостей щодо нарахування та виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із звільненням з військової служби із зазначенням розміру цієї допомоги, суд вирішив розглядати справу за наявними у ній доказами (зокрема, з урахуванням відомостей, зазначених в отриманій позивачем від Дніпропетровського ОТЦК та СП довідці №6/1/61 від 11.07.2022 р.).
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у період з вересня 2019 року по 01.09.2021 року проходив військову службу в Новомосковському районному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки Дніпропетровської області (далі Новомосковський РТЦК та СП Дніпропетровської області).
За змістом витягу з наказу начальника Новомосковського РТЦК та СП Дніпропетровської області (по стройовій частині) за №31 від 01.09.2021 р. майора ОСОБА_1 , начальника відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу Новомосковського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Дніпропетровської області, звільненого наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 25.08.2021 р. №215 (по особовому складу) у запас за підпунктом «а» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із закінченням строку контракту ), наказано вважати таким, що справи та посаду здав.
Також згідно витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (по стройовій частині) за №31 від 01.09.2021 р. позивача з 01.09.2021 р. виключено зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 та всіх видів забезпечення і направити для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
За змістом цього наказу вислуга років позивача у Збройних Силах на момент звільнення зі служби становила: загальна 22 років 04 місяців 17 днів, календарна 22 років 04 місяців 17 днів, пільгова 00 роки 00 місяців 00 днів.
Цим наказом передбачено здійснити позивачу виплату, зокрема:
- щомісячної премії за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 41% до посадового окладу, надбавки за особливості проходження служби у розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років за 01.09.2021 р.;
- одноразової грошової допомоги по звільненню відповідно до пункту 7 розділу XXXII Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 р. за 6 календарних років.
У вищезазначеному наказі вказано, що щорічна основна відпустка за 2021 рік використана ОСОБА_1 тривалістю 30 діб (з 16 червня по 15 липня та з 16 липня по 18 липня 2021 року), й зазначено, що грошову допомогу на оздоровлення позивач отримав.
Також в наказі зазначено, що позивач отримав за 2021 рік матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України №260 від 07.06.2018 р. та пункту 6 наказу Міністра оборони України №59 від 12.03.2021 р.
Згідно із виданою Дніпропетровським ОТЦК та СП довідкою №6/1/61 від 11.07.2022 р. про грошове забезпечення та індексацію, отримані майором ОСОБА_1 за останні 24 місяці служби, показники отриманого позивачем грошового забезпечення позивача у спірний період були наступними:
- посадовий оклад за період з вересня 2019 року по червень 2021 року становив 4370, 00 грн.;
- посадовий оклад за період за липень 2021 року 4514, 52 грн.;
- посадовий оклад за період за серпень 2021 року 4650, 00 грн.;
- оклад за військове звання за період з вересня 2019 року по серпень 2021 року -1340, 00 грн.;
- надбавка за вислугу років за період з вересня 2019 року по червень 2021 року 2569, 50 грн.;
- надбавка за вислугу років за липень 2021 року 2634, 53 грн.;
- надбавка за вислугу років за серпень 2021 року 2695, 50 грн.;
- надбавка за особливості проходження служби за період з вересня 2019 року по червень 2021 року 5381, 68 грн.;
- надбавка за особливості проходження служби за липень 2021 року 5517, 88 грн.;
- надбавка за особливості проходження служби за серпень 2021 року 5645, 58 грн.;
- надбавка за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці за грудень 2019 року 112, 77 грн.;
- надбавка за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці за період з січня 2020 року по червень 2021 року 437, 00 грн.;
- надбавка за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці за липень 2021 року 211, 45 грн.;
- премія у період з вересня 2019 року по червень 2021 року 2316, 10 грн.;
- премія за липень 2021 року 2104, 70 грн.;
- премія за серпень 2021 року 1906, 50 грн.
Також за змістом вищезазначеної довідки ОСОБА_1 була нарахована та виплачена за період з вересня 2019 року по серпень 2021 року індексацію на загальну суму 6829, 75 грн.
Вважаючи оскаржувані дії Дніпропетровським ОТЦК та СП протиправними, ОСОБА_1 з метою захисту власних прав та інтересів звернувся з цим позовом до суду.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
За приписами статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із частиною 1 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ від 20.12.1991 р. (далі - Закон №2011-ХІІ), держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (частина 2 статті 9 Закону № 2011-ХІІ).
За змістом ч. 3 ст. 9 Закону №2011-ХІІ, грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Пунктом 2 розділу І Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №200 від 15.03.2018 р. (далі - Інструкція №200) визначено, що грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. До складу грошового забезпечення входять:
-посадовий оклад, оклад за військовим званням;
-щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);
-одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення, що належить військовослужбовцю і своєчасно не виплачене йому або виплачене в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього (пункт 7 розділу І Інструкції №200).
Особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, виплачуються оклади за військовими званнями в розмірах, визначених у додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (пункт 1 розділу ІІ Інструкції №200).
Посадові оклади особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, виплачуються залежно від обійманих ними посад і тарифних розрядів, передбачених штатом військової частини (пункт 1 розділу ІV Інструкції №200).
30.08.2017 р. Кабінет Міністрів України прийняв постанову за №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова № 704), яка набрала чинності 01.03.2018 р., та якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років, пунктом 2 якої установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Постановою №704, зокрема, затверджено:
- тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1;
- схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.
Згідно із додатком 1 до Постанови №704, тарифному розряду 47 (начальник відділу у складі департаменту, самостійного управління) відповідає тарифний коефіцієнт 4,72.
Згідно із додатком 14 до Постанови №704, військовому званню майор відповідає тарифний коефіцієнт 0,76.
У первинній редакції пункт 4 Постанови №704 мав наступний зміст:
« 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.».
Постановою Кабінету Міністрів України №1041 від 20.12.2017 р. внесено зміни до Постанови №704, у тому числі, додавши Додаток №15 «Додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу».
У первинній редакції, згідно із пунктом 10, Постанова №704 набирає чинності з 01.01.2018 р.
Постановою Кабінету Міністрів України №1052 від 27.12.2017 р. внесено зміну до пункту 10 Постанови №704 замінивши цифри «2018» цифрами «2019».
Пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 р. (постанова набрала чинності 24.02.2018) (далі Постанова №103) до Постанови №704 внесено зміни до постанов Кабінету Міністрів України, зокрема пунктом 3 «Змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України» визначено:
«3.У постанові Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»:
1) пункт 4 викласти в такій редакції:
- « 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.»;
2) у пункті 10 цифри і слова « 1 січня 2019 року» замінити цифрами і словами « 1 березня 2018 року».».
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 р. у справі №826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб».
В мотивувальній частині вищезазначеної постанови, зокрема, зазначено:
- колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення спору та порушено норми матеріального права, що призвели до помилкового вирішення справи в частині позовних вимог, а тому, рішення суду першої інстанції в цій частині необхідно скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», за виключенням змін, що вносяться до пункту 2 частини третьої вказаних змін, а саме: щодо набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» з 01.03.2018, які залишити в силі.
Постановою Верховного Суду від 20.10.2022 р. касаційні скарги Пенсійного фонду України та Кабінету Міністрів України залишено без задоволення, а постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 р. у справі № 826/6453/18 без змін.
Надаючи оцінку доводам сторін, суд виходить із того, що заявлений спір виник у зв`язку із різними правовими позиціями сторін щодо розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для обчислення грошового забезпечення військовослужбовця у спірні періоди з 30.01.2020 р. по 31.12.2020 р. та з 01.01.2021 р. по 07.10.2021 р.
У позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що, на його думку, з 30.01.2020 р. по 07.10.2021 р., у зв`язку із набранням законної сили рішенням у справі №826/6453/18, базою для обчислення посадового окладу та окладу за військове звання є прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 01 січня календарного року (зокрема, станом на 01.01.2020 р., 01.01.2021 р.).
Натомість, у відзиві на позовну заяву Дніпропетровський ОТЦК та СП заперечує, зазначаючи, що такою розрахунковою величиною є прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на 01.01.2018 р., посилаючись на офіційну редакцію пункту 4 Постанови №704.
Стосовно вищезазначених тверджень відповідача суд зазначає наступне.
Пунктом 4 Постанови №704 (в первинній редакції на дату прийняття) встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
21.02.2018 р. Кабінет Міністрів України прийняв Постанову №103, пунктом 6 якої внесено зміни до постанов Кабінету Міністрів України, у тому числі, у Постанові № 704 пункт 4 викладено в такій редакції: « 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.».
Отже, станом на 01.03.2018 р. пункт 4 Постанови №704 визначав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник як розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом на 01.01.2018 р.
Слід зазначити, що Закон України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» №2017-III від 05.10.2000 р. (далі - Закон №2017-III) визначає правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, згідно із положеннями статті 1 якого державні соціальні стандарти - це встановлені законами, іншими нормативно-правовими актами соціальні норми і нормативи або їх комплекс, на базі яких визначаються рівні основних державних соціальних гарантій.
Базовим державним соціальним стандартом є прожитковий мінімум, встановлений законом, на основі якого визначаються державні соціальні гарантії та стандарти у сферах доходів населення, житлово-комунального, побутового, соціально-культурного обслуговування, охорони здоров`я та освіти (стаття 6 Закону №2017-III).
Прожитковий мінімум щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.
При цьому, згідно із частиною 2 статті 92 Конституції України, виключно законами України встановлюються, Державний бюджет України і бюджетна система України (пункт 1) та порядок встановлення державних стандартів (пункт 3).
Частиною 4 статті 9 Закону №2011-XII визначено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Зазначення у пункті 4 постанови №704 у формулі обрахунку розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням базового державного соціального стандарту (прожиткового мінімуму для працездатних осіб), як розрахункової величини для їх визначення, відповідає повноваженням Уряду щодо визначення розміру грошового забезпечення військовослужбовців.
Поряд із цим, Кабінет Міністрів України не уповноважений та не вправі установлювати розрахункову величину для визначення посадових окладів із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який не відповідає нормативно-правовому акту вищої юридичної сили.
Пунктом 8 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» №2629-VIII від 23.11.2018 р. було установлено, що у 2019 році для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів як розрахункова величина застосовується прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на 01.01.2018 р.
Закон України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» №294-IX від 14.11.2019 р. (далі - Закон № 294-IX) та Закон «Про Державний бюджет України на 2021 рік» №1082-IX від 15.12.2020 р. (далі - Закон №1082-IX) таких застережень щодо застосування як розрахункової величини для визначення, зокрема грошового забезпечення, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2018 р. на 2020 та 2021 роки, відповідно, не містять.
Вищенаведене свідчить про те, що положення пункту 4 Постанови №704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою №704, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 р. до 01.01.2020 р. - набрання чинності Законом №294-IX не входили в суперечність із актом вищої юридичної сили.
Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними.
Зокрема, відповідна правова позиція Верховного Суду наявна у постановах від 12.03.2019 р. по справі №913/204/18, від 10.03.2020 р. по справі №160/1088/19.
Статтею 7 Закону №294-IX установлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб: з 1 січня 2020 року у розмірі 2102 гривні.
Статтею 7 Закону № 1082-IX установлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у для працездатних осіб: з 1 січня у розмірі 2270 гривень.
Отже, з огляду на визначені в частині 3 статті 7 КАС України правила, враховуючи, що з 01.01.2020 р. та з 01.01.2021 р. положення пункту 4 Постанови №704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 р. не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений законодавцем на відповідний рік, до спірних правовідносин підлягає застосуванню пункт 4 Постанови №704 в частині, що не суперечить нормативно-правовому акту, який має вищу юридичну силу - Закону №294-IX та Закону №1082-ІХ та із використанням для визначення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).
Поряд із цим, відповідно до частини 2 статті 265 КАС України, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 р. по справі №826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», яким, зокрема, пункт 4 Постанови №704 викладено у редакції, яка встановлювала, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.
Окремо слід зауважити, що встановлене положеннями пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №1774-VІІІ від 06.12.2016 р. обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, розрахованих згідно із Постановою №704 не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величною є, прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою - для визначення мінімальної величини, яка враховується, як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням.
Враховуючи вищевикладене, при вирішенні спору по суті, суд виходить із того, що у спірні періоди (зокрема: у період з 30.01.2020 р. по 31.12.2020 р. та з 01.01.2021 р. по 01.09.2021 р.) грошове забезпечення позивача було обчислено, із застосуванням як розрахункової величини, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 р., про що також зазначено у відзиві на позовну заяву.
З огляду на вищевикладене, суд вважає, що у спірних правовідносинах відповідач протиправно застосував таку розрахункову величину, як прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 р. (1762 грн).
При цьому, при вирішені спору судом враховано правову позицію щодо застосування пункту 4 Постанови №704 в інших правовідносинах, зокрема, в спорі про видачу довідки для перерахунку пенсії з 01.01.2020 р. та з 01.01.2021 р., викладену у постановах Верховного Суду від 02.08.2022 р. у справі №440/6017/21, від 12.09.2022 р. у справі №500/1813/21, оскільки пункт 4 Постанови №704, як правова норма щодо визначення розміру складових грошового забезпечення, застосовується та тлумачиться однаково для усіх осіб, незалежно від категорії спору.
При вирішенні питання щодо проведення відповідного перерахунку за період з 30.01.2020 р. по 31.12.2020 р. суд застосовує висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 19.10.2022 р. по справі №400/6214/21, згідно з яким:
- через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, зокрема, згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», у осіб з числа військовослужбовців виникло право на перерахунок пенсії з урахуванням оновлених даних про розмір посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, які визначаються шляхом застосування пункту 4 Постанови №704 із використанням для їх визначення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач у період з 30.01.2020 р. по 31.12.2020 р. при обчисленні розміру посадового окладу та окладу за військовим званням позивача, згідно із пунктом 4 Постанови №704, мав застосовувати розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом на 01.01.2020 р. у розмірі 2102 грн.
Вказані складові грошового забезпечення у 2020 році мали бути визначені шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 р. на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 та 14 Постанови №704.
При вирішенні питання щодо проведення відповідного перерахунку за період з 01.01.2021 р. по 07.10.2021 р. суд звертає увагу позивача на те, що його було звільнено зі служби згідно наказу №215 від 25.08.2021 р. та виключено зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 з 01.09.2021 р. згідно наказу №31 від 01.09.2021 р.
Натомість, позивачем заявлено позовні вимоги щодо проведення відповідного перерахунку, зокрема, за період з 02.09.2021 р. по 07.10.2021 р., тобто вже після звільнення позивача зі служби й виключення його зі списків особового складу.
При цьому, у позовній заяві ОСОБА_1 жодним чином не обґрунтовано правомочність проведення позивачу такого перерахунку саме за період 02.09.2021 р. по 07.10.2021 р., у зв`язку з чим суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 у відповідній частині безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
Стосовно питання щодо проведення відповідного перерахунку за період з 01.01.2021 р. по 01.09.2021 р. суд зазначає, що відповідач в цей період при обчисленні розміру посадового окладу та окладу за військовим званням позивача, згідно із пунктом 4 Постанови №704, мав застосовувати розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом на 01.01.2021 р. у розмірі 2270 грн.
Вказані складові грошового забезпечення у 2021 році мали бути визначені шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2021 р. на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 та 14 Постанови №704.
Крім того, обчислення відповідачем одноразової грошової допомоги при звільненні та грошової компенсації за невикористані дні відпустки як учаснику бойових, виходячи з грошового забезпечення на день звільнення, з його складовими, обчисленими із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018 р., на думку суду, є також помилковим.
При цьому, суд звертає увагу позивача, що до порушення його прав та інтересів призвело те, що під час нарахування з подальшою виплатою позивачу відповідних виплат Дніпропетровським ОТЦК та СП було не враховано розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» та Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2020 року та станом на 01.01.2021 року, а не те, що відповідачем не застосовувалися п. 1 Примітки Додатку №1 та Примітки Додатку №14 до Постанови №70.
Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та задовольнити їх шляхом:
- визнання протиправними дії Дніпропетровського ОТЦК та СП щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 30.01.2020 р. по 31.12.2020 р. без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020 р.;
- зобов`язання Дніпропетровського ОТЦК та СП провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення за період з 30.01.2020 р. по 31.12.2020 р. із застосуванням для обчислення посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020 р., на відповідний тарифний коефіцієнт встановлений додатками 1, 14 до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 704 від 30.08.2017 р., з урахуванням раніше виплачених сум;
- визнання протиправними дії Дніпропетровського ОТЦК та СП щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 01.01.2021 р. по 01.09.2021 р. без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021 р.;
- зобов`язання Дніпропетровського ОТЦК та СП провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення за період з 01.01.2021 р. по 01.09.2021 р. із застосуванням для обчислення посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021 р., на відповідний тарифний коефіцієнт встановлений додатками 1, 14 до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 704 від 30.08.2017 р., з урахуванням раніше виплачених сум;
- зобов`язання Дніпропетровського ОТЦК та СП провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення, обчисленого із розмірів його посадового окладу та розміру окладу за військове звання за період з 30.01.2020 р. по 01.09.2021 р., визначених шляхом множення розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020 р. та Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021 р., на відповідний тарифний коефіцієнт встановлений додатками 1, 14 до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 704 від 30.08.2017 р., з урахуванням раніше виплачених сум;
- зобов`язання Дніпропетровського ОТЦК та СП провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із звільненням з військової служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби на день звільнення, обчисленого із розміру посадового окладу та розміру окладу за військове звання, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021 р., на відповідний тарифний коефіцієнт встановлений додатками 1, 14 до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 704 від 30.08.2017 р., з урахуванням раніше виплачених сум.
Стосовно заявлених ОСОБА_1 позовних вимог щодо зобов`язання Дніпропетровського ОТЦК та СП нарахувати та сплатити компенсацію втрати частини доходів на суму заборгованості частини недоотриманого грошового забезпечення з 30.01.2020 р. по день фактичної виплати заборгованості суд зазначає наступне.
Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" №2050-III від 19.10.2000 р. (далі Закон №2050-ХІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України N159 від 21.02.2001 р. (далі Порядок №159).
Відповідно до ст. 1 Закону №2050-ХІІІ, підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Згідно із ст. 2 Закону №2050-ХІІІ, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.
Відповідно до ст. 3 Закону №2050-ХІІІ, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Згідно із приписами статті 4 Закону №2050-ХІІІ, виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
З урахуванням положень статті 5 Закону №2050-ХІІІ, своєчасно не отриманий з вини громадянина доход компенсації не підлягає.
Статтею 6 Закону №2050-ХІІІ встановлено, що компенсацію виплачують за рахунок: власних коштів - підприємства, установи і організації, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об`єднання громадян; коштів відповідного бюджету - підприємства, установи і організації, що фінансуються чи дотуються з бюджету; коштів Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування України, Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.
Вищенаведені норми дозволяють дійти висновку, що обов`язок щодо виплати компенсації є безумовним та сплачується разом із нарахуванням і виплатою основної суми заборгованості, та не потребує додаткового примусового зобов`язання.
Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону №2050-ХІІІ та Порядком №159 є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.
Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений цей платіж і коли, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 р. по справі №522/5664/17 та по справі №336/4675/17 та від 21.02.2018 р. по справі №569/7903/16-ц.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання Дніпропетровського ОТЦК та СП нарахувати та сплатити компенсацію втрати частини доходів на суму заборгованості частини недоотриманого грошового забезпечення з 30.01.2020 р. по день фактичної виплати заборгованості, є передчасними, а відтак задоволенню не підлягають.
Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно приписів частини 1 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
На підставі частини 2 статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем по справі, як суб`єктом владних повноважень дії якого оскаржуються, не виконано покладеного на нього обов`язку доказування правомірності оскаржуваних дій у відповідній частині та не спростовано доводи позивача викладені у позовній заяві.
З огляду на викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є такими, що підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» та при зверненні до суду ним не були понесені судові витрати, відсутні підстави для стягнення судових витрат.
Керуючись ст. ст. 2, 9, 77, 78, 139, 241-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Визнати протиправними дії Дніпропетровського обласного територіального центра комплектування та соціальної підтримки щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 30.01.2020 р. по 31.12.2020 р. без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020 р.
Зобов`язати Дніпропетровський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення за період з 30.01.2020 р. по 31.12.2020 р. із застосуванням для обчислення посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020 р., на відповідний тарифний коефіцієнт встановлений додатками 1, 14 до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704 від 30.08.2017 р., з урахуванням раніше виплачених сум.
Визнати протиправними дії Дніпропетровського обласного територіального центра комплектування та соціальної підтримки щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 01.01.2021 р. по 01.09.2021 р. без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021 р.
Зобов`язати Дніпропетровський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення за період з 01.01.2021 р. по 01.09.2021 р. із застосуванням для обчислення посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021 р., на відповідний тарифний коефіцієнт встановлений додатками 1, 14 до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704 від 30.08.2017 р., з урахуванням раніше виплачених сум.
Зобов`язати Дніпропетровський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення, обчисленого із розмірів його посадового окладу та розміру окладу за військове звання за період з 30.01.2020 р. по 01.09.2021 р., визначених шляхом множення розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020 р. та Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021 р., на відповідний тарифний коефіцієнт встановлений додатками 1, 14 до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704 від 30.08.2017 р., з урахуванням раніше виплачених сум.
Зобов`язати Дніпропетровський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із звільненням з військової служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби на день звільнення, обчисленого із розміру посадового окладу та розміру окладу за військове звання, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021 р., на відповідний тарифний коефіцієнт встановлений додатками 1, 14 до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704 від 30.08.2017 р., з урахуванням раніше виплачених сум.
В іншій частині позовних вимог,- відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено та підписано 29.06.2023 р.

Суддя О.М. Неклеса