Справа № 351/399/23
Суддя: ПОСОХОВ І. С.
Дата ухвалення: 2023-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 351/399/23
Номер провадження №2-а/351/8/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2023 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді - Посохова І.С.,

за участі секретаря судового засідання - Боднарук О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Снятині в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області, третя особа поліцейський СРПП відділення № 2 (м. Городенка) Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області Матула Роман Петрович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Снятинського районного суду Івано-Франківської області з адміністративним позовом до Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області, третя особа поліцейський СРПП відділення № 2 (м. Городенка) Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області Матула Роман Петрович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що постановою серії БАД № 695723 від 03.02.2023 на позивача було накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП (порушення вимог дорожніх знаків) у розмірі 340 гривень.

Відповідно до вищезазначеної постанови 03.02.2023 близько 12.30 год. ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки OPEL VECTRA, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по вул. в м. Городенка та порушив вимогу дорожнього знаку 3.21. Було винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Позивач вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за нібито вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, є незаконним, необґрунтованим, недоведеним. Вказана постанова не відповідає обставинам справи та вимогам закону з наступних причин.

Позивач зазначив, що 03.02.2023 він разом зі своїм знайомим з м. Снятина «Бла бла каром» прибули в м. Городенка по особистих справах. На одній із вулиць міста він перейшов дорогу у невстановленому місці, тобто не на пішохідному переході. На що поліцейськими було складено постанову про адміністративне правопорушення, яку він отримав, підписався, але не ознайомлювався з нею. Згодом з`ясувалася, що відносно позивача складено дві постанови, одна постанова Серії БАД № 220991, за перехід проїзної частини у невстановленому місці, тобто за ч. 1 ст. 127 КУпАП, за що на останнього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн. Інша постанова Серії БАД № 695723, за порушення вимог дорожніх знаків, тобто за ч. 1 ст. 122 КУпАП, за що на останнього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. Позивач зазначив, що 03.02.2023 автомобілем не керував, так як у нього немає транспортного засобу, і автомобіль не позичав. Крім того зазначив, що в один час не міг бути і пішоходом, і водієм. Вказав, що в даній постанові не вказано місце розгляду та посада, спеціальне звання, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка розглядає справу.

Отже, висновки, до яких прийшов відповідач під час складання оскаржуваної постанови, на думку позивача, не відповідають фактичним обставинам справи та вимогам чинних нормативно-правових актів України, а постанова є незаконною, необґрунтованою та підлягає скасуванню.

Представником відповідача Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області М. Корнутієм було подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач заперечує щодо задоволення позову ОСОБА_1 , оскільки розглядаючи дану справу, поліцейським Матулою Р.П. були з`ясовані всі обставини, які підлягають з`ясуванню, а доводи позивача про те, що він не керував транспортним засобом є безпідставними, абсурдними та такими, щоб ввести суд в оману, щоб уникнути адміністративної відповідальності.

Поліцейський діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами, будь-яких порушень під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не допускав. У зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні позову.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а тому на підставі ч. 3 ст. 268 КАС України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача.

У судове засідання представник відповідача Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

У судове засідання третя особа поліцейський СРПП відділення № 2 (м. Городенка) Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області Матула Р.П. не з`явився, про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Спір між позивачем та відповідачем виник з приводу того, що позивач вважає постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД № 695723 від 03.02.2023 протиправною у зв`язку з тим, що: оскаржувана постанова не відповідає дійсності, не ґрунтується на жодному доказі, а також відповідач позбавив позивача можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП та порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок встановлений ст. 278, 279 КУпАП.

Відповідачем суду надано відзив на позовну заяву на підтвердження правомірності своїх дій, проте не надано відеозапису, який може містити інформацію щодо зазначених у постанові серії БАД № 695723 від 03.02.2023 подій.

Так, у судовому засіданні встановлено, що постановою серії БАД № 695723 від 03.02.2023 позивача було визнано винним у порушенні Правил дорожнього руху, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. Підставою притягнення до адміністративної відповідальності, згідно з наведеною постановою, було те, що 03.02.2023 о 12.30 год. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки OPEL VECTRA, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався в м. Городенка по вул. (написано нерозбірливо) та порушив вимогу дорожнього знаку 3.21.

Прийнято по справі рішення застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн.

В графі 7 постанови «до постанови додаються» нічого не зазначено.

Порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення врегульований статтею 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до пункту третього частини першої цієї норми, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідачем на підтвердження вчинення позивачем порушення ПДР не надано доказів. Втім, суд зауважує, що в графі 7 оскаржуваної постанови «до постанови додається» нічого не зазначено.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вже наведено вище, доказів обставин подій, які мали місце 03.02.2023 о 12.30 год. в м. Городенка, відповідачем суду не надано.

Судом були досліджені письмові докази, наявні в матеріалах адміністративної справи, на підставі чого судом було встановлено наступне.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів справи суд вбачає, що всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України відповідачем не було надано суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі, а відповідно не надано жодних належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів порушення позивачем Правил дорожнього руху України, зокрема вимог дорожнього знаку 3.21, тобто вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова повинна містити найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову. Зазначена норма кореспондується з пунктом 10 розділу ІV Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС від 06.11.2015 № 1376.

Як вбачається з оскаржуваної постанови графа 3 «Посада спеціальне звання та прізвище, ім`я та по батькові особи, яка розглядає справу» особою, яка розглядала справу та винесла постанову, не заповнена.

Отже, постанова не відповідає вимогам ч. 2 ст. 283 КУпАП та пункту 10 розділу ІV Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС від 06.11.2015 № 1376, оскільки не містить найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову.

Відповідно до ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

З постанови Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 337/3389/16-а(2-а/337/154/2016), адміністративне провадження № К/9901/29775/18, вбачаться, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

За таких обставин колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, яка складена з порушенням норм статті 283 КУпАП, не може вважатися такою, що відповідає чинному законодавству у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що відповідачем не надано доказів того, що прийняте ним рішення є правомірним, оскільки, на думку суду, відповідач прийняв рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за відсутності належних доказів, з порушенням вимог КУпАП, у зв`язку з чим суд вважає позовні вимоги про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАД № 695723 від 03.02.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 340 гривень 00 копійок, такими, що підлягають задоволенню.

Водночас, позивачем у позовній заяві заявлено вимогу про скасування рішення суб`єкта владних повноважень, однак він не ставить питання про закриття справи про адміністративне правопорушення, а, розглядаючи дану справу, суд керується положеннями ст. 286 КАС України, при цьому враховує, що доказів вчинення адміністративного правопорушення відповідачем суду не надано, що свідчить про необхідність виходу за межі позовних вимог та відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 286 КАС України, разом з прийняттям рішення про скасування рішення суб`єкта владних повноважень прийняти рішення про закриття справи про адміністративне правопорушення.

Крім того, суд зауважує, що, керуючись положеннями ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд не має права визнавати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення протиправною, а лише має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією до платіжної інструкції № 0.0..1 від 15.02.2023 про сплату судового збору у сумі 1073,60 грн.

Частиною першою статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір» № 3674-VІ.

За статтями 1, 2 Закону № 3674-VІ судовий збір справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Платниками судового збору є: громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Частина друга статті 3 Закону № 3674-VІ містить перелік об`єктів, за які не справляється судовий збір, а стаття 5 цього Закону - перелік суб`єктів, які звільняються від сплати судового збору за подання до суду позовів, заяв, скарг тощо, а також підстави звільнення від сплати судового збору осіб, які звертаються із заявами про захист не власних прав, а охоронюваних законом прав та інтересів інших осіб.

Відповідно до статті 4 цього ж Закону за подання, зокрема, до адміністративного суду позовних заяв розміри ставок судового збору диференційовано за характером спору (майновий/немайновий), а також за правовим статусом платника судового збору (фізична особа/фізична особа - підприємець/юридична особа/суб`єкт владних повноважень).

Відповідно до положень статей 3, 5 Закону № 3674-VI серед осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, немає таких, які б звільнялися від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви на постанову про накладення адміністративного стягнення, чи виключали б позовну заяву на постанову про накладення адміністративного стягнення з об`єктів оплати судовим збором.

Отже, за системного, цільового та граматичного тлумачення до наведеного законодавчого регулювання відносин, пов`язаних зі сплатою судового збору, Велика Палата Верховного Суду в контексті фактичних обставин справи та зумовленого ними застосування норм процесуального права зазначає, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону № 3674-VІ, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

Разом з тим, з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Такий правовий висновок щодо необхідності сплати судового збору у справах цієї категорії викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 543/775/17.

Отже, з урахуванням правового висновку Великої Палати Верховного Суду, суд вважає, що сплаті позивачем за подання цього позову до суду підлягав судовий збір у сумі 536,80 грн., який відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України та ЗУ «Про судовий збір» підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області у сумі 536,80 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми.

Однак, враховуючи вимоги п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суд вважає неможливим при ухваленні рішення у цій справі вирішити питання про повернення переплаченої суми судового збору, оскільки вказане питання може бути вирішене лише за клопотанням особи, яка його сплатила, яке на даний час до суду позивачем не подавалось.

Керуючись ст. 2, 72-90, 99, 139, 241-246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області, третя особа поліцейський СРПП відділення № 2 (м. Городенка) Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області Матула Роман Петрович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАД № 695723 від 03.02.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у сумі 340 гривень 00 копійок скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

- позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

- відповідач: Головне управління національної поліції в Івано-Франківській області, місцезнаходження: 76018, м. Івано-Франківськ, вул. А. Сахарова, буд. 15, ;

- третя особа: поліцейський СРПП відділення № 2 (м. Городенка) Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, місце роботи: 78100, Івано-Франківська область, м. Городенка, вул. Конституції України, буд. 5.

Суддя Іван ПОСОХОВ