Справа № 463/1180/23
Суддя: Мармаш В. Я.
Дата ухвалення: 2023-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 463/1180/23
Провадження № 2-а/463/22/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2023 року Личаківський районнийсуд м.Львова

у складі головуючого судді - Мармаша В.Я.,

при секретарі с/з - Заставній С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови, суд, -

встановив:

позивач звернувся до суду з позовом, просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі серії ЕАС № 6514635 від 08.02.2023 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу в сумі 1190 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати у справі у виді витрат на правову допомогу.

Від представника позивача у судове засідання надійшла заява про розгляд справи без його участі та без участі позивача.

Від представника відповідача у судове засідання надійшов відзив на позов, просив у позові відмовити з підстав його неогрунтованості, оскільки позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, інспектором поліції при винесенні оскаржуваної постанови дотримано усіх вимог закону, тому така постанова є законною та не підлягає скасуванню. Просив розгляд справи проводити без його участі.

Крім того, від представника відповідача надійшло клопотання про відмову у задоволенні клопотання позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки її розмір є завищеним та неспівмірним із складністю справи.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень ст. 268 КАС України, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

У відповідності до ч. 1 ст. 205 КАС України та відсутності підстав, наведених ч. 2 ст. 205 КАС України, справу слід розглядати на підставі наявних у ній доказів.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Судом встановлено, що інспектором № 2 батальйону № 3 роти Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Левецьким С.І. винесено постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 6514635 від 08 лютого 2023 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1190 грн. з тих підстав, що 08.02.2023 о 00:18 у м. Львові на вул. Зеленій, 256А, у темну пору доби, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Citroеn C4 Cactus», д.н.з. НОМЕР_1 , з непрацюючою підсвіткою номерного знаку, чим порушив п. 2.9 Правил дорожнього руху.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п. 8 ч.1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, вчинених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Приписами ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП настає за керування або експлуатацію транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.

Згідно п. 2.9В ПДР, водієві забороняється, керувати транспортним засобом, з номерним знаком, що неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Як вбачається з відповіді Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції (а.с 6) відеозапис вищевказаної події, з відеореєстраторів, які перебувають на балансі ДПП, відсутній.

Із змісту позовної заяви вбачається, що позивач категорично не погоджується із інкримінованим адміністративним правопорушенням, оскільки такого не вчиняв. Будь-яких доказів на підтвердження вчинення зазначеного адміністративного правопорушення на місці винесення постанови інспектором поліції не надано, при цьому доказів, на спростування мотивів позову, представником відповідача суду не надано.

Таким чином, судом встановлено, що позивач 08.02.2023 о 00:18 у м. Львові на вул. Зеленій, 256А, не порушував п. 2.9В ПДР, а тому не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

У відповідності до вимог п. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи зазначене, приходжу до висновку, що представником відповідача не надані докази щодо правомірності оскаржуваної постанови та доведеності вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, а тому в діях позивача відсутній склад інкримінованого йому адміністративного правопорушення. Провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення в діях правопорушника.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Беручи до уваги наведене вище, всупереч вищевказаним вимогам, відповідачем не представлено до суду доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували правомірність винесення оскаржуваної постанови, а тому суд приходить до висновку, що постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Крім того, згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в розмірі 536,80 грн., а тому, із враховуючи вимог ч. 1 ст. 139 КАС України з відповідача на користь позивача слід стягнути 536,80 грн. судового збору, сплаченого останнім при поданні позовної заяви.

При вирішенні питання про стягнення витрат на правничу допомогу суд враховує висновок Верховного Суду викладений у постанові від 21.01.2021 № 280/2635/20, відповідно до якого, за положеннями КАС України відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено.

За вимогами процесуального закону суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.

Визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Згідно долученого представником позивача до матеріалів справи договору про надання правової допомоги № 02160/23 (а.с. 8), акту виконаних робіт (а.с. 9-10), квитанцією про оплату витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн. (а.с. 7) судом встановлено, що позивачем здійснено витрати на професійну правничу допомогу в цій цивільній справі на загальну суму 4000 грн.

Так, надаючи оцінку обставинам пов`язаності заявлених до відшкодування витрат з розглядом судом цієї справи, суд зазначає, що не відповідають ознакам «співмірності» такі складові заявлених представником позивача витрат на професійну правничу допомогу, як підготовка адвокатського запиту про надання відеозапису події та затрачений адвокатом час на підготовку такого запиту (1 година вартістю 1073,60 грн.) не є співмірним із складністю та характером наданих послуг. Крім того, письмові пояснення, долучені до матеріалів справи, містять покликання на обставини та правове обґрунтування, які викладені у позовній заяві, жодних нових доводів, відмінних від тих, що вже були викладені представником позивача зазначені пояснення не містять, а тому затрачений адвокатом час на підготовку такого документу (1 година вартістю 1073,60 грн.) також не є співмірним із складністю та характером наданих послуг. Оскільки виготовлення таких документів не потребувало затрати значного часу то відповідно їх вартість завищена.

Таким чином, суд дійшов висновку, що сума судових витрат на правничу допомогу, яку представник позивача просить стягнути за рахунок відповідача, підлягає зменшенню у зв`язку, а тому заява представника позивача підлягає до часткового задоволення та з Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 2000 грн. витрат на професійну правничу (правову) допомогу.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 2, 77, 241, 243- 246, 286, 293 КАС України, ст. ст. 9, 10, 11, 14-1, 121, 251 КУпАП суд, -

ухвалив:

позов - задовольнити.

Скасувати постанову інспектора № 2 батальйону № 3 роти Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Левецького Сергія Івановича про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 6514635 від 08 лютого 2023 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1190 грн., а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути з Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 536,80 грн. судового збору, сплаченого останнім при поданні позовної заяви та 2000 грн. витрат на професійну правничу (правову) допомогу.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. 286, 293 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Текст рішення складено та підписано суддею 14 червня 2023 року.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції,м. Львів, вул. Перфецького, 19;

Суддя: В.Я. Мармаш