Справа № 280/1414/23
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2023-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

26 червня 2023 року Справа № 280/1414/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Стрельнікової Н.В., розглянувши в порядку письмового за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Південно-Східного міжрегіонального управління з питання виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції

Департаменту з питань виконання кримінальних покарань

третя особа Державна установа Вільнянська установа виконання покарань №11

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Південно-Східного міжрегіонального управління з питання виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції (далі - відповідач), третя особа, Державна установа Вільнянська установа виконання покарань №11 , в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним рішення Південно-Східного міжрегіонального управління і питання виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції про повернення без розгляду заяви про видачу посвідчення та нагрудного знака «Ветеран Державної кримінально-виконавчої служби України» оформлене листом від 17.10.2022 за № 4.2.- 5594/кр-22;

- зобов`язати Південно-Східне міжрегіональне управління з питання виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції направити до Міністерства юстиції України документи про видачу посвідчення та нагрудною знака «Ветеран Державної кримінально-виконавчої служби України» ОСОБА_1 згідно з пунктом 6 Порядку оформлення та видачі посвідчень і нагрудних знаків затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 10.02.2012 № 234/5 та пунктом 3 Порядку видачі посвідчення і вручення нагрудного знака, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 №1601.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що йому встановлено інвалідність 2 групи, що пов`язана з проходженням служби, при цьому має вислугу років у календарному обчисленні більше 20 років. Зазначає, що з метою реалізації свого права на отримання посвідчення і нагрудного знаку Ветеран Державної кримінально-виконавчої служби України, ним подано письмову заяву до відповідача, яку однак повернуто без розгляду у зв`язку із відсутністю у позивача 20 календарних років вислуги. Позивач звертає увагу, що п.3 ч.1 ст. 5 Закону №203/98-ВР не встановлено імперативної норми щодо того, що вислуга років має бути саме календарною. Просить позов задовольнити.

Відповідачем 1 подано відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що Міжрегіональне управління своїм листом від 17.10.2022 за №4.2-5594/Кр-22 лише повідомляло Позивача про те, що його заява та матеріали про оформлення посвідчення "Ветеран Державної кримінально- виконавчої служби України", відповідно до листа Департаменту з питань виконання кримінальних покарань від 27.09.2022 №8/3-9609/Гр/ВС були залишені без розгляду. Отже, Позивач помилково вважає, що повернуло без розгляду його заяву саме Міжрегіональне управління. Натомість, Міжрегіональне управління виконало свій обов`язок, встановлений п.6 Порядку оформлення та видачі посвідчень і нагрудних знаків "Ветеран Державної кримінально-виконавчої служби України", який затверджений наказом Міністерства юстиції України від 10.02.2012 №234/5 та направило до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань заяву Позивача та відповідні матеріали. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 13.03.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

Від предстаника третьої особи 07.04.2023 надійшли пояснення, у яких зананчено, що позивач станом на 06.06.2023 не звертався із заявою про встановлення статусу Ветерана Державної кримінально- виконавчої служби України до Державної установи Вільнянська установа виконання покарань №11.

Ухвалою суду від 12.05.2023 залучено у якості співвідповідача по справі № 280/1414/23 - Департамент з питань виконання кримінальних покарань (04050, м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, буд. 81).

До суду 13.06.2023 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю. Відповідач зазначив, що на момент звільнення зі служби календарна вислуга позивача не перевищувала 20 років, які визначені Законом України Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист. Зазначає, що при видачі посвідчення має значення саме вислуга років у календарному обчисленні. З вказаних підстав просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Згідно із записами в трудовій книжці НОМЕР_1 позивач проходив службу у Державній установі «Вільнянська установа виконання покарань №11» з 27.04.2007 по 29.03.2022, що сторонами по справі не заперечувалось.

Відповідно до наказу Державної установи «Вільнянська установа виконання покарань №11» № 41/ос від 29.03.2022 позивача звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України (через хворобу) за пп.2 п. 1 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію»; вислуга років у календарному обчисленні становить: 15 років 10 місяців 22дні, у пільговому обчисленні: 21 рік 09 місяців 08 днів.

Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК серії 12ААВ №628686 позивачу 12.04.2022 безтерміново встановлено ІІ групу інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в поліції.

18.08.2022 позивач звернувся із заявою про отримання посвідчення і нагрудного знаку «Ветеран Державної кримінально-виконавчої служби України».

Відповідач отримавши заяву ОСОБА_1 написану на ім`я начальника Департаменту з питань виконання кримінальних покарань та інші матеріали, як міжрегіональний територіальний орган Міністерства юстиції з питань виконання кримінальних покарань своїм листом від 06.09.2022 №4.2-4767/Хл-22 направило вказані матеріали до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань.

Департамент з питань виконання кримінальних покарань листом від 27.09.2022 №8/3-9609/Гр/ВС повідомив Міжрегіональне управління про повернення вищезазначеної заяви без розгляду та роз`яснено, що тривалість проходження служби позивача є меншою за 20 календарних років і підстави для встановлення статусу «Ветеран Державної кримінально-виконавчої служби України» відсутні. У вказаному листі також зазначається, що відповідно до роз`яснення Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України № 55791-61-20 від 28.07.2020, якщо Законом не конкретизовано пільгового обчислення вислуги років, то така вислуга має рахуватися у календарному обчисленні.

Південно-Східне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції своїм листом від 17.10.2022 за №4.2-5594/Кр-22 повідомило позивача про залишення його заяви без розгляду Департаментом з підстав, вказаних у листі від 27.09.2022 №8/3-9609/Гр/ВС.

Вважаючи протиправним рішення відповідача 1 про повернення без розгляду матеріалів позивача, що, оформлене листом від 17.10.2022 за № 4.2.- 5594/кр-22, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, Національної поліції, ветеранів податкової міліції, ветеранів державної пожежної охорони, ветеранів Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранів служби цивільного захисту, ветеранів Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, визначає основні засади державної політики щодо соціального захисту громадян, звільнених з військової служби, служби в органах внутрішніх справ, Національної поліції, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, та членів їх сімей, визначає гарантії, які забезпечують їм гідне життя, активну діяльність, шану та повагу в суспільстві врегульовано Законом України Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист від 24.03.1998р. №203/98-ВР (далі - Закон №203/98-ВР).

Відповідно до частини першої статті 3 Закону №203/98-ВР, держава гарантує кожному ветерану військової служби, ветерану органів внутрішніх справ, ветерану Національної поліції, ветерану податкової міліції, ветерану державної пожежної охорони, ветерану Державної кримінально-виконавчої служби України, ветерану служби цивільного захисту, ветерану Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України рівні з інтими громадянами можливості в економічній, соціальній, політичній сферах щодо задоволення різноманітних життєвих потреб, а також подає різні види допомоги шляхом, серед іншого, надання пільг, компенсацій та соціальних гарантій у процесі трудової діяльності та заслуженого відпочинку, організації соціально-побутового обслуговування та пенсійного забезпечення відповідно до законодавства.

Відповідно до пункту третього статті 5 Закону №203/98-ВР, ветеранами військової служби, ветеранами органів внутрішніх справ, ветеранами Національної поліції, ветеранами податкової міліції, ветеранами державної пожежної охорони, ветеранами Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранами служби цивільного захисту, ветеранами Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України визнаються громадяни України, зокрема,

- особи з інвалідністю І та II групи, інвалідність яких настала внаслідок захворювання, одержаного в період проходження військової служби і служби в органах внутрішніх справ, Національній поліції, податковій міліції, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, і які мають вислугу військової служби і служби в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України 20 років і більше.

Відповідно до статті 10 Закону №203/98-ВР, ветеранам військової служби, ветеранам органів внутрішніх справ, ветеранам Національної поліції, ветеранам податкової міліції, ветеранам державної пожежної охорони, ветеранам Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранам служби цивільного захисту, ветеранам Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України вручаються посвідчення та нагрудні знаки.

Зразки посвідчень, нагрудних знаків та порядок їх виготовлення і вручення визначаються Кабінетом Міністрів України.

Порядок оформлення та видачі посвідчень і нагрудних знаків «Ветеран Державної кримінально-виконавчої служби України», затверджений наказом Міністерства юстиції України від 10.02.2012 №234/5, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 10.02.2012 за № 207/20520 (далі - Порядок №234/5) визначає процедуру оформлення, обліку та видачі посвідчень і нагрудних знаків «Ветеран Державної кримінально-виконавчої служби України» особам, які набули статусу ветеранів Державної кримінально-виконавчої служби відповідно до Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

Так, за пунктами 3,4 та 6 Порядку №234/5, для отримання посвідчень і нагрудних знаків «Ветеран Державної кримінально-виконавчої служби України» ветерани звертаються за останнім місцем проходження служби із заявами, до яких додають дві фотокартки розміром 35 х 45 мм.

Посвідчення і нагрудний знак «Ветеран Державної кримінально-виконавчої служби України» вручаються ветеранові або за його письмовим дорученням рідним чи іншим особам за останнім місцем проходження служби ветерана, про що одержувач посвідчення та нагрудного знака ставить свій підпис у відповідному обліковому документі.

Для видачі посвідчень і нагрудних знаків «Ветеран Державної кримінально-виконавчої служби України» міжрегіональні територіальні органи Міністерства юстиції з питань виконання кримінальних покарань надсилають до підрозділу персоналу апарату Мін`юсту завірені копії розрахунків вислуги років та по дві фотокартки розміром 35 х 45 мм на кожного ветерана.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24.01.2020р. №20 «Деякі питання територіальних органів Міністерства юстиції», ліквідовано як юридичну особу публічного права територіальний орган Міністерства юстиції - Центральне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, утворено як юридичну особу публічного права міжрегіональний територіальний орган Міністерства юстиції з питань виконання кримінальних покарань - Департамент з питань виконання кримінальних покарань.

З аналізу вказаних положень, вбачається, що саме на відповідача 2, як новоутворений міжрегіональний територіальний орган Міністерства юстиції з питань виконання кримінальних покарань покладено обов`язок направлення до підрозділу персоналу апарату Мін`юсту матеріалів для видачі особі посвідчень і нагрудних знаків «Ветеран Державної кримінально-виконавчої служби України».

При вирішенні даної справи по суті, суд зазначає наступне.

Згідно п.6 Порядку оформлення та видачі посвідчень і нагрудних знаків "Ветеран Державної кримінально-виконавчої служби України", який затверджений наказом Міністерства юстиції України від 10.02.2012 №234/5, для видачі посвідчень і нагрудних знаків «Ветеран Державної кримінально- виконавчої служби України» міжрегіональні територіальні органи Міністерства юстиції з питань виконання кримінальних покарань, заклад вищої освіти із специфічними умовами навчання, державні установи «Центр пробації» та «Генеральна дирекція Державної кримінально- виконавчої служби України» надсилають до служби персоналу Департаменту з питань виконання кримінальних покарань завірені копії розрахунків вислуги років та по дві фотокартки розміром 35 х 45 мм на кожного ветерана.

Як встановлено судом вище, відповідач 1 отримавши заяву ОСОБА_1 написану на ім`я начальника Департаменту з питань виконання кримінальних покарань та інші матеріали, як міжрегіональний територіальний орган Міністерства юстиції з питань виконання кримінальних покарань своїм листом від 06.09.2022 №4.2-4767/Хл-22 направило вказані матеріали до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань.

Департамент з питань виконання кримінальних покарань листом від 27.09.2022 №8/3-9609/Гр/ВС повернув без розгляду матеріали позивача, та роз`яснено, що тривалість проходження служби позивача є меншою за 20 календарних років і підстави для встановлення статусу «Ветеран Державної кримінально-виконавчої служби України» відсутні, про що повідомив Міжрегіональне управління.

Південно-Східне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції своїм листом від 17.10.2022 за №4.2-5594/Кр-22 повідомило позивача про залишення його заяви без розгляду Департаментом з підстав, вказаних у листі від 27.09.2022 №8/3-9609/Гр/ВС.

Надавши оцінку зазначеній підставі повернення матеріалів позивача без розгляду, суд зазначає, що положення п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону № 203/98-ВР не містять вимог щодо наявності календарної або пільгової вислуги служби для надання статусу ветерана внутрішніх справ, а містить лише вимоги про наявність вислуги служби в органах внутрішніх справ 20 років і більше. Тобто, п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону № 203/98-ВР не містить імперативної норми щодо того, що вислуга років має бути саме календарною.

Крім того, відповідач 2 в обґрунтування своїх доводів не навів жодного нормативно-правового акту, чинного на час виникнення спірних відносин, що визначає порядок розрахунку вислуги років у пільговому та календарному обчисленні саме відповідно до пункту 3 статті 5 Закону № 203/98-ВР та надає відповідачу право здійснювати такий розрахунок під час вирішення питання про встановлення статусу ветерана Державної кримінально-виконавчої служби України.

Суд також вважає необгрунтованими посилання відповідача на роз`яснення Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України №55791-61-20 від 28.07.2020, згідно яких, якщо Законом не конкретизовано пільгового обчислення вислуги років, то така вислуга має рахуватися у календарному обчисленні, оскільки лист не є нормативно-правовим актом, носить лише роз`яснювальний, інформаційний та рекомендаційний характер.

Судом також враховано, що Постановою Кабінету Міністрів України від 18.11.2009 №1226 затверджено зразки та описи посвідчення і нагрудного знака "Ветеран Державної кримінально-виконавчої служби України", що додаються; поширено дію Порядку видачі посвідчення і вручення нагрудного знака "Ветеран військової служби", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 р. N 1601, на видачу посвідчення і вручення нагрудного знака "Ветеран Державної кримінально-виконавчої служби України", встановивши, що видача посвідчення і вручення нагрудного знака здійснюється Міністерством юстиції.

Відповідно до п. 1 Порядку видачі посвідчення і вручення нагрудного знака "Ветеран військової служби", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 №1601 (далі Порядок №1601), посвідчення та нагрудні знаки "Ветеран військової служби" видаються (вручаються) особам, які набули статусу ветеранів військової служби відповідно до Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

Згідно з п. 3 Порядку №1601 підставою для видачі посвідчення і вручення нагрудного знака "Ветеран військової служби" є: наказ про звільнення з військової служби в запас або у відставку та довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією про встановлення інвалідності I чи II групи, яка настала внаслідок захворювання, одержаного в період проходження військової служби, - для осіб, зазначених у пункті 3 статті 5 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

За приписами частини другої статті 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписамист.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та відповідати наявним обставинам.

Також слід зазначити, що за приписамист.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011р. (остаточне) по справі "Чуйкіна проти України" констатував: " 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів ( див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. The United Kingdom),п.п.28-36, Series A №18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє всіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції - гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі - провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені.

При цьому, суд зазначає, що у Висновку №11 від 18.12.2008 року Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету міністрів Ради Європи про якість судових рішень викладено наступні висновки:

«Усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою й простою мовою - це необхідна передумова розуміння рішення сторонами та громадськістю. Для цього потрібно логічно структурувати рішення й викласти його у зрозумілому стилі, доступному для всіх.»

«Кожен суддя може обрати власний стиль та побудову документа або використовувати типові зразки, якщо такі існують.»

В справі «East/West Alliance Limited» проти України» (№ 19336/04) ЄСПЛ вказує, що дія статті 13 вимагає надання національного засобу юридичного захисту у спосіб, який забезпечує вирішення по суті поданої за Конвенцією «небезпідставної скарги» та відповідне відшкодування, хоча договірним державам надається певна свобода дій щодо вибору способу, в який вони виконуватимуть свої конвенційні зобов`язання за цим положенням. Межі обов`язків за статтею 13 різняться залежно від характеру скарги заявника відповідно до Конвенції. Незважаючи на це, засоби юридичного захисту, які вимагаються за статтею 13 Конвенції, повинні бути ефективними як у теорії, так і на практиці (Kudla v. Polandа № 30210/96).

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією викладеною у постановах Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року у справі № 353/265/17 та від 04 травня 2022 року у справі № 805/5133/18-а.

Виходячи з наведеного, беручи до уваги, що позивачу встановлено ІІ групу інвалідності, причиною встановлення якої стало захворювання, пов`язане з проходженням служби в поліції, а також наявність у позивача більше 20 років пільгової вислуги, вбачається право позивача на отримання статусу ветерана Державної кримінально-виконавчої служби України, а тому суд вбачає підстави для визнання протиправним повернення саме відповідачем 2 без розгляду документів заяви позивача, оформленого листом від 27.09.2022 № 8/3-9609/Гр/ВС.

Обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати саме Департамент з питань виконання кримінальних покарань повторно розглянути документи про видачу посвідчення та нагрудного знака «Ветеран Державної кримінально-виконавчої служби України» ОСОБА_1 з урахуванням висновків суду у мотивувальній частині рішення у даній справі та направити до Міністерства юстиції України документи про видачу посвідчення та нагрудного знака «Ветеран Державної кримінально-виконавчої служби України» ОСОБА_1 , згідно з пунктом 6 Порядку оформлення та видачі посвідчень і нагрудних знаків Ветеран Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 10.02.2012 №234/5 та пунктом 3 Порядку видачі посвідчення і вручення нагрудного знака «Ветеран військової служби», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 №1601.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є частково обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про часткове задоволення адміністративного позову.

Згідно положень статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору у відповідності до положень ст. 5 Закону України Про судовий збір.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 241-246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Південно-Східного міжрегіонального управління з питання виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції (49000, м. Дніпро, вул. Короленка, буд. 4, ), Департаменту з питань виконання кримінальних покарань (04050, м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, буд. 81, код ЄДРПОУ - 43501242), третя особа Державна установа Вільнянська установа виконання покарань №11 (70050, Запорізька область, Запорізький район, смт. Кам`яне, вул. Зелена, будинок 34, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,- задовольнити частково.

Визнати протиправним повернення Департаментом з питань виконання кримінальних покарань без розгляду документів про видачу посвідчення та нагрудного знака «Ветеран Державної кримінально-виконавчої служби України» ОСОБА_1 , викладене у листі від 27.09.2022 № 8/3-9609/Гр/ВС.

Зобов`язати Департамент з питань виконання кримінальних покарань повторно розглянути документи про видачу посвідчення та нагрудного знака «Ветеран Державної кримінально-виконавчої служби України» ОСОБА_1 з урахуванням висновків суду у мотивувальній частині рішення та направити до Міністерства юстиції України документи про видачу посвідчення та нагрудного знака «Ветеран Державної кримінально-виконавчої служби України» ОСОБА_1 , згідно з пунктом 6 Порядку оформлення та видачі посвідчень і нагрудних знаків Ветеран Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 10.02.2012 №234/5 та пунктом 3 Порядку видачі посвідчення і вручення нагрудного знака «Ветеран військової служби», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 №1601.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Стрельнікова