Справа № 260/4051/23
Суддя: Гебеш С.А.
Дата ухвалення: 2023-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

20 червня 2023 року м. Ужгород№ 260/4051/23
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гебеш С.А.

при секретарі судових засідань - Романець Е.М.

та осіб, які беруть участь у справі:

позивач - не з`явився;

представник позивача - не з`явився;

представник відповідача 1 та 2 - не з`явився,

розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного Фонду України в Львівській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного Фонду України в Львівській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, а саме:

1. визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області щодо відмови у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , скасувати рішення № 66 від 12.04.2023 року «Про відмову у призначенні пенсії по віку відповідно до п. і ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи;

2. зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати ОСОБА_1 до загального трудового стажу наступні періоди його роботи: з 01.09.1979 р. по 26.12.1983 р. навчання в Хустському культурно-освітньому училищі; з 15.05.1984 р. по 12.12.1985 р. в Туберкульозному санаторії «Сережинский», з 02.04.1986р. по 30.12.1986р. в колгоспі «Двигатель», з 09.03.1987 р. по 16.05.1988 р. в Тячівському заводі «Зеніт», з 08.06.1988 р. по 07.06.1989 р. у Тячівській центральній районній лікарні; з 15.06.1989 р. по 13.11.1989 р. в колгоспі «Путь Ленина»; з 10.04.1990 р. по 30.09.1990 р. в колгоспі «Знамя Ленина»; з 16.10.1990 р. по 15.04.1991 р. в «Горьковском отделении дороги»; 17.04.1991 р. по 12.01.1992 р. в Туберкульозному санаторії «Сережинский»; з 17.01.1992 р. по 28.07.1992 р. в МПП «Скорпіон»; з 29.07.1992 р. по 25.07.1995 р. в МПП «Олеся»; з 04.08.1995 р. по 15.03.2003 р. в МПП «Олеся»; з 26.07.1993 р. по 26.07.1994 р. в ТзОВ «Урзус ЛТД»; з 27.07.1994 р. по 09.05.1999 р. в ССзОВ філіал «Карпатранс»; з 15.05.1999 р. по 25.06.2007 р. в ЗАТ «Варгус»;

3. зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з урахуванням періодів його роботи: з 01.09.1979 р. по 26.12.1983 р. навчання в Хустському культурно-освітньому училищі; з 15.05.1984 р. по 12.12.1985 р. в Туберкульозному санаторії «Сережинский», з 02.04.1986р. по 30.12.1986р. в колгоспі «Двигатель», з 09.03.1987 р. по 16.05.1988 р. в Тячівському заводі «Зеніт», з 08.06.1988 р. по 07.06.1989 р. у Тячівській центральній районній лікарні; з 15.06.1989 р. по 13.11.1989 р. в колгоспі «Путь Ленина»; з 10.04.1990 р. по 30.09.1990 р. в колгоспі «Знамя Ленина»; з 16.10.1990 р. по 15.04.1991 р. в «Горьковском отделении дороги»; 17.04.1991 р. по 12.01.1992 р. в Туберкульозному санаторії «Сережинский»; з 17.01.1992 р. по 28.07.1992 р. в МПП «Скорпіон»; з 29.07.1992 р. по 25.07.1995 р. в МПП «Олеся»; з 04.08.1995 р. по 15.03.2003 р. в МПП «Олеся»; з 26.07.1993 р. по 26.07.1994 р. в ТзОВ «Урзус ЛТД»; з 27.07.1994 р. по 09.05.1999 р. в ССзОВ філіал «Карпатранс»; з 15.05.1999 р. по 25.06.2007 р. в ЗАТ «Варгус» починаючи з часу набуття ним права на пенсію;

4. розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Позовні вимоги мотивує тим, що належним та допустимим доказом (а саме трудовими книжками) підтверджується, що ОСОБА_1 має право на включення періодів роботи з 01.09.1979 р. по 26.12.1983 р. навчання в Хустському культурно- освітньому училищі; з 15.05.1984 р. по 12.12.1985 р. в Туберкульозному санаторії «Сережинский», з 02.04.1986р. по 30.12.1986р. в колгоспі «Двигатель», з 09.03.1987 р. по 16.05.1988 р. в Тячівському заводі «Зеніт», з 08.06.1988 р. по 07.06.1989 р., у Тячівській центральній районній лікарні; з 15.06.1989 р. по 13.11.1989 р. в колгоспі «Путь Ленина»; з 10.04.1990 р. по 30.09.1990 р. в колгоспі «Знамя Ленина»; з 16.10.1990 р. по 15.04.1991 р. в «Горьковском отделении дороги»; 17.04.1991 р. по 12.01.1992 р. в Туберкульозному санаторії «Сережинский»; з 17.01.1992 р. по 28.07.1992 р. в МПП «Скорпіон»; з 29.07.1992 р. по 25.07.1995 р. в МПП «Олеся»; з 04.08.1995 р. по 15.03.2003 р. в МПП «Олеся»; з 26.07.1993 р. по 26.07.1994 р. в ТзОВ «Урзус ЛТД»; з 27.07.1994 р. по 09.05.1999 р. в ССзОВ філіал «Карпатранс»; з 15-05-1999 Р- по 25.06.2007 р. в ЗАТ «Варгус» до страхового стажу. Враховуючи, що трудові книжки містять всі необхідні записи про роботу у спірний період, ці записи є належним та допустимим доказом підтвердження трудового стажу., що дає право на призначення пенсії. Вважає, що що не впорядкованість трудової документації, не передання документів на зберігання до архіву, ліквідація організації, відсутність інших відомостей не може бути підставою для виключення вказаних періодів моєї роботи з трудового стажу, що дає мені право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення трудових книжок та бухгалтерських документів на підприємстві, їх зберігання, а тому це не може бути підставою для позбавлення мене конституційного права на соціальний захист.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 24.05.2023 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду.

06.06.2023 року Головне управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області подало відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що таке проти позову заперечує та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Заперечуючи проти позову вказує на те, що згідно поданих документів право на призначення пенсії у позивача відсутнє.

15.06.2023 року Головне управління Пенсійного Фонду України у Львівській області подало також відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що таке проти позову заперечує та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Заперечуючи проти позову вказує на те, що у позивача відсутній стразовий стаж для призначення пенсії.

Будучи належним чином повідомленими про день, час та місце судового розгляду даної справи, сторони у судове засідання не з`явилися, однак подали клопотання про розгляд справи без їх участі.

Розглянувши подані сторонами документи, матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 05.04.2023 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про призначення пенсії згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та на підтвердження страхового стажу надав визначені Порядком подання та оформлення документи для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» документи.

За результатами розгляду вказаної заяви позивача, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області прийнято рішенням про відмову у призначенні пенсії за № 66 від 12.04.2023 року.

Як вбачається із вказаного рішення позивачу відмовлено в призначенні мені пенсії по віку у зв`язку із відсутністю страхового стажу.

Так, за доданими документами до страхового стажу позивача не зараховано:

Період навчання з 01.09.1979 р. по 26.12.1983 р. згідно диплому серії НОМЕР_1 , оскільки період навчання перетинається з періодом проходження військової служби;

Період роботи з 02.04.1986 р. по 30.12.1986 р в колгоспі «Двигатель», з 15.06.1989 р. по 13.11.1989 р. в колгоспі «Путь Ленина», з 10.04.1990 р. по 30.09.1990 р. в колгоспі «Знамя Ленина» згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 , оскільки відсутня інформація про встановлений мінімум трудової участі в громадському господарстві;

Період з 01.01.1992 р. по 12.01.1992 р., згідно трудової книжки серії НОМЕР_3 , оскільки відповідно до Закону України від 23.12.2022 р. «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.93 р.» до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на РРФСР по 31.12.1991 р.;

Період з 29.07.1992 р. по 25.07.1995 р. згідно трудової книжки серії НОМЕР_3 , оскільки в записі про звільнення з роботи дата звільнення, номер та дата наказу дописана та не завірена належним чином;

Період з 26.07.1993 р. по 26.07.1994 р. згідно трудової книжки серії НОМЕР_4 , оскільки в записі про прийняття підставою прийняття зазначено - контракт;

Період з 15.05.1999 р. по 25.07.2007 р. згідно трудової книжки серії НОМЕР_4 , оскільки в записах про прийняття та звільнення з роботи відсутні номери наказів;

Періоди роботи з 02.08.2007 р. по 06.11.2008 р., з 07.11.2008 р. ПО 01.12.2008 р., з 27.10.2010 р. по 30.11.2010 р. згідно трудової книжки НОМЕР_5 від 02.08.2007 р., оскільки відповідно до Закону України від 23.12.2022 р. «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 р.» до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на РРФСР по 31.12.1991 р.

Вирішуючи правомірність винесення відповідачем 2 оскаржуваного рішення, суд виходить з наступного.

За приписами статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права, свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав, свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписом п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон від 09.07.2003 № 1058-IV).

Відповідно до ст. 8 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ч. 1 ст. 24 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2 ст. 24 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV).

Отже, з вищезазначеного вбачається, що страховий стаж отриманий до впровадження системи персоніфікованого обліку обчислюється на підставі документів згідно законодавства, що діяло до набрання чинності Закону від 09.07.2003 № 1058-IV.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону № 1058-IV стало відсутність необхідного страхового стажу.

Згідно вимог ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон від 05.11.1991 № 1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Наведене узгоджується також із положеннями п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993р. (далі - Інструкція) та п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 р. (далі - Порядок № 637).

Згідно п. 3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Із цього слідує, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а необхідність надання будь-яких додаткових уточнюючих довідок виникає лише у випадку коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу.

Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 року по справі № 235/805/17, від 06.12.2019 року по справі № 663/686/16-а, від 06.12.2019 року по справі № 500/1561/17, від 05.12.2019 року по справі № 242/2536/16-а.

Судом досліджено копію трудової книжки НОМЕР_4 , та встановлено, що такий:

в період з 15.05.1984 року по 12.12.1985 рік працював в туберкульозному санаторію "Сережинський" (а.с. 10);

в період з 02.04.1986 року по 30.12.1986 року працював в колгоспі "Двигатель" (а.с. 8);

в період з 09.03.1987 року по 16.05.1988 року працював в Тячівському заводі "Зеніт" (а.с. 8, на звороті);

в період з 08.06.1988 року по 07.06.1989 рік працював у Тячівській центральній районній лікарні (а.с. 8, на звороті);

в період з 15.06.1989 року по 13.11.1989 рік працював в колгоспі "Путь Леніна" (а.с. 8, на звороті);

в період з 10.04.1990 року по 30.09.1990 рік працював в колгоспі " ОСОБА_2 " (а.с. 9);

в період з 16.10.1990 року по 15.04.1991 рік працював в "Горьковськом отделении дороги" (а.с. 9);

в період з 17.04.1991 року по 12.01.1992 рік працював в Туберкульозному санаторії "Сережинський" (а.с. 9);

в період з 17.01.1992 року по 28.07.1992 рік працював в МПП "Скорпіон" (а.с. 9, на звороті);

в період з 29.07.1992 року по 25.07.1992 рік працював в МПП "Олеся" (а.с. 9, на звороті);

в період з 04.08.1995 року по 15.03.2003 рік працював в в МПП "Олеся" (а.с. 10, на звороті);

в період з 26.07.1993 року по 26.07.1994 рік працював в ТОВ "Урзус ЛТД" (а.с. 11);

в період з 27.07.1994 року по 09.05.1999 рік працював в ССзОВ філіал "Карпаттранс" (а.с. 11);

в період з 15.05.1999 року по 25.06.2007 року працював в ЗАТ "Варгус" (а.с.11, на звороті).

Разом з тим, для підтвердження страхового стажу позивачем також додано до матеріалів справи:

1. довідку МПП «Олеся» № 147 від 15.03.2003 року, якою підтверджено позивачу стаж роботи у вказаному підприємстві в період з з 29.07.1992 року по 25.07.1992 рік та з 04.08.1995 року по 15.03.2003 рік (а.с. 18);

2. довідку № 01.1-15/189 від 27.04.2023 року, якою підтверджено період навчання Хустському культурно-освітньому училищі на денній формі навчання режисерської спеціалізації (а.с. 15);

3. копію військового квитка НОМЕР_6 відповідно до якого проходив військову службу в період з 06.05.1981 року по 30.04.1983 року (а.с. 19);

4. лист № 72 від 15.02.2000 року, яким підтверджується, що ОСОБА_1 , 1962 р.н. дійсно працював у філіалі фірми «Карпатранс» з 27.07.1994 р. по 09.05.1999 p., згідно з наказами № 2 від 27.07.1994 р. прийнятий та за № 68 від 09.05.1999 р. звільнений (а.с. 12);

5. довідку № 35 від 17.03.2023 року, відповідно до якої рішенням четвертої сесії восьмого скликання Тячівської міської ради Закарпатської області від 28.01.2021 року № 235 «Про прийняття прав засновника КНП «Тячівська районна лікарня» Тячівської районної ради», перейменовано на комунальне некомерційне підприємство «Тячівська районна лікарня» Тячівської міської ради Закарпатської області (а.с. 13).

Суд вказує на те, що записи у трудовій книжці позивача скріплені печатками підприємства, дефектів не мають та чітко містять відомості щодо роботи позивача у спірні періоди. А надавати уточнюючі довідки для підтвердження трудового стажу необхідно лише в разі коли відсутні відомості в трудовій книжці.

В даному випадку відповідачем 2 не дотримано норм чинного законодавства, щодо врахування вказаних періодів до трудового стажу для призначення пенсії, а відтак відповідач 2 в даному випадку діяв не в межах та не в спосіб встановлений чинним законодавством щодо визначення трудового стажу, який дає право позивачу на призначення відповідної пенсії.

Згідно статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Враховуючи викладене, суд вважає, що Пенсійний орган повинен використовувати всі передбачені законом повноваження за для повного та об`єктивного розгляду заяви про призначення пенсії, виходячи з тих обставин, що склалися.

В даному випадку позивач не може бути позбавлений свого права на призначення йому пенсії за віком, у зв`язку з неможливістю пенсійного органу встановити відповідний стаж за наявності оригіналів трудової книжки яка є основним документом необхідним для його підтвердження.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для зарахування до страхового стажу позивача, що враховується для призначення пенсії періодів роботи: з 15.05.1984 року по 12.12.1985 рік в Туберкульозному санаторію "Сережинський"; з 02.04.1986 року по 30.12.1986 року в колгоспі "Двигатель"; з 09.03.1987 року по 16.05.1988 року в Тячівському заводі "Зеніт"; з 08.06.1988 року по 07.06.1989 рік у Тячівській центральній районній лікарні; з 15.06.1989 року по 13.11.1989 рік в колгоспі "Путь Леніна"; з 10.04.1990 року по 30.09.1990 рік в колгоспі " ОСОБА_2 " (а.с. 9); з 16.10.1990 року по 15.04.1991 рік в "Горьковськом отделении дороги"; з 17.04.1991 року по 12.01.1992 рік в Туберкульозному санаторії "Сережинський"; з 17.01.1992 року по 28.07.1992 рік в МПП "Скорпіон"; з 29.07.1992 року по 25.07.1992 рік в МПП "Олеся"; з 04.08.1995 року по 15.03.2003 рік працював в МПП "Олеся"; з 26.07.1993 року по 26.07.1994 рік в ТОВ "Урзус ЛТД"; з 27.07.1994 року по 09.05.1999 рік в ССзОВ філіал "Карпаттранс"; з 15.05.1999 року по 25.06.2007 року в ЗАТ "Варгус". Разом з тим, довідка, яка видана Комунальним закладом вищої освіти "Академія культури і мистецтв" Закарпатської обласної ради № 011-15/189 від 27.04.2023 року підтверджує навчання позивача в період з 01.09.1979 року по 16.12.1983 рік, а тому висновок ГУ ПФУ в Львівській області про те, що такий не може бути врахований, є безпідставними.

Отже, провівши правовий аналіз законодавчих актів, що регулюють спірні правовідносини, враховуючи обставини справи, суд вважає, що ОСОБА_1 на момент звернення із заявою до органу Пенсійного фонду України мав право на зарахування до страхового стажу спірних періодів роботи.

У зв`язку із не врахуванням відповідачем 2 оскаржуваних періодів роботи до загального трудового стажу позивача для призначення пенсії, останнім порушено право позивача на призначення пенсії, оскільки в розрізі даної справи та за умови підтвердження трудового стажу, позивач як громадянин України наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних (надуманих) підстав.

На підставі вказаного суд приходить до висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області про відмову у призначенні пенсії позивачу №66 від 12.04.2023 року є протиправним та підлягає скасуванню, а тому з метою захисту порушеного права позивача на пенсійне забезпечення слід зобов`язати відповідача 1 повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії, з врахуванням висновків суду.

Щодо позовної вимоги позивача про призначення пенсії за віком, то така задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вирішення питань що призначення пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" відноситься виключно до компетенції органів Пенсійного фонду України.

У зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком, не підлягають до задоволення оскільки в разі задоволення таких суд фактично перебере на себе повноваження відповідача щодо призначення пенсії, що відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", що відноситься виключно до компетенції органів Пенсійного фонду України, що не відповідатиме завданню адміністративного судочинства.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.

Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював позицію з цього питання, згідно якої національні суди повинні проконтролювати, чи не є викладені у них висновки адміністративних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, непідтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів; у будь-якому разі суди повинні дослідити такі акти, якщо їх об`єктивність та обґрунтованість є ключовим питанням правового спору (пункт 157 рішення у справі "Сігма радіо телевіжн лтд. проти Кіпру" (Sigma Radio Television ltd. v. Cyprus № 32181/04); пункт 44 рішення у справі "Брайєн проти Об`єднаного Королівства" (Bryan v. the United Kingdom); пункти 156-157, 159 рішення у справі "Сігма радіо телевіжн лтд. проти Кіпру" (Sigma Radio Television ltd. v. Cyprus № 32181/04); пункти 47-56 рішення у справі "Путтер проти Болгарії" (Putter v. Bulgaria № 38780/02).

Слід також зазначити, що законодавець передбачив обов`язок суду зобов`язати суб`єкта владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього, тому втручання у повноваження вказаного органу виходить за межі завдань адміністративного судочинства, виходячи з предмету даного позову.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у справі № 826/20369/14 (постанова від 13.11.2018 р.).

Крім того, судом при розгляді даної адміністративної справи також враховується, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

З урахуванням вищенаведеного, суд також приходить до висновку, що відповідач при виконанні судового рішення не матиме можливості відхилитися від його висновків в частині наявності у позивача відповідного страхового стажу.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідачі по справі, як суб`єкти владних повноважень, не виконали покладені на них обов`язки щодо доказування правомірності вчинених ними дій та прийняття оскаржуваного рішення. Натомість, позивачем надано достатньо доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовує позовні вимоги.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

На підставі наведеного та керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 241-246, 250, 255, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного Фонду України в Львівській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Львівській області від 66 від 12.04.2023 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, код ЄДРПОУ - 20453063) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_7 ) до загального трудового стажу періоди роботи з 01.09.1979 р. по 26.12.1983 р. навчання в Хустському культурно-освітньому училищі; з 15.05.1984 р. по 12.12.1985 р. в Туберкульозному санаторії «Сережинский», з 02.04.1986р. по 30.12.1986р. в колгоспі «Двигатель», з 09.03.1987 р. по 16.05.1988 р. в Тячівському заводі «Зеніт», з 08.06.1988 р. по 07.06.1989 р. у Тячівській центральній районній лікарні; з 15.06.1989 р. по 13.11.1989 р. в колгоспі «Путь Ленина»; з 10.04.1990 р. по 30.09.1990 р. в колгоспі «Знамя Ленина»; з 16.10.1990 р. по 15.04.1991 р. в «Горьковском отделении дороги»; 17.04.1991 р. по 12.01.1992 р. в Туберкульозному санаторії «Сережинский»; з 17.01.1992 р. по 28.07.1992 р. в МПП «Скорпіон»; з 29.07.1992 р. по 25.07.1995 р. в МПП «Олеся»; з 04.08.1995 р. по 15.03.2003 р. в МПП «Олеся»; з 26.07.1993 р. по 26.07.1994 р. в ТзОВ «Урзус ЛТД»; з 27.07.1994 р. по 09.05.1999 р. в ССзОВ філіал «Карпатранс»; з 15.05.1999 р. по 25.06.2007 р. в ЗАТ «Варгус».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, код ЄДРПОУ - 20453063) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_7 ) про призначення пенсії, з врахуванням висновків суду викладених у мотивувальній частині рішення суду.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 26 червня 2023 року.

СуддяС.А. Гебеш