Справа № 280/2562/23
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2023-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
29 червня 2023 року Справа № 280/2562/23 :

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Медкомфорт" (далі позивач) до Головного управління ДПС у Львівській області (далі відповідач 1), до Державної податкової служби України (далі відповідач 2), в якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління ДПС у Львівській області про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №8245405/40308681 від 10.02.2023, яким Товариству з обмеженою відповідальністю "Медкомфорт" було відмовлено у реєстрації податкової накладної № 12 від 31.12.2022, та зобов`язати Державну податкову службу України здійснити реєстрацію податкової накладної № 12 від 31.12.2022 у Єдиному реєстрі податкових накладних, датою її подання на реєстрацію.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 15.05.2023 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю МЕДКОМФОРТ задоволено.

19.06.2023 від представника Товариства з обмеженою відповідальністю МЕДКОМФОРТ до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення суду. В даній заяві заявник просить суд: ухвалити додаткове рішення у справі №280/2562/23 шляхом стягнення з відповідача - Головного управління ДПС у Львівській області документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1700,00 грн.

Ухвалою суду від 19.06.2023 призначено до розгляду в порядку письмового провадження заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю МЕДКОМФОРТ про ухвалення додаткового рішення суду у справі № 280/2562/23.

Запропоновано відповідачам протягом 2-х днів від дня отримання даної ухвали суду надати письмові пояснення.Пьмових пояснень/заперечень від відповідачів до суду не надходило.

Вирішуючи заяву про ухвалення додаткового судового рішення з питань розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частинами 1 та 2 ст.16 КАС України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі Баришевський проти України, від 10.12.2009 у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12.10.2006 у справі Двойних проти України, від 30.03.2004 у справі Меріт проти України заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/WestAllianceLimited проти України, заява №19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Так, з наданих до заяви про стягнення витрат на правничу допомогу документів встановлено, що представник позивача просить стягнути витрати на надання правничої допомоги у розмірі 1700,00 грн., які складаються: із складання та подання позовної заяви 1700,00 грн. (за 3 год. 50 хвилин.).

На підтвердження виконання робіт представником позивача надано: ордер на надання правничої допомоги серія АР № 1110817 від 18.01.2023; договір про надання правової (правничої) допомоги від 09.01.2023 №09/01/23; акт наданих послуг від 14.06.2023; прибутковий касовий ордер № 8 від 14.06.2023 на суму 1700,00 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку, що обґрунтованим розміром витрат на правову допомогу, які підлягають стягненню є 1700,00 грн. за складання та подання позовної заяви.

За таких обставин, заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243-246, 252 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю МЕДКОМФОРТ про ухвалення додаткового рішення суду у справі № 280/2562/23 задовольнити у повному обсязі.

Ухвалити додаткове рішення в адміністративній справі № 280/2562/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю МЕДКОМФОРТ (69124, м.Запоріжжя, Хортицьке шосе, буд.30-В, ) до Головного управління ДПС у Львівській області (79003, м. Львів, вул. Стрийська, 35, ), до Державної податкової служби України (04053, м.Київ, Львівська площа, 8; ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю МЕДКОМФОРТ за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1700,00 грн. (одна тисяча сімсот гривень).

Додаткове судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту додаткового судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повний текст додаткового рішення складений 29.06.2023.

Суддя А.В. Сіпака