Справа № 420/19204/22
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2023-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/19204/22

Перша інстанція: суддя Білостоцький О.В.,

повний текст судового рішення

складено 29.03.2023, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Бітова А.І., Градовського Ю.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_2 Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) на додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 березня 2023 року у справі №420/19204/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 Державної прикордонної служби України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2022 року ОСОБА_1 (позивач) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 Державної прикордонної служби України (відповідач, також військова частина НОМЕР_2 ), в якому позивач (з урахуванням уточнення позовних вимог) просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 Державної прикордонної служби України (інша назва ІНФОРМАЦІЯ_1 , інша назва військова частина НОМЕР_2 ) щодо невірного нарахування та недоплати індексації грошового забезпечення під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 в період з 01 січня 2015 року по 26.11.2018 року ОСОБА_1 ;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 Державної прикордонної служби України (інша назва ІНФОРМАЦІЯ_1 , інша назва військова частина НОМЕР_2 ) здійснити перерахунок та доплату належної індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 під час проходження військової служби у 25 прикордонному загоні Держприкордонслужби в період з 01 січня 2015 року по 26 листопада 2018 року, із застосуванням базового місяця - січень 2008 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15 березня 2023 року, позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено частково.

Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 Державної прикордонної служби України щодо застосування квітня 2012 року, серпня 2015 року та листопада 2016 року, як місяців, за якими починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення позивача в період з 01.01.2015 року по 28.02.2018 року.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 Державної прикордонної служби України нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2015 року по 28.02.2018 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

17.03.2023 року від представника позивача до Одеського окружного адміністративного суду надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення по адміністративній справі №420/19204/22, а саме стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_2 Державної прикордонної служби України на користь ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5 000,00 грн.

29 березня 2023 року року Одеським окружним адміністративним судом у даній справі ухвалено додаткове рішення, яким заяву представника позивача задоволено частково, стягнуто з ІНФОРМАЦІЯ_2 Державної прикордонної служби України за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1500,00 грн.

Не погоджуючись з прийнятим додатковим рішенням, відповідачем у справі - 25 Прикордонним загоном Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) подано на вказане додаткове рішення апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апелянт просить скасувати додаткове рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні вимог позивача у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає про безпідставність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , у звязку із чим також відсутні підстави для відшкодування понесених витрат на правничу допомогу.

За приписами ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ст.311 КАС України, справу розглянуто в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість додаткового судового рішення в межах вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Ухвалюючи додаткове рішення у даній справі, суд першої інстанції, проаналізувавши приписи ст.ст.134, 139 КАС України, ЗУ «Про адвокатуру», врахувавши часткове задоволення позову ОСОБА_1 , проведення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а також прийнявши до уваги додані до справи докази понесення позивачем судових витрат, їх співмірність із складністю справи, обсягом наданих до суду та досліджених матеріалів, а також обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на підготовку процесуальних документів, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання представника позивача в цій частині та стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_2 Державної прикордонної служби України за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача судових витрат на правову допомогу у розмірі 1500,00 грн.

Надаючи оцінку обґрунтованості такого висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до встановлених обставин справи, 13.11.2022 року між ОСОБА_1 (як клієнтом) та адвокатським об`єднанням «Трійця» в особі керівника об`єднання адвоката Шаповалова О.Ю. було укладено Договір про надання правової допомоги №45/22.

Підпунктами 1.1-1.2 вказаного Договору визначено, що адвокат зобов`язується здійснювати представництво Клієнта на умовах і в порядку, що визначені цим Договором, а Клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання даного Договору.

Зміст правничої допомоги Адвоката за цим Договором полягає в тому, що Клієнт доручає, а Адвокат бере на себе зобов`язання під час строку дії цього Договору здійснювати представництво Клієнта бути представником в усіх державних, громадських, та інших підприємствах, установах і організаціях, незалежно від підпорядкування, форм власності, галузевої належності та місцевих судах, направляти листи, адвокатські запити та інші документи.

Згідно пп. 4.1. Договору розмір гонорару адвоката погоджується Сторонами окремо. Загальна вартість Договору складає загальну вартість наданих послуг, які зазначені в актах наданих послуг та/або рахунках-фактурах, які були виставлені Клієнту за Договором та інших додатках до Договору, які є невід`ємною частиною даного Договору.

27.12.2022 року між сторонами було підписано додаткову угоду №1 до Договору про надання правової допомоги №45/22 від 13.11.2022 року, відповідно до якої зазначено, що дана угода визначає порядок оплати юридичних послуг (гонорару) адвоката про надання правової допомоги у підготовці документів та складання позовної заяви щодо про визнання дій протиправними та скасування повідомлення та наказу про відсторонення від роботи; зобов`язання вчинити певні дії та представництво інтересів Клієнта в суді першої інстанції, представництво інтересів Клієнта під час розгляду справи в суді першої інстанції та апеляційної інстанції. Вартість послуг становить 5 000 гривень 00 копійок (п`ять тисяч грн. 00 коп.).

Також представником позивача було надано до матеріалів справи акт наданих юридичних послуг від 27.12.2022 року на суму 5 000,00 грн. та квитанцію про сплату адвокатських послуг.

Вказаними вище документами, позивачем підтверджено отримання правничої допомоги під час розгляду даної справи у суді першої інстанції.

При цьому, судом першої інстанції було зменшено заявлену до відшкодування суму з 5000,00 грн. до 1500,00 грн.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги відповідача, колегія суддів враховує, що в силу вимог ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки за результатами розгляду справи по суті та з урахуванням перегляду його в апеляційному порядку за наслідками розгляду апеляційної скарги відповідача, позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені частково, - позивач має право на відшкодування понесених ним судових витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Стосовно розміру присуджених судом першої інстанції до відкшодування сум, апеляційний суд враховує, що в силу приписів ст.134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 6,7 статті 134 КАС України).

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд першої інстанції дослідив зміст наданих позивачем документів, які містять опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, розмір визначеного гонорару, дослідив обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. Також, суд першої інстанції вірно звернув увагу на те, що додаткова угода №1 до Договору про надання правової допомоги №45/22 від 13.11.2022р. стосується іншого предмету спору, аніж той, що розглядається у межах цієї справи.

Відповідач у своїй апеляційній скарзі не ставить під сумнів співмірність стягнутих витрат із складністю справи, не вазує про завищення таких сум, тощо. При цьому, відповідач вважає як було вказано вище, що взагалі відсутні підстави для ухвалення додаткового судового рішення щодо судових витрат позивача, з огляду на безпідставність позову, що між тим спростовано вищенаведеним.

Колегія суддів також зауважує, що розглядаючи заяву про розподіл судових витрат, та вирішуючи її по суті, суд має детально визначити чи підтверджуються вони документально (реально понесені) чи заявлених розмір відповідає визначеним приписами КАС України критеріям та чи є такі витрати співмірними зі складністю справи та здійсненими стороною діями під час розгляду спору, а не автоматично стягувати увесь заявлений стороною до відшкодування розмір витрат на професійну правничу допомогу.

На думку апеляційного суду, ухвалюючи додаткове рішення у даній справі, суд першої інстанції дотримався вищенаведених вимог.

Надані представником позивача документи, поза розумним сумнівом, доводять факт понесення позивачем витрат на правову допомогу адвоката в розглядуваній справі, розкривають зміст та обсяг наданих послуг, їх вартість.

Дослідивши наявні у справі документи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції врахувавши складність справи, характер спірних правовідносин, часткове задоволення позовних вимог, виходячи з принципу обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони, обґрунтовано зменшив розмір витрат позивача та присудив на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 1500,00 грн.

Ця сума, на переконання колегії суддів, є цілком ґрунтовною, не становить надмірний тягар для відповідача, та не є такою, яка могла б за даний спірних обставин справи вважатись неспівмірною, а іншого скаржником не доведено. Апеляційна скарга не містить жодного належного доводу на доведення неспімірності стягнутої судом першої інстанції суми витрат на правничу допомогу у цій справі.

Колегія суддів зазначає, що витрати позивача на професійну правничу (правову) допомогу у сумі 1500,00 грн. підтверджені належними та допустимими доказами, а тому підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

До того ж, апеляційний суд звертає увагу й на те, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення, витрачених коштів, але і в певному сенсі спонукання суб`єкта владних повноважень своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних і юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 05.09.2019р. по справі №826/841/17.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив додаткове судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Загалом доводи апеляційної скарги є несуттєвими, встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення спірно питання щодо відшкодування витрат на правничу допомогу.

Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України» ) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень та враховує, що у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на викладене, відсутні підстави для скасування додаткового судового рішення у цій справі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено додаткове судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає вказану апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 241-243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 328 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_2 Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) - залишити без задоволення.

Додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 березня 2023 року у справі № 420/19204/22 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач Т.М. Танасогло
Судді Ю.М. Градовський А.І. Бітов