Справа № 600/1166/22-а
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2023-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2023 р. м. Чернівці Справа №600/1166/22-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Григораша В.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сітка Захід" до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До Чернівецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Сітка Захід" (позивач) до Головного управління ДПС у Чернівецькій області (відповідач), з такими позовними вимогами:

визнати протиправними та скасувати винесене ГУ ДПС у Чернівецькій області податкове повідомлення-рішення за формою "Н" від 08.02.2022 № щодо застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сітка Захід" штрафу у сумі 160764,00 грн (сто шістдесят тисяч сімсот шістдесят чотири гривні 00 копійок).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 17.01.2022 посадовими особами відповідача проведено камеральну перевірку з питань своєчасності реєстрації податкових накладних в ЄРПН. За наслідками проведення камеральної перевірки складено акт про результати камеральної перевірки своєчасності реєстрації податкових накладних щодо виявлення порушення вимог п. 201.10 ст. 201 ПК України, в частині несвоєчасної реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

На підставі вказаного акту прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, згідно якого за фактом порушення впродовж грудня 2018, січнягрудня 2019, січня 2020, граничних строків реєстрації в ЄРПН податкових накладних згідно з п. 120-1.1. ст. 120-1 ПК України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сітка Захід" застосовано штраф у сумі 160764,00 грн.

Із вказаним рішенням позивач не погоджується, оскільки факт порушення товариством вимог п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в частині несвоєчасної реєстрації впродовж грудня 2018, січнягрудня 2019, січня 2020, податкових накладних ЄРПН, був раніше встановлений контролюючим органом під час проведення документальної позапланової виїзної перевірки, яка проводилась з 22.11.2021 по 03.12.2021.

Позивач наголошував на тому, що за результатами документальної позапланової виїзної перевірки податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення від 07.12.2021 №00000/9086/ж10/24-13-07-03, яким за фактом відсутності складення та реєстрації в ЄРПН податкових накладних, зокрема впродовж грудня 2018, січня-грудня 2019, січня 2020, згідно з п. 120-1.2. ст. 120-1 ПК України до товариства застосовано штраф у розмірі 265794,00 грн.

Вказаний штраф сплачено позивачем в повному обсязі. Окрім цього, позивачем - на виконання податкового повідомлення-рішення від 07.12.2021 №00000/9086/ж10/24-13-07-03 здійснено реєстрацію ПН.

Зазначав, що за підсумками камеральної перевірки податкове повідомлення-рішення, про встановлення порушення платником податків вимог абз. 2 п. 120-1.2 ст. 120-1 ПК України, щодо притягнення Товариства з обмеженою відповідальністю "Сітка Захід" до відповідальності за п. 120-1.2 ст. 120-1 ПК України відповідачем не приймалося.

На думку позивача, дії позивача в частині реєстрації податкових накладних за період впродовж грудня 2018, січня-грудня 2019, січня 2020 відповідно до податкового повідомлення-рішенням від 07.12.2021 №00000/9086/ж10/24-13-07-03 за п. 120-1.1 ст. 120-1 ПК України кваліфіковані не вірно, що в свою чергу свідчить про фактичне повторне притягнення платника податків до відповідальності за вчинення одного й того ж податкового порушення.

Позивач звертаючи увагу на факт сплати штрафних санкцій на підставі податкового повідомлення-рішення від 07.12.2021 №00000/9086/ж10/24-13-07-03, зазначав, що оскаржуване ним податкове повідомлення-рішення є свідченням повторного притягнення платника податку до фінансової відповідальності за одне й те саме правопорушення внаслідок невірної кваліфікації дії платника податку.

Позивач вважає, що невірна кваліфікація дій позивача за пунктом 120-1.1 ст. 120-1 ПК України у податковому повідомленні-рішенні від 08.02.2022 № свідчить про відсутність у даному податковому повідомленні-рішенні підстав для притягнення до фінансової відповідальності на підставі абзацу 2 п. 120-1.2 ст. 120-1 ПК України.

Головне управління ДПС у Чернівецькій області, не погоджуючись з позовними вимогами, подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що податкове повідомлення-рішення від 08.02.2022 № прийнято на підставі акта камеральної перевірки від 17.01.2022 №118/24-13-18-10/36755057, за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних (п. 120-1.1 ст. 120-1 ПК України), за що до позивача застосовано штраф в розмірі 50 % у сумі 160764,00 грн.

В той час, як податкове повідомлення-рішення від 07.12.2021 №00000/9086/ж10/24-13-07-03, винесене на підставі акту від 27.10.2021 №4481/Ж5/24-13-07-03/36755057, яким застосовано до позивача штрафну санкцію в розмірі 50 % в сумі 265794,00 грн, прийнято за відсутність реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних (п. 120-1.2 ст. 120-1 ПК України).

Відповідач вважає посилання позивача на те, що податковим органом допущено повторне застосування штрафної санкції за одне і те ж правопорушення не відповідає дійсності.

Позивач, не погоджуючись з відзивом на позовну заяву, подав до суду відповідь на відзив, в якому зазначив, шо штраф за порушення ТОВ "Сітка Захід" граничного строку передбаченого ст. 201 ПК України для реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (п. 120-1.1 ст. 120-1 ПК України) не може бути застосований до платника податків, з огляду на встановлення податковим органом під час перевірки з 22.11.2021 по 03.12.2021 відсутності реєстрації вказаних спірних податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, що унеможливлює в подальшому застосування приписів п. 120-1.1 ст. 120-1 ПК України до спірних правовідносин.

Відповідачем подано до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких посилався на лист від 19.04.2022 №2695/6/24-13-18-10, яким позивача повідомлено, що листом від 08.02.2022 №1423/6/24-13-18-10 надіслано податкове повідомлення-рішення від 08.02.2022 №, що прийняте на підставі акта камеральної перевірки щодо своєчасності реєстрації податкових накладних в ЄРПН від 17.01.2022 №118/24-13-18-10/36755057 та розрахунок.

В зазначеному податковому-повідомленні рішенні викладено порушення в редакції: "граничних строків реєстрації в ЄРПН податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, визначених статтею 201 Податкового кодексу України, та згідно з пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України слід читати "граничних строків реєстрації в ЄРПН податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, визначених статтею 201 Податкового кодексу України, та згідно з пунктом 120-1.2 статті 120-1 Податкового кодексу України".

Ухвалою судді Чернівецького окружного адміністративного суду Григораша В.О. від 24.02.2022 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Перевіривши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено такі обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сітка Захід" зареєстроване як юридична особа та перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС в Чернівецькій області як платник податків.

Основним видом економічної діяльності за КВЕД:46.73 є оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням.

Разом із цим, видами діяльності за КВЕД 25.11 є виробництво будівельних металевих конструкцій і частин конструкцій; 25.93 виробництво виробів із дроту, ланцюгів і пружин; 46.13 діяльність посередників у торгівлі деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами; 46.49 оптова торгівля іншими товарами господарського призначення; 46.74 оптова торгівля залізними виробам. Водопровідним і опалювальним устаткуванням і приладдям до нього; 46.90 неспеціалізована оптова торгівля; 47.19 інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; 49.41 вантажний автомобільний транспорт (а.с. 104-111).

Як вбачається із матеріалів справи, у період з 29.09.2021 по 27.10.2021 посадовими особами Головного управління ДПС у Чернівецькій області проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ "Сітка Захід" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2018 по 30.06.2021, валютного законодавства за період 01.01.2018 по 30.06.2021, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2018 30.06.2021 відповідно до затвердженого плану (переліку питань) документальної перевірки (додаток 1 до акта (довідки) перевірки, який є його невід`ємною частиною).

За результатами вказаної перевірки складено акт про результати документальної планової виїзної перевірки від 27.10.2021 №4481/ж5/24-13-07-01/36755057.

Перевіркою встановлено порушення ТОВ "Сітка Захід" зокрема: п. 201.10 ст. 201 ПК України, в результаті чого встановлено відсутність реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму податкових зобов`язань з ПДВ в розмірі 1037294,55 грн (а.с. 159-237).

Не погоджуючись із зазначеним актом перевірки позивачем подано заперечення на такий акт.

У зв`язку із цим, у період з 22.11.2021 по 03.12.2021 посадовими особами відповідача проведено документальну позапланову перевірку виїзну перевірку ТОВ "Сітка Захід" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2018 по 30.06.2021, що стали предметом заперечення, за результатами якої складено акт про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Сітка Захід" від 03.12.2021 №5289/ж5/24-13-07-03/36755057.

В ході перевірки відповідачем встановлено порушення, зокрема: п. 201.10 ст. 201 ПК України в результаті чого встановлено відсутність реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму податкових зобов`язань з ПДВ в розмірі 625772,00 грн (а.с. 21-65).

На підставі акта про результати документальної планової виїзної перевірки від 27.10.2021 №4481/ж5/24-13-07-01/36755057, з урахуванням висновків, викладених у акті від 03.12.2021 №5289/ж5/24-13-07-03/36755057, 07.12.2021 Головним управління ДПС у Чернівецькій області винесено податкове повідомлення-рішення №00000/9086/ж10/24-13-07-03, яким застосовано штрафну санкцію в розмірі 50%, в сумі 265794,00 грн відповідно до вимог п. 120-1.2 статті 120 ПК України за відсутність складання та/або реєстрації протягом граничного строку реєстрації в реєстрі податкових накладних (ЄРПН) податкових накладних, передбаченої ст. 201 ПК України на загальну суму податкових зобов`язань 627772,00 грн (а.с. 15).

Згідно доданого до матеріалів справи платіжного доручення №3982 від 20.12.2021, у відповідності до податкового повідомлення-рішення від 07.12.2021 №00000/9086/ж10/24-13-07-03 штраф в розмірі 265794,00 грн сплачено в повному обсязі (а.с. 17).

На виконання податкового повідомлення-рішення від 07.12.2021 №00000/9086/ж10/24-13-07-03, позивач здійснив реєстрацію ПН, зокрема склавши та зареєструвавши 20.12.2021 за податковими зобов`язаннями з ПДВ наступні ПН:

за грудень 2018 на 17796 грн податкову накладну №1 від 31.12.2018;

за січень 2019 на 17796 грн податкову накладну №1 від 31.01.2019;

за лютий 2019 на 21162 грн податкову накладну №1 від 28.02.2019;

за березень 2019 на 21162 грн податкову накладну №1 від 31.03.2019;

за квітень 2019 на 21162 грн податкову накладну №1 від 30.04.2019;

за травень 2019 на 21162 грн податкову накладну №1 від 31.05.2019;

за червень 2019 на 21162 грн податкову накладну №1 від 30.06.2019;

за липень 2019 на 21162 грн податкову накладну №1 від 31.07.2019;

за серпень 2019 на 21162 грн податкову накладну №1 від 30.08.2019;

за вересень 2019 на 21162 грн податкову накладну №1 від 30.09.2019;

за жовтень 2019 на 29495 грн податкову накладну №1 від 31.10.2019;

за листопад 2019 на 29495 грн податкову накладну №1 від 30.11.2019;

за грудень 2019 на 29495 грн податкову накладну №1 від 31.12.2019;

за січень 2020 на 28155 грн податкову накладну №1 від 31.01.2020.

17.01.2022 головним державним інспектором Чернівецького відділу податків і зборів з юридичних осіб та проведення камеральних перевірок ГУ ДПС у Чернівецькі області Савчук Т.К. проведено камеральну перевірку ТОВ "Сітка Захід" з питань своєчасності реєстрації податкових накладних в ЄРПН.

За результатами проведеної перевірки, складено акт про результати камеральної перевірки своєчасності реєстрації податкових накладних від 17.01.2022 №118/24-13-18-10/36755057, яким зафіксовано порушення позивачем п. 201.10 ст. 201 ПК України в частині несвоєчасної реєстрації ПН в ЄРПН (а.с. 18-19).

На підставі акта від 17.01.2022 №118/24-13-18-10/36755057 Головним управління ДПС у Чернівецькій області винесено податкове повідомлення-рішення від 08.02.2022 №, яким застосовано штрафну санкцію в розмірі 50%, в сумі 160764,00 грн відповідно до вимог п. 120-1.1 статті 120-1 ПК України за відсутність реєстрації упродовж грудня 2018, січня-грудня 2019, січня 2020 в ЄРПН протягом граничного строку, передбаченого п. 201.10 ст. 201 ПК України, податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних на суму (а.с. 10).

Листом від 08.02.2022 №1423/6/24-13-18-10 повідомлено позивача про надсилання на його адресу податкового повідомлення-рішення форми "Н" від 08.02.2022 № до акту камеральної перевірки щодо несвоєчасної реєстрації ПН в ЄРПН від 17.01.2022 №118/24-13-18-10/36755057.

Згідно матеріалів справи податкове повідомлення-рішення від 08.02.2022 № вручено позивачу 11.02.2022, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу.

Окрім цього, вказаним вище листом повідомлено, що відповідно до п. 120-1.2 ст. 120-1 ПК України відсутність реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної, зазначених в абзаці першому цього пункту, після спливу 10 календарних днів, наступних за днем отримання платником податку податкового повідомлення-рішення тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 50 відсотків суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зазначеної в такій податковій накладній та/або розрахунку коригування до податкової накладної або від суми податку на додану вартість, нарахованого за операцією з постачання товарів/послуг, якщо податкову накладну на таку операцію не складено. За результатами документальної перевірки, відповідно до п. 120-1.2 ст. 120-1 ПК України прийнято ППР від 07.12.2021 №00000/9086/ж10/24-13-07-03, яким застосовано штрафну санкцію в розмірі 50 % в сумі 265794,00 грн. Вказане податкове повідомлення-рішення отримано посадовою особою ТОВ "Сітка Захід" 07.12.2021. Проте податкові накладні зареєстровані 20.12.2021 року, тобто з порушенням терміну реєстрації.

Не погоджуючись із податковим повідомленням-рішенням від 08.02.2022 №, позивач звернувся до суду з даним позовом.

До спірних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України №2755-VI від 02.12.2010 (далі - ПК України).

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

За змістом п. 201.7 ст. 201 ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на рахунок у банку/небанківському надавачу платіжних послуг як попередня оплата (аванс).

Згідно з пп. 201.10. ст. 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені; для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Відповідно до п. 120-1.1 статті 120-1.1 ПК України порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції з постачання товарів/послуг, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість; податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції, що оподатковуються за нульовою ставкою; податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами "а"-"г" цього пункту, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної; податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної; податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 і 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних /розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних /розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів;

50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних /розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

Системний аналіз вказаних положень свідчить про те, що порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних є підставою для накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу, за виключенням випадку порушення строку реєстрації податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою).

Абзацом 1 п. 120-1.2 ст. 120-1 ПК України визначено, що відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції з постачання товарів/послуг, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість; податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції, що оподатковуються за нульовою ставкою, податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами "а" - "г" пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу), що зазначена в податковому повідомленні-рішенні, складеному за результатами перевірки контролюючого органу, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 50 відсотків суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зазначеної у такій податковій накладній та/або розрахунку коригування до податкової накладної, або від суми податку на додану вартість, нарахованого за операцією з постачання товарів/послуг, якщо податкову накладну на таку операцію не складено. У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу штрафні санкції, передбачені цим пунктом, не застосовуються на період зупинення такої реєстрації до прийняття відповідного рішення щодо відновлення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування.

Відсутність реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної, зазначених в абзаці першому цього пункту, після спливу 10 календарних днів, наступних за днем отримання платником податку податкового повідомлення-рішення, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 50 відсотків суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зазначеної в такій податковій накладній та/або розрахунку коригування до податкової накладної або від суми податку на додану вартість, нарахованого за операцією з постачання товарів/послуг, якщо податкову накладну на таку операцію не складено.

У разі реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної, зазначених в абзаці першому цього пункту, протягом 10 календарних днів, наступних за днем отримання платником податку податкового повідомлення-рішення, штрафні санкції, передбачені абзацом другим цього пункту та пунктом 120-1.1 цієї статті, не застосовуються.

Судом встановлено, що податкове повідомлення-рішення від 08.02.2022 №, яким до позивача застосовано штрафну санкцію в розмірі 50%, в сумі 160764,00 грн відповідно до вимог п. 120-1.1 статті 120-1 ПК України винесено у зв`язку із відсутністю реєстрації упродовж грудня 2018, січня-грудня 2019, січня 2020 в ЄРПН протягом граничного строку, що є порушенням п. 201.10 ст. 201 ПК України.

За твердженням відповідача, а також зазначеним у акті про результати камеральної перевірки своєчасності реєстрації податкових накладних від 17.01.2022 №118/24-13-18-10/36755057 висновком, ТОВ "Сітка Захід" порушено п. 201.10 ст. 201 ПК України в частині несвоєчасної реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, а саме: ПН №1, дата виписки ПН/РК 31.07.2019, дата реєстрації ПН/РК 20.12.2021, кількість днів затримки 858; ПН №1, дата виписки ПН/РК 28.02.2019, дата реєстрації ПН/РК 20.12.2021, кількість днів затримки 1011; ПН №1, дата виписки ПН/РК 31.03.2019, дата реєстрації ПН/РК 20.12.2021, кількість днів затримки 980; ПН №1, дата виписки ПН/РК 30.06.2019, дата реєстрації ПН/РК 20.12.2021, кількість днів затримки 889; ПН №1, дата виписки ПН/РК 31.12.2018, дата реєстрації ПН/РК 20.12.2021, кількість днів затримки 1070; ПН №1, дата виписки ПН/РК 31.05.2019, дата реєстрації ПН/РК 20.12.2021, кількість днів затримки 919; ПН №1, дата виписки ПН/РК 30.11.2019, дата реєстрації ПН/РК 20.12.2021, кількість днів затримки 736; ПН №1, дата виписки ПН/РК 31.01.2020, дата реєстрації ПН/РК 20.12.2021, кількість днів затримки 1039, ПН №1, дата виписки ПН/РК 31.01.2020, дата реєстрації ПН/РК 20.12.2021, кількість днів затримки 674, ПН №1, дата виписки ПН/РК 30.04.2019, дата реєстрації ПН/РК 20.12.2021, кількість днів затримки 950, ПН №1, дата виписки ПН/РК 30.08.2019, дата реєстрації ПН/РК 20.12.2021, кількість днів затримки 827, ПН №1, дата виписки ПН/РК 31.12.2019, дата реєстрації ПН/РК 20.12.2021, кількість днів затримки 705, ПН №1, дата виписки ПН/РК 30.09.2019, дата реєстрації ПН/РК 20.12.2021, кількість днів затримки 797, ПН №1, дата виписки ПН/РК 31.10.2019, дата реєстрації ПН/РК 20.12.2021, кількість днів затримки 766.

Загальна сума ПДВ по вказаних вище податкових накладних складає 321528,00 грн, а сума нарахованих штрафних санкцій 160764,00 грн (розмір штрафу - 50 %).

Нарахування штрафних санкцій у сумі 160764,00 грн згідно оскаржуваного позивачем податкового повідомлення-рішення форми "Н" від 08.02.2022 № здійснено за фактом порушення упродовж грудня 2018, січня-грудня 2019, січня 2020 граничних строків реєстрації в ЄРПН податкових накладних згідно п. 120-1.1 статті 120-1 ПК України

Однак, як стверджував позивач в обґрунтування позовних вимог, та як свідчать матеріали справи, контролюючим органом факт порушення ТОВ "Сітка Захід" п. 201.10 ст. 201 ПК України в частині несвоєчасної реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних упродовж грудня 2018, січня-грудня 2019, січня 2020 податкових накладних був раніше встановлений відповідачем під час проведення документальної позапланової перевірки, яка проведена з 22.11.2021 по 03.12.2021.

Судом встановлено, що 07.12.2021 Головним управління ДПС у Чернівецькій області винесено податкове повідомлення-рішення №00000/9086/ж10/24-13-07-03, яким застосовано штрафну санкцію в розмірі 50%, в сумі 265794,00 грн відповідно до вимог п. 120-1.2 ст. 120 ПК України за відсутність складання та/або реєстрації протягом граничного строку реєстрації в реєстрі податкових накладних (ЄРПН) податкових накладних, передбаченої ст. 201 ПК України на загальну суму податкових зобов`язань 627772,00 грн (а.с. 15).

Згідно доданого до матеріалів справи платіжного доручення №3982 від 20.12.2021, у відповідності до податкового повідомлення-рішення від 07.12.2021 №00000/9086/ж10/24-13-07-03, штраф в розмірі 265794,00 грн сплачено в повному обсязі (а.с. 17).

На виконання податкового повідомлення-рішення від 07.12.2021 №00000/9086/ж10/24-13-07-03, позивач здійснив реєстрацію ПН, зокрема склавши та зареєструвавши 20.12.2021 за податковими зобов`язаннями з ПДВ наступні ПН:

за грудень 2018 на 17796 грн податкову накладну №1 від 31.12.2018;

за січень 2019 на 17796 грн податкову накладну №1 від 31.01.2019;

за лютий 2019 на 21162 грн податкову накладну №1 від 28.02.2019;

за березень 2019 на 21162 грн податкову накладну №1 від 31.03.2019;

за квітень 2019 на 21162 грн податкову накладну №1 від 30.04.2019;

за травень 2019 на 21162 грн податкову накладну №1 від 31.05.2019;

за червень 2019 на 21162 грн податкову накладну №1 від 30.06.2019;

за липень 2019 на 21162 грн податкову накладну №1 від 31.07.2019;

за серпень 2019 на 21162 грн податкову накладну №1 від 30.08.2019;

за вересень 2019 на 21162 грн податкову накладну №1 від 30.09.2019;

за жовтень 2019 на 29495 грн податкову накладну №1 від 31.10.2019;

за листопад 2019 на 29495 грн податкову накладну №1 від 30.11.2019;

за грудень 2019 на 29495 грн податкову накладну №1 від 31.12.2019;

за січень 2020 на 28155 грн податкову накладну №1 від 31.01.2020.

Із податкового повідомлення-рішення №00000/9086/ж10/24-13-07-03 від 07.12.2021 вбачається, що нарахування штрафних санкцій в розмірі 50%, в сумі 265794,00 грн здійснено з посиланням на порушення саме п.120-1.2 ст. 120-1 Податкового кодексу України за фактом відсутності складання та реєстрації в ЄРПН податкових накладних, зокрема упродовж грудня 2018, січнягрудня 2019, січня 2020.

При цьому, нарахування штрафних санкцій по оскаржуваному податковому повідомленню-рішенню від 08.02.2022 № здійснено з посиланням на порушення саме п.120-1.1 ст. 120-1 ПК України за фактом порушення упродовж грудня 2018, січня-грудня 2019, січня 2020 граничних строків реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкових накладних.

Відтак, суд вважає, що по своїй суті несвоєчасна реєстрація податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних (податкове повідомлення-рішення від 08.02.2022 №) та відсутність реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних (податкове повідомлення-рішення №00000/9086/ж10/24-13-07-03 від 07.12.2021) є двома сторонами одного і того ж податкового правопорушення, яке пов`язано з одними і тими ж господарськими операціями.

Відповідно до п.109.1 статті 109 ПК України податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом.

Пунктом 113.8 ст. 113 ПК України визначено, що за одне податкове правопорушення контролюючий орган може застосувати тільки один вид штрафної (фінансової) санкції (штрафу), передбаченої цим Кодексом та іншими законами України.

Право не бути притягненим до суду або покараним двічі за одне й те саме діяння (принцип non bis in idem) закріплено в статті 4 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - ЄКПЛ, Конвенція): « 1. Нікого не може бути вдруге притягнено до суду або покарано в порядку кримінального провадження під юрисдикцією однієї і тієї самої держави за правопорушення, за яке його вже було остаточно виправдано або засуджено відповідно до закону та кримінальної процедури цієї держави. 2. Положення попереднього пункту не перешкоджають відновленню провадження у справі згідно із законом та кримінальною процедурою відповідної держави за наявності нових або нововиявлених фактів чи в разі виявлення суттєвих недоліків у попередньому судовому розгляді, які могли вплинути на результати розгляду справи. 3. Жодних відступів від положень цієї статті не допускається на підставі статті 15 Конвенції».

Поняттю «кримінальне обвинувачення», яке міститься в статті 6 Конвенції, Європейський суд з прав людини дає широке тлумачення, спираючись на три критерії визначення можливості віднесення конкретної справи до сфери його застосування: кваліфікація відповідного правопорушення за національним законодавством, характер правопорушення та характер і суворість можливого покарання («Пъер-Блош проти Франції» (1997 р.)). У справах, в яких йшлося про встановлення великих додаткових податків за результатами проведених податкових ревізій, Суд визнав, шо загальний характер відповідних законодавчих положень, які передбачали можливість стягнення додаткових штрафів, попереджувальна і каральна мета таких штрафів, а також суворість потенційного і фактичного покарання свідчили про можливість застосування в цій справі, для цілей статті 6, поняття «кримінальне обвинувачення» («Яносевіч проти Швеції» (2002 р.) та «Компанія "Вестберга таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції» (2002 р.)). Також у низці рішень Суд визнав, що провадження по стягненню додаткових податків було «кримінальним» для цілей застосування статті 4 Протоколу № 7 (inter alia, Манассон проти Швеції (Manasson v. Sweden); Розенквист проти Швеції (Rosenquist v. Sweden); Пирттимяки проти Фінляндії (Pirttimaki v. Finland), §§ 45-48; Лаки Дев проти Швеції (Lucky Dev v. Sweden), § 51; А и Б проти Норвегії (A and В v. Norway), §§ 136-139).

ЄСПЛ сформулював критерії оцінки двох правопорушень як тотожних. Тотожність стосується не лише назви правопорушень за законом, а, що найголовніше, змісту та мети правопорушень.

У справі «Сергій Золотухін проти Росії» ЄСПЛ вирішив зробити уточнення стосовно того, яке поняття необхідно вкладати у вислів «те саме правопорушення» у сенсі Конвенції. Проаналізувавши розуміння, в якому право не бути судимим та покараним двічі по дається в інших міжнародних інструментах, таких як Міжнародний пакт про громадянські та політичні права, прийнятий Організацією Об`єднаних Націй (далі - ООН), Хартія основних прав Європейського Союзу (далі - ЄС) та Американська конвенція про права людини, ЄСПЛ вважає, що ст. 4 Протоколу № 7 мусить сприйматись у тому сенсі, що вона забороняє переслідувати чи судити одну особу за друге правопорушення, якщо останнє походить із тих самих фактів або фактів, що «по суті» є такими ж, як і ті, по яких мало місце перше правопорушення. Ця гарантія вступає в дію, коли розпочато нове переслідування, а попереднє рішення про виправдання чи засудження вже набуло законної сили. При цьому перше рішення повинно бути «остаточним» по своїй суті, а далі вже слід з`ясувати, чи було воно «кримінальним» у значенні ст. 4 Протоколу № 7, витлумачене в світлі загальних принципів розуміння понять «кримінальне обвинувачення» у ст. 6 і «покарання» у ст. 7 ЄКПЛ. Значущими факторами у цьому випадку є: правова класифікація злочину в національному законодавстві, характер правопорушення, національна правова характеристика заходу, його мета, природа і ступінь суворості, чи застосовувався захід після засудження у межах кримінальної справи, які процедури були проведені для його прийняття і виконання. Важливим є й те, що положення ст. 4 Протоколу № 7 стосуються лише рішень судів однієї і тієї самої держави.

Як зазначалось вище, нараховані на підставі акту камеральної перевірки від 17.01.2022 №118/24-13-18-10/36755057 штрафні санкції стосуються тих господарських операцій, які вже були виявлені документальною плановою виїзною перевіркою (акт про результати документальної планової виїзної перевірки від 27.10.2021 №4481/ж5/24-13-07-01/36755057) та про які зазначено у акті про результати документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Сітка Захід" від 03.12.2021 №5289/ж5/24-13-07-03/36755057.

Тобто підставою для покарання позивача і першого, і другого разу були одні і ті самі факти.

При цьому, суд звертає увагу на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 21.12.2020 №340/854/19, згідно якої порушення норм статті 201 ПК України, що полягає у не реєстрації податкових накладних у ЄРПН протягом граничного строку, є триваючим лише до моменту його виявлення контролюючим органом. Наступне невиконання вимог статті 201 ПК України платником податків та невчинення дій щодо реєстрації попередньо незареєстрованих у ЄРПН податкових накладних утворює склад нового порушення, відповідальність за яке передбачена, зокрема, положеннями абзацу другого пункту 120-1.2 статті 120-1 ПК України.

Відтак, враховуючи встановлені обставини та висновки Верховного Суду, суд вважає, що в даному випадку ГУ ДПС у Чернівецькій області під час прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення повинно було застосувати до позивача штрафні санкції, передбачені п. 120-1.2 ст. 120-1 ПК України.

До такого висновку, прийшов Сьомий апеляційний адміністративний суд у постанові від 27 лютого 2023 року по справі №600/1531/22-а.

З огляду на викладене слід зазначити, що посилання відповідача, в обгрунтування позовних вимог на те, що дії позивача кваліфіковано вірно, а тому ним не допущено повторне застосування штрафної санкції за одне і те ж правопорушення, суд не бере до уваги, з огляду на встановлені вище обставини.

Окрім цього, вказані вище доводи відповідача спростовуються доданим ним до матеріалів справи листом від 19.04.2022 №2695/6/24-13-18-10, в якому позивача повідомлено про те, що у податковому повідомленні-рішенні від 08 лютого 2022 року № викладене порушення в редакції: "граничних строків реєстрації в ЄРПН податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, визначених статтею 201 Податкового кодексу України, та згідно з пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України" слід читати "граничних строків реєстрації в ЄРПН податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, визначених статтею 201 Податкового кодексу України, та згідно з пунктом 120-1.2 статті 120-1 Податкового кодексу України" (а.с. 152).

Тобто, фактично відповідачем визнано той факт, що дії позивача необхідно кваліфікувати за пунктом 120-1.2 статті 120-1 Податкового кодексу України.

Проте, доданий відповідачем лист від 19.04.2022 №2695/6/24-13-18-10, суд не бере до уваги, з огляду на наступне.

28.12.2015 Міністерством фінансів України прийнято наказ "Про затвердження Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків" №1204 (далі - Порядок №1204).

Згідно п. 2 Порядку №1204 у випадках, зазначених у пункті 1 цього розділу, відповідний структурний підрозділ контролюючого органу складає податкове повідомлення-рішення за такими формами:

«Н» - за порушення платниками ПДВ граничних строків реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування до податкової накладної, визначених статтею 201 Кодексу в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або невиконання податкового повідомлення - рішення: щодо попередження платника податку - продавця контролюючим органом про необхідність складання та/або реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або виправлення помилок під час зазначення обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 Кодексу (додатки 24, 25);

«ПН» - у разі відсутності складання та/або реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних протягом граничних строків, передбачених статтею 201 Кодексу (попередження про необхідність складання та/або реєстрації податкової накладної), виявлення контролюючим органом помилок при визначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної (попередження про необхідність виправлення платником податку - продавцем помилок при визначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної) (додатки 26, 27).

Відповідно до п. 3 Порядку №1204 при складанні податкових повідомлень-рішень до них заноситься інформація, передбачена відповідними формами, встановленими цим Порядком.

Податкові повідомлення-рішення у випадках, визначених Кодексом, повинні містити: 1) суму та підставу для визначення (нарахування/зменшення) грошового зобов`язання та/або податкового зобов`язання, що повинен сплатити платник податків, та/або суму та підставу для зменшення бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, та/або зменшення податку на доходи фізичних осіб, задекларованого до повернення з бюджету, зокрема при використанні права на податкову знижку, та/або збільшення/зменшення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, та посилання на норми Кодексу та/або іншого закону, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи, відповідно до яких здійснено їх розрахунок;

2) попередження про необхідність складення та реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної / розрахунку коригування до неї або про необхідність виправлення помилок, допущених під час зазначення реквізитів податкової накладної (у випадках, передбачених Кодексом);

3) граничні строки сплати грошового зобов`язання та/або строки виправлення платником податків показників податкової звітності та/або реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної / розрахунку коригування до неї або виправлення помилок, допущених під час зазначення реквізитів податкової накладної;

4) попередження про наслідки невиконання податкового повідомлення-рішення в установлений строк;

5) граничні строки, передбачені Кодексом для оскарження податкового повідомлення-рішення.

У податковому повідомленні-рішенні зазначається або додається до нього детальний розрахунок податкового зобов`язання (за наявності), штрафних фінансових санкцій та пені (розрахунок пені додається у разі складання податкових повідомлень-рішень за формами «Р» (крім пені відповідно до статті 129 Кодексу), «Д» та «С»).

Пунктом 4 Порядку №1204 визначено, що у разі якщо податкове повідомлення-рішення приймається за результатами документальної перевірки, розпочатої після 01 січня 2021 року, та є процесуальною підставою притягнення особи до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення, воно додатково до інформації, наведеної у підпунктах 1-5 пункту 3 цього розділу, повинно містити:

1) обґрунтовану підставу для визначення (нарахування/зменшення) грошового зобов`язання та/або податкового зобов`язання, що повинен сплатити платник податків, та/або зменшення суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, та/або зменшення податку на доходи фізичних осіб, задекларованого до повернення з бюджету, зокрема при використанні права на податкову знижку, та/або заниження чи завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість у вигляді фактичної підстави, а саме викладення стислого змісту щодо виявлених перевіркою порушень вимог податкового, валютного та іншого законодавства з наведенням інформації щодо:

обставин вчинених правопорушень, які відображені в акті перевірки, а також встановлені при розгляді наданих платником податків відповідно до підпункту 16.1.5 пункту 16.1 статті 16 та пункту 86.7 статті 86 розділу I Кодексу або статті 353 та частини восьмої статті 354 Митного кодексу України письмових пояснень та їх документального підтвердження (зокрема щодо обставин, що стосуються події правопорушення та вжитих платником податків заходів щодо дотримання правил та норм законодавства, з посиланням на документи та інші фактичні дані, що підтверджують вказані обставини);

періоду (календарний день або місяць, квартал, півріччя, три квартали, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків, при здійсненні якої вчинено ці порушення;

розрахунку суми податкового зобов`язання, що повинен сплатити платник податків, та/або зменшення бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, та/або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларованої до повернення з бюджету при використанні права на податкову знижку, та/або заниження чи завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість (у разі необхідності такий розрахунок може бути винесений у додаток до податкового повідомлення-рішення, що є його невід`ємною частиною);

у разі якщо перевіркою виявлено факти заниження (ненарахування та/або неутримання) платником податків, у тому числі податковим агентом, податкових зобов`язань - додатково зазначається граничний строк сплати таких податкових зобов`язань, у тому числі за відповідні податкові (звітні) періоди, по яких виявлено таке заниження (ненарахування та/або неутримання);

інформацію щодо надання або ненадання платником податків заперечень, письмових пояснень та додаткових документів, зокрема щодо обставин виявлених порушень, наданої платником податків інформації, яка спростовує наявність його вини, наявності пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до Кодексу;

нормативної підстави - посилання на норму Кодексу та/або іншого закону, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи, відповідно до якої було зроблено розрахунок або перерахунок грошових зобов`язань платника податків;

2) посилання на акт документальної перевірки;

3) детальний розрахунок штрафних санкцій (фінансових санкцій, штрафів) та пені (розрахунок пені додається у разі складання податкових повідомлень-рішень за формами «Р» (крім пені відповідно до статті 129 Кодексу), «Д» та «С»), у тому числі штрафних санкцій та/або пені за порушення іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи, а також посилання на норми Кодексу та/або іншого законодавства, відповідно до якого було зроблено такий розрахунок (у разі необхідності такий розрахунок може бути винесений у додаток до податкового повідомлення-рішення, що є його невід`ємною частиною);

4) інформацію щодо наявності обставин, які відповідно до Кодексу пом`якшують, обтяжують або звільняють від фінансової відповідальності.

З аналізу вказаних норм вбачається, що податкове повідомлення-рішення повинно містити підставу для визначення (нарахування/зменшення) грошового зобов`язання та/або податкового зобов`язання, зокрема нормативну підставу.

Згідно оскаржуваного рішення, таке прийнято контролюючим органом на підставі п. 120-1.1 ст. 120-1 ПК України.

Натомість як зазначено у доданому до матеріалів справи листі від 19.04.2022 №2695/6/24-13-18-10, відповідач стверджує, що викладене в податковому повідомленні-рішенні від 08.02.2022 № порушення необхідно читати в редакції: "граничних строків реєстрації в ЄРПН податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, визначених статтею 201 Податкового кодексу України, та згідно з пунктом 120-1.2 статті 120-1 Податкового кодексу України".

Тобто, у даному листі відповідач нібито зазначає про допущення помилки при складанні податкового повідомлення-рішення від 08.02.2022 №, зазначивши нормативною підставою для застосування до позивача штрафних санкцій, передбачених п. 120-1.1 ст. 120-1 ПК України, замість п. 120-1.2 ст. 120-1 ПК України.

При цьому, суд зауважує на тому, що відповідальність за повноту та правильність складання податкового повідомлення-рішення покладається на контролюючий орган.

Між тим, питання дотримання форми та порядку складання податкового повідомлення-рішення є принципово важливим.

Саме з огляду на викладене, зазначені представником відповідача технічні помилки не є формальними та прямим чином впливають на зміст правопорушення, що свідчить про невідповідність податкового повідомлення-рішення актам законодавства.

Відповідно до ст. 55 ПК України податкове повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов`язання платника податків або будь-яке інше рішення контролюючого органу може бути скасоване контролюючим органом вищого рівня під час проведення процедури його адміністративного оскарження та в інших випадках у разі встановлення невідповідності таких рішень актам законодавства.

Згідно пп. 60.1.2 п. 60.1 ст. 60 ПК України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов`язання або податкову вимогу.

Відтак, враховуючи зазначені норми та беручи до уваги визнання відповідачем допущення помилки у оскаржуваному позивачем податковому повідомленні-рішенні, про що фактично визнано відповідачем у листі від 19.04.2022 №2695/6/24-13-18-10, то суд вважає, що податкове повідомлення-рішення за формою "Н" від 08.02.2022 № повинно було бути скасовано контролюючим органом у відповідності до ст. 55 ПК України та відкликаним.

Таким чином, зважаючи на те, що Головне управління ДПС у Чернівецькій області під час прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення повинно було застосувати до позивача штрафні санкції, передбачені п. 120-1.2 ст. 120-1 ПК України, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення за формою "Н" від 08.02.2022 № прийнято відповідачем без дотримання вимог податкового законодавства.

Відтак, зважаючи на викладене, з урахуванням вищевикладених обставин, оцінюючи в сукупності обставини справи, письмові докази, суд приходить до висновку, що позивачем доведено суду протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення за формою "Н" від 08.02.2022 №.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Відповідно до положень, закріплених ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 73 КАС України передбачено належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74-76 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Як зазначено ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. ч.1-3 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивачем доведено наявність підстав для задоволення заявлених вимог.

Частиною 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи зазначене, суд стягує з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 2481,00 грн.

Разом із цим, позивач просить стягнути з Головного управління ДПС у Чернівецькій області витрати на професійну правничу допомогу у розмір 28000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому згідно частини сьомої названої статті обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд зазначає, що відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "East/West Alliance Limited" проти України"", оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy), № 34884/97).

Суд також зазначив, що підприємство-заявник уклало договір з юридичною фірмою щодо її гонорару, який можна порівняти з угодою про умовний адвокатський гонорар. Така угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (рішення у справі "Ятрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece), № 31107/96).

У пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Аналіз наведених положень процесуального законодавства та практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, відноситься до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Таким чином, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, до предмета доказування у питанні компенсації понесених у зв`язку з розглядом справи витрат на правничу допомогу необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Разом із тим суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є явно не співмірним, або їх витрати не були необхідними у даній справі.

В обґрунтування понесених судових витрат на правову допомогу, представником позивача надано суду: 1) про надання правової допомоги від 18.02.2022; 2) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які поніс позивач і які очікує понести позивач у зв`язку із розглядом справи від 18.02.2022; 3) платіжне доручення від 18.02.2022 №4151; 4) акт прийняття-передачі наданих послуг від 06.04.2022.

Згідно акта прийняття-передачі наданих послуг від 06.04.2022, позивачу надано правничу допомогу на суму 28000,00 грн. Згідно платіжного доручення від 18.02.2022 №4151 позивачем сплачено на рахунок адвоката Іванюка О.О. 28000,00 грн.

Судом встановлено, що до послуг з надання правничої допомоги позивачем віднесено: первинну консультацію клієнта; вивчення відомостей ЄРПН, акту планової виїзної перевірки; вивчення судової практики, здійснення правового аналізу матеріалів справи; підготовка позовної заяви та додатків до неї; підготовка відповіді на відзив.

Водночас суд звертає увагу на те, що акт прийняття-передачі наданих послуг від 06.04.2022 містить найменування наданих послуг з надання правничої допомоги, однак не містить час, витраченим адвокатом на виконання кожного з видів відповідних робіт (надання послуг), а також відсутній детальний розрахунок, з якого визначено вартість наданих послуг адвокатом.

З огляду на предмет розглядуваного спору, обсягу наданих послуг адвокатом (відсутній детальний опис вартості робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом), виходячи з критерію розумності, пропорційності, співмірності розподілу витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що сума судових витрат на професійну правничу допомогу, яку позивач просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача не відповідає ознакам співмірності, визначених ч. 5 ст. 134 КАС України.

Таким чином, враховуючи принцип співмірності, у відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернівецькій області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сітка Захід" слід стягнути витрат на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 12000,00 грн.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Сітка Захід" до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати винесене ГУ ДПС у Чернівецькій області податкове повідомлення-рішення за формою "Н" від 08 лютого 2022 року № щодо застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сітка Захід" штрафу у сумі 160764,00 грн (сто шістдесят тисяч сімсот шістдесят чотири гривні 00 копійок).

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернівецькій області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сітка Захід" судовий збір в сумі 2481,00 грн, сплачений згідно платіжного доручення

4. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сітка Захід" витрати на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 12000 (дванадцять тисяч) гривень 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернівецькій області.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Сітка Захід" (вул. Капеланська, 2, м. Чернівці, Чернівецька область, 58008, 36755057).

Відповідач- Головне управління ДПС у Чернівецькій області (вул. Героїв Майдану, 200-А, м. Чернівці, Чернівецька область, 58013, ).

Суддя В.О. Григораш