Справа № 480/2535/22
Суддя: Рєзнікова С.С.
Дата ухвалення: 2023-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2023 р. Справа № 480/2535/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Рєзнікової С.С.,

Суддів: Бегунца А.О. , Курило Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 08.11.2022, головуючий суддя І інстанції: Сидорук А.І., вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 08.11.22 по справі № 480/2535/22

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01.01.2017 по 28.02.2018;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період проходження позивачем військової служби з 01.01.2017 по 28.02.2018.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено про протиправність бездіяльності відповідача, яка полягала у невиплаті індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01.01.2017 по 28.02.2018.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 08.11.2022 позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01.01.2017 по 28.02.2018.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01.01.2017 по 28.02.2018, з урахуванням висновків суду.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Позивач не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративно судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 11.01.2020 № 6 ОСОБА_1 звільнено з військової служби.

05.01.2022 позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період служби з 01.01.2017 по 28.02.2018, за результатами розгляду якої листом від 14.01.2022 № 2/22/12/5-71 відповідач повідомив позивача про відсутність правових підстав для нарахування та виплати індексації за період з 01.01.2017 по 28.02.2018 та надав розрахунок на виплату індексації грошового забезпечення за вказаний період.

Судовим розглядом встановлено, що нарахування та виплата індексації грошового забезпечення позивача у 2017-2018 роках відповідачем не проводилась.

Не погодившись з протиправною бездіяльністю відповідача щодо невиплати індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01.01.2017 по 28.02.2018, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та надаючи правову оцінку спірним правовідносинам зазначає наступне.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантії військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та відносини у цій галузі врегульовано положеннями Закону України "Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей".

Відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей", порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей", до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення та індексація грошового забезпечення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Згідно з ст. ст. 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст. 19 цього Закону є обов`язковим для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Тобто, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому обліковано індекс споживчих цін.

Зазначений порядок індексації заробітної плати передбачений пунктом 1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.

Так, відповідно до п. 14 Прикінцевих положень Закону України від 28.12.2014 №76-VIІІ "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" Кабінету Міністрів України доручено за результатами першого півріччя 2015 року та з урахуванням економічної ситуації затвердити порядок проведення індексації заробітної плати, грошового забезпечення, пенсійних та соціальних виплат.

Згідно з п. 6 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, - виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню.

У разі, коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (пункт 6 доповнено абзацом згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013, яка застосовується з 01.12.2015). До 01.12.2015 рішення про затвердження особливого порядку індексації не було прийнято.

Отже, за відсутністю затвердженого особливого порядку індексації військовослужбовців, дає підстави для нарахування індексації грошового забезпечення у встановленому Урядом України порядку, а саме Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.

Враховуючи, що сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення, то відповідно до Закону, підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті. Відсутність бюджетного фінансування на її виплату не є підставою для її ненарахування.

Відтак, при невиплаті позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2017 по 28.02.2018 відповідач діяв не у спосіб, передбачений чинним законодавством, відтак, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення підлягають задоволенню, оскільки вказана бездіяльність відповідача не відповідає критеріям правомірності, встановленим ч. 2 ст. 2 КАС України.

Враховуючи, що Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу", яка набрала чинності 01.01.2008 та втратила чинність 01.03.2018, було встановлено підвищені посадові оклади військовослужбовців, які визначені Додатком №1 до цієї постанови, відтак базовим місяцем для розрахунку сум індексації за спірний період, у відповідності до норми п. 5 Порядку № 1078, є січень 2008 року.

З урахуванням встановлених по справі обставин, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 08.11.2022 по справі №480/2535/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя С.С. Рєзнікова
Судді А.О. Бегунц Л.В. Курило