Справа № 380/18088/22
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2023-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2023 року

справа №380/18088/22

провадження № П/380/18236/22

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий-суддя Костецький Н.В.,

секретар судового засідання Горонна О.З.,

за участі:

представника позивача Бабій І.М.,

представника відповідача Леськів Б.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Львівської митниці (вул. Костюшка, 1, м. Львів, ) про скасування наказу,-

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Львівської митниці, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ в/о начальника Львівської митниці О. Шахрая від 17.11.2022 року за №273-дс «Про застосування дисциплінарного стягнення».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 2018 року працює в митних органах. За час перебування на державній службі до дисциплінарної відповідальності не притягувався та має бездоганний послужний список. Позивач 18.11.2022 року був ознайомлений з наказом в/о начальника Львівської митниці Шахрая О. від 17.11.2022 року за № 273-дс «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності». Як вбачається зі спірного наказу, відповідач вважає, що державним інспектором відділу митного оформлення № 2 митного поста «Городок» Стельмахом П.І. проведене митне оформлення транспортних засобів за митними деклараціями від 30.06.2022 року № 7А209180/2022/045890, UA209180/2022/045886, з порушенням вимог ч. 1 ст. 263 Митного кодексу, що призвело до надання преференцій на суму 168 032, 77 грн. Митний орган вважає, що оскільки декларації типу ДЕ від 30.06.2022 року № UA209180/2022/045890, UA209180/2022/045886 були подані раніше від дати доставлення транспортих засобів в зону митного контролю, оформлення таких митних декларацій здійснено позивачем з порушенням вимог ч. 1 ст. 263 Митного кодексу, що свідчить про невиконання позивачем посадових обов`язків, передбачених п. 3.1 посадової інструкції державного інспектора відділу митного оформлення № 2 митного поста «Городок» Львівської митниці та ч. 6 ст. 377 Митного кодексу України. Тим самим, на думку перевіряючи відповідача, позивач неналежно виконав посадові обов`язки, за що його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення зауваження. Позивач вказує, що митне оформлення товарів, за електронними митними деклараціями UA209180/2022/045890, UA209180/2022/045886 від 30.06.2022 р. було здійснено із звільненням від оподаткування митними платежами (ввізним митом, акцизним податком та податком на додану вартість), з застосуванням пільги за кодом « 311», на підставі пункту 9-11 розділу XXI «Прикінцеві та перехідні положення» Митного кодексу України та пункту 69.24 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, оскільки за вказаними митними деклараціями від 30.06.2022 оформлялись легкові автомобілі, які були ввезені на митну територію України 30.06.2022 року фізичними особами (громадянами) дія вільного обігу в митному режимі імпорт. Законом України від 24.03.2022 року №2142-ІХ (який набрав чинності 06.04.2022 року з діяв на час подання вказаних митних декларацій до митного оформлення) «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану» внесено до Податкового кодексу України такі зміни: у розділі XX «Перехідні положення»: пункт 69 підрозділу 10 доповнено підпунктом -9.24 такого змісту: «Тимчасово, з 1 квітня 2022 року на період дії воєнного стану на території України звільняються від оподаткування податком на додану вартість, акцизним податком операції з ввезення фізичними особами на митну територію України автомобілів легкових, кузовів до них, причепів та напівпричепів, мотоциклів, транспортних засобів, призначених для перевезення 10 осіб і більше, транспортних засобів для перевезення вантажів у митному режимі імпорту». Також Законом 2142-ІХ, згідно Прикінцевих та перехідних положень внесено зміни до Митного кодексу України у розділі XXI «Прикінцеві та перехідні положення»: доповнено, зокрема, пунктом 9-11 такого змісту: « 9-11. Установити, що тимчасово, на період з дня набрання чинності Законом України Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану», але не раніше 1 квітня 2022 року, до припинення чи скасування воєнного стану на території України, пропуск та митне оформлення товарів, що ввозяться (пересилаються) на митну територію України для вільного обігу, здійснюється з урахуванням таких особливостей: звільняються від оподаткування ввізним митом: автомобілі легкові, кузови до них, причепи та напівпричепи, мотоцикли, транспортні засоби, призначені для перевезення 10 осіб і більше, транспортні засоби для перевезення вантажів, які ввозяться громадянами на митну територію України для вільного обігу.». 21.06.2022 року Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо перегляду окремих пільг з оподаткування» від 21.06.2022 року № 2325-ІХ підпункти 69.23 та 69.25 Закону України від 24.03.2022 року № 2142-ІХ скасовано, а саме з 00 год. 00 хв. 1 липня 2022 року пільгові преференції не застосовуються. Позивач вважає, що митне оформлення товарів з вказаними деклараціями здійснено правомірно, з дотриманням митного законодавства України, і без порушень з його боку. Із оскаржуваним наказом позивач не погоджується, вважає незаконним, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, без урахування всіх обставин, внаслідок чого просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 20.12.2022 позовну заяву залишено без руху, встановивши позивачу строк протягом п`яти днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 30.12.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Відповідач щодо задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Зазначає, що відповідно до наказу Львівської митниці від 26.08.2022 № 129 «Про проведення перевірки з окремих питань» із змінами, проведено перевірку з окремих питань з метою перевірки фактів, викладених в Доповідній записці в.о. директора Департаменту митних платежів, контролю митної вартості та митно-тарифного регулювання ЗЕД Держмитслужби від 08.08.2022 № 15-01/669 (вх. Львівської митниці № 26026/4-08 від 08.08.2022), а також перевірки фактів, викладених у Доповідній записці управління митних платежів, контролю митної вартості та митно-тарифного регулювання ЗЕД Львівської митниці від 09.08.2022 №1386/7.4-15/44.

За результатами проведення перевірки з окремих питань, складено Акт про результати перевірки з окремих питань від 22.09.2022 № 7.4-19/21/148/121.

Відповідно до висновків, викладених в Акті перевірки з окремих питань, комісією встановлено, що митне оформлення за митними деклараціями від 30.06.2022 №№ UA209180/2022/045850, UA209200/2022/013025, UA209200/2022/013048, UA209200/2022/013055, UA209200/2022/013023, UA209200/2022/013020, UA209200/2022/013016, UA209200/2022/013012, UA209180/2022/045890, UA209200/2022/013009, UA209200/2022/013041, UA209200/2022/013050, UA209200/2022/013033, UA209200/2022/013022, UA209200/2022/013018, UA209200/2022/013014, UA209180/2022/045993, UA209180/2022/045886, UA209200/2022/013011, UA209200/2022/013045, UA209200/2022/013054, UA209200/2022/013032, UA209200/2022/013021, UA209200/2022/013017, UA209200/2022/013013, UA209180/2022/045981, UA209180/2022/045984, UA209180/2022/045940 здійснено, виходячи з того, що транспортні засоби доставлено в зону митного контролю 01.07.2022, що підтверджується перепустками, або за відсутності перепусток згідно даних ЄАІС Держмитслужби, суперечить вимогам статті 263 Митного кодексу України.

Зазначені митні декларації мали бути відмовлені в митному оформленні по причині їх подання з порушенням вимог частини першої статті 263 Кодексу. Митні декларації на транспортні засоби, оформлені за вказаними в цьому пункті МД, мали бути подані до митного оформлення не раніше 01.07.2022 без звільнення від сплати митних платежів відповідно до норм Закону України від 24.03.2022 № 2142-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану» з нарахуванням та сплатою митних платежів на загальних підставах згідно чинного на момент подання законодавства (п. 7.2 Акту). В той же час, п. 7.8 Акту встановлено, що «Митне оформлення транспортних засобів за митними деклараціями від 30.06.2022 №№UA209180/2022/045890, UA209180/2022/045886, здійснено державним інспектором ВМО №2 митного поста «Городок» Львівської митниці Стельмахом Павлом Івановичем з порушенням вимог частини першої статті 263 Митного кодексу України, що призвело до надання преференцій на суму 168032,77 грн. Зазначене свідчить про вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 5 частини 2 статті 65 Закону України «Про державну службу», а саме - невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків». В зв`язку з встановленням за результатами проведеної перевірки з окремих питань порушень в діях посадових осіб митниці, зокрема і державного інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста «Городок» Львівської митниці» ОСОБА_1 за фактами, викладеними у доповідній записці заступника начальника відділу проведення митного аудиту Львівської митниці від 26.09.2022 № 7.4-19/21/149, наказом Львівської митниці від 06.10.2022 № 191-дс «Про порушення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 » порушено дисциплінарне провадження. Під час розгляду дисциплінарної справи на засіданні Дисциплінарної комісії 07.11.2022 ОСОБА_1 не був присутній. При цьому, останній був повідомлений про дату та час засідання дисциплінарної комісії, запрошений на засідання, однак у своїх поясненнях від 05.11.2022 ОСОБА_1 просить провести засідання без його участі. Окрім цього, у своїх поясненнях від 05.11.2022 ОСОБА_1 , зокрема зазначив, що пропуск та митне оформлення окремих товарів окремими суб`єктами, визначеними Законом України від 24 березня 2022 року №2142-IX, у період 3 05 квітня 2022 року до 00 годин 01.07.2022 року здійснюється із звільненням від сплати митних платежів відповідно до цього Закону. Вважає, що в діях декларанта, при поданні даної декларації, відсутні порушення умов декларування і завершення митного оформлення ОСОБА_1 здійснено відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідач вказує, що за результатами опрацювання матеріалів дисциплінарного провадження установлено, що відповідно до вимог частини першої статті 263 МК України митна декларація подається митному органу, який здійснює митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, протягом 10 робочих днів з дати доставлення цих товарів, транспортних засобів до зазначеного органу. Як слідує з пояснень ОСОБА_1 за МД №UA209180/2022/045890 та UA209180/2022/045886 були здійснені доплати у повному обсязі. Разом з тим, оскільки митні декларації №UA209180/2022/045890 та UA209180/2022/045886 були подані раніше дати доставлення транспортних засобів в зону митного контролю, оформлення таких митних декларацій здійснено ОСОБА_1 (на час здійснення митного оформлення державний інспектором відділу митного оформлення №2 митного поста «Городок» Львівської митниці) з порушенням вимог частини першої статті 263 Митного кодексу України. Зазначене свідчить про невиконання ОСОБА_1 основних посадових обов`язків, передбачених п.3.1. посадової інструкції державного інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста «Городок», та вчинення ним дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 5 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу», а саме - невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень. Невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень, відповідно до пункту 5 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу», є дисциплінарним проступком, за вчинення якого, згідно положень пункту 2 частини першої, частини третьої статті 66 Закону України «Про державну службу» може бути оголошено догану. Поряд з цим, відповідно до частини другої статті 67 Закону України «Про державну службу» встановлено наявність обставин, що пом`якшують відповідальність державного службовця, зокрема, попередня бездоганна поведінка, відсутність дисциплінарних стягнень на момент вчинення дисциплінарного проступку. Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 під час здійснення даного дисциплінарного провадження не встановлено. З урахуванням вищезазначеного, на підставі зібраних в ході здійснення дисциплінарного провадження документів, матеріалів та пояснень посадових осіб, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, які мають вирішальне значення для розгляду дисциплінарної справи по суті, враховуючи наявність обставин, що пом`якшують відповідальність державного службовця відповідно до частини 2 статті 67 Закону України «Про державну службу», у відповідності до статті 69 Закону України «Про державну службу» Дисциплінарна комісія рекомендувала керівнику Львівської митниці розглянути питання щодо притягнення державного інспектора відділу митного оформлення №3 митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення зауваження. За результатами розгляду подання Дисциплінарної комісії, наказом Львівської митниці від 17.11.2022 № 273-дс «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» до державного інспектора відділу митного оформлення №3 митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді зауваження. Відповідач звертає увагу на те, що обґрунтування позовної заяви базується на наявності у осіб, які ввозили транспортні засоби на митну територію України права на застосування преференції, встановленої Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану» від 24 березня 2022 року № 2142-IX, в той же час, підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача, є недотримання ним вимог законодавства під час здійснення митного контролю та митного оформлення митних декларацій. З наведених підстав просить відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою суду від 16.01.2023 здійснено перехід із спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 14.02.2023.

14.02.2023 підготовче засідання відкладено на 28.02.2023 у зв`язку із оголошенням повітряної тривоги на території України через загрозу ракетного удару.

28.02.2023 протокольною ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Підготовче засідання відкладено на 15.03.2023.

15.03.2023 підготовче засідання відкладено на 22.03.2023 у зв`язку із оголошенням повітряної тривоги на території України через загрозу ракетного удару.

22.03.2023 протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 04.04.2023.

04.04.2023 розгляд справи не відбувся у зв`язку із перебуванням головуючого-судді на лікарняному.

03.05.2023 розгляд справи відкладено на 10.05.2023 у зв`язку із неявкою сторін.

10.05.2023 оголошено перерву в судовому засіданні до 23.05.2023 у зв`язку з призначенням інших справ.

10.05.2023 оголошено перерву в судовому засіданні перед дебатами до 21.06.2023.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Наказом Львівської митниці від 06.10.2022 №191-дс «Про порушення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 » порушено дисциплінарне провадження стосовно державного інспектора відділу митного оформлення №3 митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці ОСОБА_1 за фактами, викладеними у доповідній записці заступника начальника відділу проведення митного аудиту Львівської митниці від 26.09.2022 №7.4-19/21/149.

Відповідно до наказу Львівської митниці від 26.08.2022 № 129 «Про проведення перевірки з окремих питань» із змінами, проведено перевірку з окремих питань з метою перевірки фактів, викладених в Доповідній записці в.о. директора Департаменту митних платежів, контролю митної вартості та митно-тарифного регулювання ЗЕД Держмитслужби від 08.08.2022 № 15-01/669 (вх. Львівської митниці № 26026/4-08 від 08.08.2022), а також перевірки фактів, викладених у Доповідній записці управління митних платежів, контролю митної вартості та митно-тарифного регулювання ЗЕД Львівської митниці від 09.08.2022 №1386/7.4-15/44.

За результатами проведення перевірки з окремих питань, складено Акт про результати перевірки з окремих питань від 22.09.2022 № 7.4-19/21/148/121.

Згідно з Актом перевірки за результатом опрацювання зауважень, викладених у доповідній записці, наявність випадків недотримання норм Закону України від 24.03.2022 за №2142-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану» та пункту 2 частини першої статті 292 МК України. Так, при опрацюванні зазначених у доповідній записці оформлених ЕМД із застосуванням преференції за кодом « 311» встановлено випадки неправомірного звільнення від оподаткування транспортних засобів, фактично ввезених на митну територію України після 30.06.2022. В ході перевірки встановлено, що митне оформлення транспортних засобів за митними деклараціями від 30.06.2022 №№UA209180/2022/045890, UA209180/2022/045886, здійснено державним інспектором ВМО №2 митного поста «Городок» Львівської митниці Стельмахом Павлом Івановичем з порушенням вимог частини першої статті 263 Митного кодексу України, що призвело до надання преференцій на суму 168032,77 грн. Зазначене свідчить про вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 5 частини 2 статті 65 Закону України «Про державну службу», а саме - невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків.

У наданих дисциплінарній комісії відповідача поясненнях від 05.11.2022, ОСОБА_1 зазначив наступне: «З приводу обставин здійснення мною митного оформлення за МД МUA209180/2022/045890, та МД UA209180/2022/045886 можу повідомити наступне: дані митні декларації зчитані в автоматичному режимі АСМО Інспектор в порядку черговості надходження МД для митного оформлення 30.06.2022 року. Після переведення на етап оформлення МД, отримавши від декларанта заяву щодо призупинення митного оформлення у зв`язку з бажанням декларанта надання документів, я 30.06.2022 року поставив затримку в оформленні митної декларації. 01.07.2022, після надання декларантом всіх документів, я продовжив здійснювати митні формальності. При наданні паперових примірників документів, що були зазначені в митній декларації та перепустки №№ D 058184, D 058122, мною було зроблено відмітку в документі ДКД та в ЄАІС про прибуття товару 01.07.2022 року. Після здійснення митних формальностей мною було прийнято рішення про завершення митного оформлення даної митної декларації з наданням пільг відповідно до Закону України від 24.03.2022 року № 2142-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період воєнного стану». Законом передбачено внесення змін до Митного кодексу України, відповідно до яких тимчасово, на період з дня набрання чинності Законом, але не раніше 1 квітня 2022 року, до припинення чи скасування воєнного стану на території України, пропуск та митне оформлення товарів, що ввозяться (пересилаються) на митну територію України для вільного обігу, здійснюється з урахуванням таких особливостей, зокрема, звільняються від оподаткування ввізним митом: - автомобілі легкові, кузови до них, причепи та напівпричепи, мотоцикли, транспортні засоби, призначені для перевезення 10 осіб і більше, транспорт^ засоби для перевезення вантажів, які ввозяться громадянами на митну територію України для вільного обігу. Згідно з класифікатором звільнень від сплати митних платежів при ввезенні товарів на митну територію України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 № 1011 (із змінами) встановлено код пільг « 311» із звільнення від оподаткування ввізним митом, акцизним податком, податком на додану вартість. Порядок виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення визначається наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 631. Відповідно пункту 2.1 цього наказу, для здійснення митного оформлення товарів декларант подає до ПМО МД, заповнену згідно з обраним митним режимом, її електронну копію (у разі подання МД на паперовому носії), рахунок або інший документ, який визначає вартість товару, та у випадках, встановлених Митним Кодексом України - ДМВ. Відповідно статті 278 Митного Кодексу України датою виникнення податкового зобов`язання із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України чи вивезення товарів з митної території України є дата подання митної декларації до митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов`язання органом доходів і зборів у випадках, визначених цим Кодексом та законами України. Для цілей нарахування митних платежів застосовуються ставки, що діють на день подання митному органу митної декларації на товари, а в разі, якщо митне оформлення здійснюється без подання митної декларації - на день його здійснення. Враховуючи вище зазначене, пропуск та митне оформлення окремих товарів окремими суб`єктами, визначеними Законом України від 24 березня 2022 року №2142-IX. у період з 05 квітня 2022 року до 00 годин 01.07.2022 року здійснюється із звільненням від сплати митних платежів відповідно до цього Закону. В статті 263 Митного Кодексу України встановлено Строки декларування. Відповідно до статті 251 Цивільного Кодексу України: Строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Тобто, стаття 263 МКУ встановлює строк 10 днів, зі спливом якого настають юридичні наслідки в разі недекларування. Відповідно, в митному законодавстві відсутнє чітке визначення Терміну, коли подається митна декларація, є лише Строк. Нема заборони подання декларації до прибуття. Відповідно до п.4 статті 3 МКУ - У разі якщо норми законів України чи інших нормативно-правових актів з питань митної справи допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків підприємств і громадян, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України або здійснюють операції з товарами, що перебувають під митним контролем, чи прав та обов`язків посадових осіб митних органів, внаслідок чого є можливість прийняття рішення як на користь таких підприємств та громадян, так і на користь митного органу, рішення повинно прийматися на користь зазначених підприємств і громадян. Вважаю, що в діях декларанта, при поданні даної декларації, відсутні порушення умов декларування і завершення митного оформлення мною здійснено відповідно до вимог чинного законодавства. Також, одночасно інформую, що по МД №UA209180/2022/045890, та UA209180/2022/045886 були здійснені доплати у повному обсязі».

За результатами розгляду дисциплінарної справи відносно ОСОБА_1 , дисциплінарною комісією Львівської митниці 07.12.2022 було підготовлено подання, згідно якого, на підставі зібраних в ході здійснення дисциплінарного провадження документів, матеріалів та пояснень посадових осіб, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, які мають вирішальне для розгляду дисциплінарної справи по суті, враховуючи наявність обставин, що пом`якшують відповідальність державного службовця відповідно ч. 2 ст. 67 та ст. 69 Закону України «Про державну службу», дисциплінарна комісія рекомендувала керівнику Львівської митниці розглянути питання щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення зауваження.

Наказом в.о. начальника Львівської митниці О. Шахрая від 17.11.2022 №273-дс «Про застосування дисциплінарного стягнення» до державного інспектора відділу митного оформлення №3 митного поста «Рава-Руська» ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення зауваження.

Не погоджуючись із оскаржуваним наказом відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України від 28.06.1991 №254к/96-ВР визначено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Указана норма основного закону означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

«На підставі» означає, що суб`єкт владних повноважень: повинен бути утвореним у порядку, визначеному Конституцією та законами України; зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

«У межах повноважень» означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення та вчиняти дії відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх.

«У спосіб» означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Перевіряючи оскаржені рішення на предмет відповідності критеріям правомірності, суд зазначає наступне.

Суд здійснює перевірку юридичної та фактичної обґрунтованості мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу оскаржених рішень крізь призму положень частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України), яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Аналізуючи оскаржене рішення, суд вказує, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, відповідно до частини другої статті 2 КАС України, має на увазі, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Європейський Суд з прав людини у рішенні у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 01.07.2003 вказав, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні Європейського Суду з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» вказано, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: взяти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

При цьому суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Разом з тим, приймаючи рішення або вчиняючи дію, суб`єкт владних повноважень не може ставати на сторону будь-якої з осіб та не може виявляти себе заінтересованою стороною у справі, виходячи з будь-якого нелегітимного інтересу, тобто інтересу, який не випливає із завдань цього суб`єкта, визначених законом.

При цьому, прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.

Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Стаття 43 Конституції України проголошує, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, а держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності; громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Статтями 2, 5-1 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) закріплено право громадян України на працю і гарантії держави в правовому захисті працездатним громадянам від незаконного звільнення.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про державну службу» державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо: 1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів; 2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; 3)забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг; 4)здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства; 5)управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням; 6)управління персоналом державних органів; 7)реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.

Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Згідно з частиною 1 статті 3 Закону України «Про державну службу» вказаний Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.

За змістом статті 8 Закону України «Про державну службу» державний службовець зобов`язаний: 1) дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; 3) поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина; 4) з повагою ставитися до державних символів України; 5) обов`язково використовувати державну мову під час виконання своїх посадових обов`язків, не допускати дискримінацію державної мови і протидіяти можливим спробам її дискримінації; 6) забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; 7) сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки та умови контракту про проходження державної служби (у разі укладення); 8) виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України; 9) додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції; 10) запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби; 11) постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності та удосконалювати організацію службової діяльності; 12) зберігати державну таємницю та персональні дані осіб, що стали йому відомі у зв`язку з виконанням посадових обов`язків, а також іншу інформацію, яка відповідно до закону не підлягає розголошенню; 13) надавати публічну інформацію в межах, визначених законом.

Державні службовці виконують також інші обов`язки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах, та контракті про проходження державної служби (у разі укладення).

Відповідно до частини 2 статті 9 Закону України «Про державну службу» державний службовець зобов`язаний виконувати накази (розпорядження), доручення керівника, видані в межах його повноважень, крім випадків, передбачених частиною 6 вказаної статті.

Згідно з частиною 1 статті 64 Закону України «Про державну службу» за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених згаданим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому згаданим Законом.

Частиною 1 статті 65 Закону України «Про державну службу» передбачено, що підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених згаданим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Одним з видів дисциплінарних проступків є невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень (пункт 5 частини 2 статті 65 Закону України «Про державну службу»).

Згідно з положеннями частини 1 статті 66 Закону України «Про державну службу» до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення:

1) зауваження;

2) догана;

3) попередження про неповну службову відповідність;

4) звільнення з посади державної служби.

У разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5, 12 та 15 частини 2 статті 65 згаданого Закону, суб`єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану.

Згідно з приписами частини 1 статті 67 Закону України «Про державну службу» дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків.

Рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб`єкта призначення (частина 1 статті 77 Закону України «Про державну службу»).

Оскаржене рішення про накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді зауваження прийняте у зв`язку зі вчиненням дисциплінарного проступку передбаченого пунктом 5 частини 2 статті 65 Закону України «Про державну службу», а саме: невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень, із врахуванням частини 2 статті 69 Закону України «Про державну службу» у зв`язку із наявністю обставин, що пом`якшують відповідальність позивача як державного службовця, зокрема, попередня бездоганна поведінка, відсутність дисциплінарних стягнень на момент вчинення дисциплінарного проступку.

Відповідач зробив висновок, що оскільки митні декларації №UA209180/2022/045890 та UA209180/2022/045886 були подані раніше дати доставлення транспортних засобів в зону митного контролю, оформлення таких митних декларацій здійснено ОСОБА_1 (на час здійснення митного оформлення державний інспектором відділу митного оформлення №2 митного поста «Городок» Львівської митниці) з порушенням вимог частини першої статті 263 Митного кодексу України. Зазначене свідчить про невиконання ОСОБА_1 основних посадових обов`язків, передбачених п.3.1. посадової інструкції державного інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста «Городок», та вчинення ним дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 5 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу».

Оцінюючи підставність висновків відповідача про вчинення позивачем дисциплінарного проступку, суд зазначає таке.

Законом України від 24.03.2022 №2142-IX (який набрав чинності 06.04.2022) «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану» внесено до Податкового кодексу України такі зміни:

У розділі XX «Перехідні положення»: пункт 69 підрозділу 10 доповнено підпунктом 69.24 такого змісту: «Тимчасово, з 1 квітня 2022 року на період дії воєнного стану на території України звільняються від оподаткування податком на додану вартість, акцизним податком операції з ввезення фізичними особами на митну територію України автомобілів легкових, кузовів до них, причепів та напівпричепів, мотоциклів, транспортних засобів, призначених для перевезення 10 осіб i більше, транспортних засобів для перевезення вантажів у митному режимі імпорту».

Також, згаданим Законом 2142-ІХ, згідно з його Прикінцевими та перехідними положеннями, внесено зміни до МК України у розділі XXI «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено, зокрема, пунктом 9-11 такого змісту:

« 9-11. Установити, що тимчасово, на період з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану», але не раніше 1 квітня 2022 року, до припинення чи скасування воєнного стану на території України, пропуск та митне оформлення товарів, що ввозяться (пересилаються) на митну територію України для вільного обігу, здійснюється з урахуванням таких особливостей:

1) звільняються від оподаткування ввізним митом: автомобілі легкові, кузови до них, причепи та напівпричепи, мотоцикли, транспортні засоби, призначені для перевезення 10 осіб i більше, транспортні засоби для перевезення вантажів, які ввозяться громадянами на митну територію України для вільного обігу.

01.07.2022 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо перегляду окремих пільг з оподаткування» від 21.06.2022 №2.325-ІХ (далі Закон №2325-ІХ), згідно з яким внесено зміни до Податкового та Митного кодексів України відповідно до яких, зокрема з 01.07.2022 втратили чинність:

пункт 69.23 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, абзац другий підпункту 1 та підпункти 2 та 4 пункту 911 розділу XXI «Прикінцеві та перехідні положення МК України»:,

пункти 69.24 та 69.25 підрозділу XX «Перехідні положення» ПК України та абзаци перший, третій та четвертий підпункту І пункту 911 розділу XXI «Прикінцеві та перехідні положення» МК України.

Відтак, з 00:00 01.07.2022 вказані пільги не застосовуються.

Суд встановив, що позивач здійснив митне оформлення за митною декларацією від 30.06.2022 №UA209180/2022/045886, на підставі якої на митну територію України ввезено транспортний засіб Mazda, модель: 2, модельний рік 2003. Крім цього, позивач здійснив митне оформлення за митною декларацією від 30.06.2022 №UA209180/2022/045890, на підставі якої на митну територію України ввезено транспортний засіб Toyota модель: Verso, модельний рік 2014.

Частиною першою статті 259 МК України передбачено, що попередня митна декларація (інший документ, що може використовуватися замість митної декларації відповідно до статті 94 згаданого Кодексу) подається до ввезення в Україну товарів, транспортних засобів комерційного призначення (у тому числі з метою транзиту) або після їх ввезення, якщо ці товари, транспортні засоби перебувають на території пункту пропуску через державний кордон України.

Попередня митна декларація подається декларантом або уповноваженою ним особою митному органу, в зоні діяльності якого товари, транспортні засоби комерційного призначення будуть пред`явлені для митного оформлення, з метою проведення аналізу ризиків та прискорення виконання митних формальностей (частина друга статті 259 МК України).

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 259 МК України попередня митна декларація повинна містити відомості, достатні ввезення товарів, транспортних засобів комерційного призначення на. митну територію України та забезпечення доставки їх до митного органу призначення.

Згідно з частиною 7 статті 365 МК України митне оформлення товарів, ввезених на митну територію України громадянами, за товарними позиціями 8701-8707, 8711, 8716 згідно з УКТ ЗЕД, що підлягають державній реєстрації, здійснюється у будь-якому митному органі на всій митній території України з пред`явленням їх такому органу.

При митному оформленні таких товарів подання попередньої митної декларації, доставка та пред`явлення таких товарів митному органу, яким оформлена така попередня митна декларація, є обов`язковими.

Відповідно до частини тринадцятої статті 259 МК України, якщо попередня митна декларація містить лише відомості, достатні для ввезення товарів, транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України та забезпечення їх доставки до митного органу призначення, або після оформлення попередньої митної декларації змінюються заходи нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, для випуску товарів декларантом або уповноваженою ним особою подається додаткова декларація.

Митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (частина перша статті 248 МК України).

Частиною першою статті 258 МК України встановлено, що під митною декларацією, заповненою у звичайному порядку, розуміється митна декларація, що містить обсяг відомостей (даних), достатній для завершення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення у заявлений митний режим. Оформлення митним органом митної декларації, заповненої у звичайному порядку, є випуском товарів у заявлений митний режим.

Попередня митна декларація разом з додатковою декларацією, поданою відповідно до частини тринадцятої згаданої статті, становлять митну декларацію, заповнену в звичайному порядку (частина чотирнадцята статті 259 МК України).

Відповідно до положень пункту 6 статті 261 МК України додаткова декларація подається до відповідного органу доходів і зборів, яким була оформлена відповідна попередня, тимчасова, спрощена або періодична митна декларація.

Згідно з частиною 1 статті 264 МК України митна декларація реєструється та приймається митним органом у порядку, що визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Дата та час подання митної декларації фіксується митним органом шляхом її реєстрації, у тому числі з використанням інформаційних технологій. Митний орган не має права відмовити у реєстрації митної декларації (частина третя статті 264 МК України).

З метою визначення правильності заповнення поданої митної декларації та відповідності доданих до неї документів установленим вимогам митний орган здійснює перевірку митної декларації (частина п`ята статті 264 МК України).

Згідно з частиною 8 статті 264 МК України з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Із матеріалів справи судом встановлено, що транспортні засоби, які оформлялись за митними деклараціями №№UA209180/2022/045890, UА209180/2022/045886 від 30.06.2022, були ввезені на митну територію України 30.06.2022 року, та після їх ввезення 30.06.2022 декларантами було подано засобами електронного зв`язку до ВМО №2 МП «Городок» Львівської митниці вказані митні декларації. 30.06.2022 дані митні декларації разом з пакетом долучених документів прийняті в роботу інспектором Стельмахом П.І. Митне оформлення за вказаними МД було призупинено, у зв`язку із наданням агентом з митного оформлення ОСОБА_2 заяв про призупинення митного оформлення для подання додаткових документів та відновлено 01.07.2022 після долучення додаткових документів.

Згідно з частиною 1 статті 3 МК України при здійсненні митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, застосовуються виключно норми законів України та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, чинні на день прийняття митної декларації митним органом України.

З урахуванням викладеного, суд висновує, що позивач правомірно зупинив митне оформлення за МД №№UA209180/2022/045890, UА209180/2022/045886 від 30.06.2022 та відновив його 01.07.2022 із застосуванням преференцій, які діяли на момент ввезення та початку митного оформлення транспортних засобів.

Відповідно до частини 6 статті 263 МК України для продовження строків пред`явлення або декларування митному органу товарів, транспортних засобів комерційного призначення власник або уповноважена ним особа звертається до митного органу з письмовою заявою, у тому числі в електронній формі. До заяви додаються відповідні документи, які підтверджують обставини та події, зазначені у частині четвертій згаданої статті.

Стаття 263 МК України встановлює саме строки декларування: певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Водночас, декларант не обмежений у праві подати додаткову митну декларацію до попередньої від моменту пропуску товару через митний кордон України і до спливу 10 днів після доставки у відповідний митний орган.

Також суд зазначає, що якщо передчасна зміна норми з питань оподаткування встановлює більш обтяжливі для платника податків правила поведінки, то ця норма не підлягає застосуванню для визначення обсягу прав та обов`язків платників податків у конкретній ситуації. І навпаки, більш сприятлива для платника норма, хоча й запроваджена без урахування застережень, передбачених статтею 4 Податкового кодексу України та статтею 27 Бюджетного кодексу України, повинна застосовуватися.

При одночасному регулюванні спірних правовідносин положеннями Закону України №2142-1Х та положеннями Закону України №2325-ІХ, які по-різному встановлюють податки за розмитнення автомобілів та звільнення від сплати податків на розмитнення, застосуванню підлягають положення Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану» від 24.03.2022 №2142-ІХ, які є більш сприятливими для платника податків.

Вказані положення кореспондують з нормою частини 4 статті 3 МК України, яка передбачає, що у разі якщо норми законів України чи інших нормативно-правових актів з питань митної справи допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків підприємств і громадян, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України або здійснюють операції з товарами, що перебувають під митним контролем, чи прав та обов`язків посадових осіб митних органів, внаслідок чого є можливість прийняття рішення як на користь таких підприємств та громадян, так і па користь митного органу, рішення повинно прийматися на користь зазначених підприємств і громадян.

Вказане зумовлює висновок про подання декларантами митних декларацій 30.06.2022, ввезення транспортних засобів на територію України 30.06.2022 під час дії Закону України №2142-IX, свідчить про необхідність застосування положень вказаного закону при митному оформленні товару за митними деклараціями №№UA209180/2022/045890, UА209180/2022/045886 від 30.06.2022.

Суд враховує, що жодних роз`яснень чи вказівок щодо алгоритму дій інспекторів за такими транспортними засобами, керівництво ДМС України не надавало.

Пунктом 1 частини 3 статті 259 МК України не встановлено обмежень щодо повноти відомостей достатніх для ввезення товарів, транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України та забезпечення доставки їх до митного органу призначення. Згаданою нормою встановлено мінімально необхідний - достатній обсяг відомостей. Виходячи із специфічності оформлюваного товару (транспортні засоби) та процедури отримання додаткових дозвільних документів, необхідних для митного оформлення (шляхом електронного листування) обсяг даних в попередній декларації та в додатковій декларації може бути ідентичним.

Відповідно до частин 13, 14 статті 259 МК України попередня декларація разом із додатковою декларацією становлять митну декларацію, заповнену у звичайному порядку. А відтак, митна декларація, заповнена у звичайному порядку, містить обсяг відомостей достатній для завершення митного оформлення.

Згідно з частиною 1 статті 261 МК України «у разі подання відповідно до статей 259-260 цього Кодексу попередньої, тимчасової, спрощеної або періодичної митної декларації декларант або уповноважена ним особа повинні протягом строків, визначених відповідно до цього Кодексу, подати митному органу додаткову декларацію, яка містить точні відомості про товари, задекларовані за попередньою, тимчасовою, спрощеною або періодичною митною декларацією, що подавалися б у разі декларування цих товарів за митною декларацією, заповненою у звичайному порядку.» Строки подання регулюються вимогами, визначеними МК України для оформлення попередньої, тимчасової та періодичної митної декларації залежно від того, до якої декларації подається додаткова декларація (ст. 259 та 260 відповідно).

Суд зазначає, що відповідачем не враховано норми Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур (Кіотська конвенція, дата набрання чинності для України: 15.09.2011), які встановлюють наступне:

« 3.13. Стандартне правило: у випадках, коли з причин, визнаних митною службою обґрунтованими, декларант не володіє всією необхідною для заповнення декларації на товари інформацією, дозволяється подача попередньої або неповної декларації на товари за умови, що вона містить дані, визнані митною службою необхідними, і що декларант приймає на себе зобов`язання щодо її повного заповнення у встановлений термін;

3.23. Стандартне правило: у випадках, коли національним законодавством встановлені терміни для подання декларації на товари, ці терміни повинні бути достатніми для того, щоб декларант мав можливість заповнити декларацію на товари та одержати необхідні підтверджуючі документи;

3.14 Стандартне правило: якщо митна служба реєструє попередню або неповну декларацію на товари, застосовувані до цих товарів заходи митно-тарифного регулювання не повинні відрізнятися від тих, які застосовувалися б у разі, якщо із самого початку була подана повна і належним чином заповнена декларація на товари».

Строк, встановлений частиною 1 статті 263 МК України, визначає момент після якого, у разі не подання митної декларації митні органи зобов`язані вчинити певні дії (поміщення товарів на склад тимчасового зберігання чи на склад митного органу). В той же час декларант має право подати додаткову митну декларацію до попередньої від моменту пропуску товару через митний кордон України і до спливу 10 днів після доставки у відповідний митний орган.

Разом з тим норма вказаної статті визначає, що митну декларацію можна подати тільки митному органу, який має право здійснювати митне оформлення товару. Тобто виключає можливість подачі митної декларації до митних органів, що наділені правом здійснення виключно митного контролю, або досліджень, або такого, що виконує адміністративну функцію (наприклад Центральний апарат Держмитслужби, Спеціалізована лабораторія з питань експертизи та досліджень Держмитслужби (СЛЕД)).

З урахуванням викладеного, суд висновує про правомірність дій позивача при митному оформленні декларацій №№UA209180/2022/045890, UА209180/2022/045886 від 30.06.2022, які вчинені з дотриманням митного законодавства України, зокрема вимог Закону №2142-IX від 24.03.2022, та відсутність підстав для відмови у митному оформленні товару.

Щодо дотримання принципу «належного урядування» при здійсненні митних формальностей позивачем, суд зазначає таке.

Одним із суттєвих елементів принципу верховенства права є принцип юридичної визначеності. Цей принцип має різні прояви, зокрема він є одним із визначальних принципів «доброго врядування» і «належної адміністрації» (встановлення процедури і її дотримання), частково збігається із принципом законності (чіткість і передбачуваність закону, вимоги до «якості» закону) (постанова Верховного Суду від 07.09.2022 у справі №464/337/17.

У пунктах 70-71 рішення «Рисовський проти України» (заява №29979/04) ЄСПЛ, аналізуючи відповідність мотивування Конвенції, підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування», зазначаючи, що він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява №33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, «Онер`їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року).

З огляду на викладене, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п.37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), п. 119).

Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), n. 73).

Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), п. 74).

Принцип легітимних очікувань виражає ідею, що органи публічної влади повинні додержуватися не лише приписів актів права, а й своїх обіцянок та пробуджених очікувань. Згідно з доктриною легітимних очікувань, йдеться в пункті 61 коментаря до документа Венеційської комісії «Мірило правовладдя», ті, хто чинить добросовісно на підставі права, яким воно є, не повинні відчувати краху надій щодо своїх легітимних очікувань.

У справі «Новік проти України» (заява №48068/06) ЄСПЛ зазначив, що надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Вимога «якості закону» у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції означає, що закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні для того, щоб виключити будь-який ризик свавілля.

Відповідно до вимог принципу правової визначеності правозастосовних орган у випадку неточності, недостатньої чіткості, суперечливості норм позитивного права має тлумачити норму на користь невладного суб`єкта, адже якщо держава нездатна забезпечити видання зрозумілих правил, то саме вона і повинна розплачуватися за свої прорахунки. Це так зване правило пріоритету норми за найбільш сприятливим для особи тлумаченням.

Статею 255 МК України передбачено, що митне оформлення завершується в найкоротший можливий строк, але не більше ніж чотири робочих години з моменту пред`явлення митному органу товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що підлягають митному оформленню (якщо згідно з цим Кодексом товари, транспортні засоби комерційного призначення підлягають пред`явленню), подання митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та всіх необхідних документів і відомостей, передбачених статтями 257 і 335 згаданого Кодексу. Цей строк може бути перевищений на час виконання відповідних формальностей, зокрема у разі підтвердженого письмового бажання декларанта або уповноваженої ним особи подати відповідно до положень МК України додаткові документи чи відомості про зовнішньоекономічну операцію або характеристики товару.

Таким чином, з урахуванням змісту принципу належного урядування, суд вважає, що зміна митним органом правової оцінки щодо здійснення митних формальностей при митному оформленні легкових автомобілів, які ввезені на митну території України до набрання чинності Законом України №2142-ХІ є непослідовною та суперечливою, що спричинило безпідставне притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Крім того, суд зауважує, що на момент проведення митних оформлень не надавалось жодних роз`яснень інспекторам, що унеможливлює притягнення інспектора, який провів таке митне оформлення до дисциплінарної відповідальності.

Щодо підстав застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді зауваження, суд зазначає таке.

Підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених згаданим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення (частина 1 статті 65 Закону України «Про державну службу»).

Одним з видів дисциплінарних проступків є невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень (пункт 5 частини 2 вказаної статті).

Дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків (частина 1 статті 67 Закону України «Про державну службу»).

Таким чином, дисциплінарне стягнення - це передбачена законом міра примусу, що застосовується певним органом до працівника, який порушив трудову дисципліну, тобто вчинив дисциплінарний проступок. При цьому, для застосування дисциплінарного стягнення уповноваженому органу необхідно встановити наявність всіх елементів складу дисциплінарного проступку: об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта, суб`єктивної сторони, а також врахувати інші обставини, що мають значення (ступінь тяжкості, наявність шкоди, особу працівника, тощо).

Суд зазначає, що відповідач не довів, що в діях позивача при здійсненні митних формальностей містилися ознаки суб`єктивної сторони складу дисциплінарного проступку, а саме вини.

З урахуванням викладеного, суд висновує, що приймаючи оскаржуваний наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, відповідач не врахував усі дійсні обставини справи при проведенні дисциплінарного провадження, результати якого стали підставою для видання оскарженого наказу. Як наслідок відповідач дійшов помилкового висновку про наявність у діях позивача складу дисциплінарного проступку, і відповідно про наявність підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

З урахуванням викладеного, суд висновує про протиправність наказу в.о. начальника Львівської митниці О. Шахрая від 17.11.2022 №273-дс «Про застосування дисциплінарного стягнення», а тому такий необхідно скасувати.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.

Керуючись ст.ст. 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ в/о начальника Львівської митниці О. Шахрая від 17.11.2022 року за №273-дс «Про застосування дисциплінарного стягнення».

3. Стягнути з Львівської митниці (вул. Костюшка, 1, м. Львів, ) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено 29.06.2023 року.

Суддя Костецький Н.В.