Справа № 300/2998/23
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2023-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"29" червня 2023 р. справа № 300/2998/23
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Кафарського В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -
ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 (надалі ОСОБА_1 , позивач), звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, відповідач) про визнання протиправною відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 , а також зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області донарахувати ОСОБА_1 стаж роботи з 28.07.1987 по 24.03.1990 та з 25.03.1993 по 21.10.1996 в ВО «Полярон» та з 01.01.2004 по 09.02.2022 в подвійному розмірі, відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та перерахувати розмір пенсії ОСОБА_1 з 10.02.2022.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивачу на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03.11.2022 №300/2577/22 призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2. Водночас, відповідач протиправно, на переконання ОСОБА_1 не зарахував до страхового стажу позивача в одинарному розмірі період її роботи з 28.07.1987 по 24.03.1990 та з 25.03.1993 по 21.10.1996 та у подвійному розмірі період роботи у закладі надання психіатричної допомоги з 01.04.2004 по 09.02.2022, у зв`язку із чим позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.05.2023 було відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні.
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 16.06.2023. На думку представника ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, ОСОБА_1 порушено порядок звернення за перерахунком пенсії, унаслідок чого у відповідача були відсутні законні підстави для проведення перерахунку пенсії. Також вказує, що періоди роботи позивача 28.07.1987 по 24.03.1990 та з 25.03.1993 по 21.10.1996 не були зараховані до її страхового стажу у зв`язку із невідповідністю написання прізвища позивача у трудовій книжці паспортним даним. При цьому, звертає увагу суду, що позивач не надала доказів того, що вона зверталась до останнього місця роботи із заявою про внесення зміни записів у трудовій книжці про її прізвище, а їй було відмовлено у внесенні таких змін.
Зазначає, що пенсія за віком на пільгових умовах за Списком №2 призначена позивачу за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі Закон України №1058), а отже відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України №1058, страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених законом. Стаття 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовується у випадку призначення особі трудової пенсії за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення» та враховується для обчислення пільгового стажу роботи. Тобто періоди трудової діяльності до 01.01.2004 (дата набрання чинності Законом України №1058) зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених раніше діючим законодавством, тоді як пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений таким законодавством, за період з 01.01.2004 застосовується тільки щодо визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років. Таким чином, на думку відповідача, після 01.01.2004 зарахування стажу роботи в психіатричних закладах охорони здоров`я у подвійному розмірі законодавством не передбачено.
19.06.2023 позивач на адресу суду скерував відповідь на вдзив, у якому наполягає на задоволенні позовних вимог.
Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, дослідивши і оцінивши докази, судом встановлено наступне.
10.02.2022 ОСОБА_1 звернулась до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах, що підтверджується копією відповідної заяви (а.с. 40).
До заяви про призначення пенсії позивачем, зокрема, додано трудову книжку та довідку від 03.02.2022 №05-08/12, видану КНП «Івано-Франківській спеціальний заклад надання психіатричної допомоги Івано-Франківської обласної ради», що встановлено судом із змісту розписки-повідомлення (а.с. 41).
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03.11.2022 у справі №300/2577/22 зобов`язано відповідача призначити ОСОБА_1 з 10.02.2022 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с. 15-22).

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.02.2023 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03.11.2022 у справі № 300/2577/22 без змін.

У подальшому ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про зарахування до страхового стажу в одинарному розмірі періодів її роботи з 28.07.1987 по 24.03.1990 та з 25.03.1993 по 21.10.1996 та у подвійному розмірі період роботи у закладі надання психіатричної допомоги з 01.04.2004 по 09.02.2022 (а.с. 10).

Листом від 03.05.2023 №3689-3216/Г-02/8-0900/23 ГУ ПФУ в Івано-Франківській області повідомило позивача, що періоди з 28.07.1987 по 24.03.1990 та з 25.03.1993 по 21.10.1996 не зараховані до страхового стажу, у зв`язку із невідповідністю написання прізвища у трудовій книжці паспортним даним. Водночас, вказано, що статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено зарахування в подвійному розмірі стажу роботи особам, які працювали в психіатричних закладах охорони здоров`я до 01.01.2004 (дата введення в дію Закону України №1058), після 01.01.2004 зарахування стажу в подвійному розмірі не законом не передбачено (а.с. 11).

Вважаючи таку відмову у зарахуванні спірних періодів роботи до страхового стажу, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи даний спір, суд виходив з таких фактичних обставин справи та норм права.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на захист своїх прав і свобод у суді, а також на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян, є Закон України №1058.

Відповідно до ст. 24 Закону України №1058, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Закон України №1058 набрав чинності 1 січня 2004 року. До цього моменту пенсійні відносини врегульовувалися Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ (надалі Закон України №1788).

Відповідно до ст. 62 Закону України №1788, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 у період з 22.02.2002 по 09.02.2022 ОСОБА_1 працювала в Обласній психіатричній лікарні №2, яка з 17.10.2019 реорганізована в комунальне некомерційне підприємство «Івано-Франківський спеціальний заклад надання психіатричної допомоги Івано-Франківської обласної ради» «Психіатричне (туберкульозне) відділення №6», з 01.11.2019 перейменоване в «Психіатричне відділення ПЗМХ №1 з фтизіатричними ліжками», яке з 08.04.2020 перейменоване в «Психіатричне відділення ПЗМХ №1», зокрема на посадах:

молодшої медсестри ванщиці психіатричного (туберкульозного) відділення з 22.02.2002 по 08.06.2004;

молодшої медсестри буфетчиці психіатричного (туберкульозного) відділення №6 з 09.06.2004 по 01.09.2013;

молодшої медичної сестри санітарки-ванниці психіатричного (туберкульозного) відділення №6 з 02.09.2013 по 30.06.2018;

молодшої медичної сестри (санітарка-буфетниця) психіатричного (туберкульозного) відділення №6 з 01.07.2018 по 19.05.2019;

молодшої медичної сестри (санітарка-палатна) психіатричного (туберкульозного) відділення №6 з 20.05.2019 по 08.12.2019;

молодшої медичної сестри (санітарка-буфетниця) з 09.12.2019 по 07.04.2020;

молодшої медичної сестри (санітарка-палатна) психіатричного відділення ПЗМХ №1 з 08.04.2020 по 08.10.2020;

молодшої медичної сестри (санітарка-палатна) геронтопсихіатричного відділення №4 з 09.10.2020 (а.с. 8-9).

Водночас, судом встановлено, що прізвище « ОСОБА_3 » в трудовій книжці не відповідає написанню прізвища позивача на другій сторінці паспорту серії НОМЕР_2 «Гнип» (а.с. 7)

При цьому, відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ від 12.08.1993 № 637, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Суд зауважує, що спірний період роботи ОСОБА_1 також підтверджується довідкою від 03.02.2022 №05-08/22, виданою КНП «Івано-Франківській спеціальний заклад надання психіатричної допомоги Івано-Франківської обласної ради» (а.с. 49).

Згідно із вищевказаною довідкою, позивач з 22.10.1996 по теперішній час працює в КНП «Івано-Франківській спеціальний заклад надання психіатричної допомоги Івано-Франківської обласної ради». Робота за цей період дає право на подвоєння стажу згідно із ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с. 49).

Також у матеріалах справи наявна довідка із аналогічними відомостями, але видана 30.03.2023 (а.с. 12).

Згідно із ст. 60 Закону України №1788 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про психіатричну допомогу», психіатрична допомога - комплекс спеціальних заходів, спрямованих на обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України, профілактику, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медичну та психологічну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, у тому числі внаслідок вживання психоактивних речовин.

Фахівець - медичний працівник (лікар, медична сестра, фельдшер), психолог, соціальний працівник та інший працівник, який має відповідну освіту та спеціальну кваліфікацію і бере участь у наданні психіатричної допомоги.

Заклад з надання психіатричної допомоги - психіатричний, наркологічний чи інший спеціалізований заклад охорони здоров`я, центр, відділення, кабінет тощо, інші заклади та установи будь-якої форми власності, діяльність яких пов`язана з наданням психіатричної допомоги.

Амбулаторна психіатрична допомога - психіатрична допомога, що включає в себе обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами, профілактику, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медико-соціальну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, в амбулаторних умовах;

Стаціонарна психіатрична допомога - психіатрична допомога, що включає в себе обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медико-соціальну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, і надається в стаціонарних умовах понад 24 години підряд.

Згідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, до видів діяльності КНП «Івано-Франківський спеціальний заклад надання психіатричної допомоги Івано-Франківської обласної ради» належать спеціалізована медична практика 86.22 (цей клас включає медичне консультування та лікування у сфері спеціальної медицини лікарями-спеціалістами та хірургами), діяльність лікарняних закладів 86.10 (цей клас включає короткострокове та тривале перебування пацієнтів у лікарнях широкого профілю, які здійснюють медичну, діагностичну та лікувальну діяльність (наприклад, громадські та обласні лікарні, лікарні некомерційних організацій, університетські лікарні, військові шпиталі та в`язничні лікарні), та лікарняні установи спеціального призначення (наприклад, наркологічні та психіатричні клініки, інфекційні лікарні, пологові будинки, санаторно-курортні заклади) та загальна медична практика код 86.21 (цей клас включає медичне консультування та лікування у сфері загальної медицини, які надають лікарі загального профілю).

Отже, КНП «Івано-Франківський спеціальний заклад надання психіатричної допомоги Івано-Франківської обласної ради» як лікарняний заклад призначений для надання психіатричної допомоги і в розумінні ст. 60 Закону України №1788 є закладом з надання психіатричної допомоги.

Окрім цього, суд зазначає, що робота позивача у психіатричному закладі у спірний період відповідачем не спростовується.

Щодо посилань відповідача на неможливість зарахування до страхового стажу у подвійному розмірі періоду роботи позивача у психіатричному закладі після 01.01.2004, суд зазначає, що ст. 60 Закону України №1788 є чинною по теперішній час. Стаття 24 Закону України №1058 не скасовує ст. 60 Закону України №1788 та не зупиняє її дію.

Відповідно до ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідні правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 22.12.2021 у справі №688/2916/17, від 27.02.2020 у справі №462/1713/17, від 23.01.2019 у справі №485/103/17 та від 04.12.2019 у справі №689/872/17, які були враховані судом при вирішенні спірних правовідносин.

Суд також зазначає, що у постанові від 03.11.2021 у справі №360/3611/20, Велика Палата Верховного Суду, визначаючи співвідношення між Законом №1058 та Законом №1788 вказала, що Конституція України не передбачає можливості надання певному закону вищої юридичної сили щодо інших законів, або можливості передбачити законом заборону законодавцю приймати інші закони, що регулюють однопредметні відносини. Крім того, Закон №1788 був прийнятий раніше за Закон №1058.

Окрім того, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що якби законодавець мав намір обмежити сферу застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення», то він мав би виключити із Закону України «Про пенсійне забезпечення» усі інші положення, чого зроблено не було.

Отже, незарахування відповідачем до стажу позивача у подвійному розмірі періоду роботи в психіатричному закладі охорони здоров`я з 01.01.2004 по 09.02.2022 не ґрунтується на вимогах чинного законодавства України та є протиправним.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 у частині зобов`язання ГУ ПФУ в Івано-Франківській області зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 28.07.1987 по 24.03.1990 та з 25.03.1993 по 21.10.1996, судом вказується на таке.

Позивач вважає, що спірні періоди роботи з 28.07.1987 по 24.03.1990 та з 25.03.1993 по 21.10.1996 мають бути зараховані до її страхового стажу, оскільки підтверджуються записами №2-4 у її трудовій книжці.

Водночас, судом досліджено надану позивачем копію трудової книжки НОМЕР_1 та встановлено, що записи №2-4 містять відомості про періоди роботи на ВО «Полярон»:

з 28.07.1987 по 01.01.1989 на посаді випробувача деталей та приладів електронної техніки;

з 02.01.1989 по 21.08.1996 на посаді випробувача деталей та приладів (а.с. 8-9).

У матеріалах справи також наявний розрахунок стажу ОСОБА_1 , відомостями з якого підтверджується, що період з 28.07.1987 по 21.08.1996 не зарахований до її страхового стажу (а.с. 14).

Отже, судом з`ясовано, що спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу періоду роботи з 28.07.1987 по 21.08.1996, а не з приводу періодів з 28.07.1987 по 24.03.1990 та з 25.03.1993 по 21.10.1996.

При цьому, змістом відзиву підтверджується, що період роботи з 28.07.1987 по 21.08.1996 не зарахований до страхового стажу позивача у зв`язку із невідповідністю записів у трудовій книжці вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої постановою держкомпраці срср від 20.06.1974 №162 (надалі Інструкція №162).

Згідно із п. 2.2 Інструкції №162, до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по-батькові.

На титульному аркуші трудової книжки НОМЕР_1 прізвище позивача вказано як « ОСОБА_3 », при цьому у паспорті громадянина України російською мовою прізвище записано як « ОСОБА_4 ». Будь-яких виправлень щодо особистих даних позивача на титульному аркуші немає (а.с. 8).

При цьому, згідно із п. 2.11 Інструкції №162, після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом засвідчує правильність внесених відомостей.

Як встановлено судом, на титульному аркуші трудової книжки НОМЕР_1 наявний підпис власника трудової книжки (а.с. 8). Отже, станом на 03.08.1987 (дата заповнення трудової книжки) ОСОБА_1 не заперечувала, що відомості про неї внесені до трудової книжки вірно.

Водночас, суд вказує, що трудова книжка НОМЕР_1 була видана 03.08.1987, а належний позивачу паспорт громадянина України ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

Однак, Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 №58 (надалі Інструкція №58) визначено порядок встановлення факту належності трудової книжки та внесення до неї змін.

Пунктом 2.13 Інструкції №58 визначено, що зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів.

Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.

Копією трудової книжки НОМЕР_1 та довідкою від 30.03.2023 №05-08/12, виданою КНП «Івано-Франківській спеціальний заклад надання психіатричної допомоги Івано-Франківської обласної ради» підтверджується, що позивач знаходиться у трудових відносинах з КНП «Івано-Франківській спеціальний заклад надання психіатричної допомоги Івано-Франківської обласної ради» як на момент розгляду справи, так і на час звернення до відповідача із заявою від 31.03.2023 (а.с. 10).

На переконання суду позивач, у відповідності до п. 2.13 Інструкції №58 мала звернутися до КНП «Івано-Франківській спеціальний заклад надання психіатричної допомоги Івано-Франківської обласної ради» із заявою про внесення змін до запису про прізвище у трудовій книжці.

Так, змістом рішення про відмову у призначенні пенсії від 17.02.2022 №76 підтверджується, що до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки прізвище « ОСОБА_3 » не відповідає паспортним даним « ОСОБА_4 » (а.с. 68), яке позивач оскаржувала у судовому порядку у справі №300/2577/22.

Тобто на момент звернення до відповідача із заявою від 31.03.2023 позивачу достеменно було відомо, що особисті дані про неї у трудовій книжці не відповідають паспортним даним.

При цьому, позивач не надала доказів того, що вона, як передбачає Інструкція №58, зверталася до останнього місця роботи КНП «Івано-Франківській спеціальний заклад надання психіатричної допомоги Івано-Франківської обласної ради» із заявою щодо зміни записів у трудовій книжці про її прізвище, а їй було відмовлено у внесенні таких змін або її заява залишилась без відповіді.

Більше того, 30.03.2023 позивач зверталась до КНП «Івано-Франківській спеціальний заклад надання психіатричної допомоги Івано-Франківської обласної ради» за отриманням оновленої довідки про підтвердження стажу роботи (а.с. 12), що свідчить про відсутність перешкод у комунікації між ОСОБА_1 та роботодавцем.

Щодо аргументів позивача про неможливість покладення на робітника відповідальності за правильність ведення записів трудової книжки роботодавцем, підкріплених посиланнями на постанови Верховного Суду від 20.02.2018 у справі №234/13910/17, від 07.03.2018 у справі №233/2084/17, від 25.04.2019 у справі №159/4178/16-а, суд зазначає, що дійсно, певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Разом з тим, законом чітко передбачено порядок заповнення трудової книжки, внесення до неї відповідних записів та змін, а саме всі необхідні дії щодо трудової книжки вчиняє роботодавець, тому лише у тому разі, коли роботодавець не виконав свого обов`язку щодо ведення трудової книжки працівника належним чином, або відмовив у зміні записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження, то у такому випадку у суду виникнуть підстави для захисту порушеного права в судовому порядку.

Такий висновок ґрунтується на тому принципі урядування, що повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач (у цій справі - роботодавець) зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє (або вчиняє їх неправомірно), це може стати предметом судової перевірки.

Не відповідатиме верховенству права, якщо надана законом виконавчій владі дискреція матиме характер необмеженої влади; отже, закон повинен вказати на обсяг будь-якої такої дискреції та на спосіб її здійснення із достатньою чіткістю, аби особа мала змогу відповідним чином захистити себе від свавільних дій.

Таким чином, розгляд державними органами питання, що виходить за межі їх компетенції, є порушенням дискреційних повноважень як суб`єкта владних повноважень (доповідь Венеціанської комісії № 512/2009 «Про верховенство права» (Venice Commission: the Rule of Law).

З огляду на викладене, суд вказує на відсутність законних підстав для задоволення позову у частині зарахування до страхового стажу періоду роботи з 28.07.1987 по 21.08.1996.

Щодо доводів Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про порушення позивачем порядку звернення за перерахунком пенсії, судом зазначається наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 44 Закону України №1058, призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року в редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 року №13-1 (далі - Порядок № 22-1).

Відповідно до п. 1.1 Розділу І Порядку №22-1, заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2);заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Додатком 1 до Порядку №22-1 передбачено форму заяви про призначення/ перерахунок пенсії.

Заява ОСОБА_1 від 31.03.2023 складена у довільній формі (а.с. 10).

Висвітлюючи питання, яким повинен бути зміст заяви для призначення/ перерахунку пенсії, Верховний Суд, у постанові від 27.11.2019 у справі №748/696/17, висловив позицію, що заява про призначення/ перерахунок пенсії, подана пенсіонером у довільній формі відповідає вимогам Порядку №22-1.

Так, у цій справі Верховний Суд вказав, що зміст такої заяви очевидно дає змогу оцінити намір заявника.

Суд касаційної інстанції зауважив, що відмовивши позивачу в розгляді його заяви по суті, відповідач допустив надмірний формалізм, наслідком чого стало порушення прав та інтересів позивача як пенсіонера (верстви населення, яка навпаки потребує особливої уваги з боку держави в частині дотримання конституційних гарантій).

Наведена позиція Верховного Суду дає підстави не погодитися з доводами відповідача, що подана в неналежній формі заява перешкоджає, останньому, в прийнятті рішення про проведення або про відмову в проведенні перерахунку пенсії.

Суд також зазначає, що відповідь ГУ ПФУ в Івано-Франківській області не містить вказівки на те, що заява позивача подана невстановленого зразка та з її змісту неможливо оцінити намір заявника, що перешкоджає її розгляду у встановленому порядку. Більше того відповідачем не повернуто вказану заяву у зв`язку з неналежним її оформленням

Відтак, суд вважає такі доводи відповідача необґрунтованими.

Щодо викладеної позовної вимоги ОСОБА_1 у частині визнання протиправної відмови ГУ ПФУ в Івано-Франківській області у здійсненні перерахунку пенсії, оформленої листом від 03.05.2023 №3689-3216/Г-02/8-0900/23, суд зазначає, що у даному випадку відповідачем фактично вчинено бездіяльність, яка полягає у незарахуванні до страхового стажу позивача у подвійному розмірі періоду її роботи з 01.01.2004 по 09.02.2022, відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення». При цьому, лист від 03.05.2023 №3689-3216/Г-02/8-0900/23 містить лише обґрунтування підстав допущеної відповідачем бездіяльності.

Також суд зазначає, що довідками від 03.02.2022 №05-08/12 та від 30.03.2023 №05-08/12, виданими КНП «Івано-Франківській спеціальний заклад надання психіатричної допомоги Івано-Франківської обласної ради», підтверджується, що позивач працювала у вказаному медичному закладі, отже, зарахування відповідачем до страхового стажу ОСОБА_1 у подвійному розмірі періоду роботи з 01.01.2004 по 09.02.2022 має бути здійснене із урахуванням даних вищезазначених довідок.

Відтак, на переконання суду, з метою забезпечення належного та ефективного відновлення порушених прав позивача на відповідне пенсійне забезпечення слід позовні вимоги задовольнити шляхом визнання протиправної бездіяльності відповідача щодо незарахування до страхового стажу у подвійному розмірі періоду її роботи з 01.01.2004 по 09.02.2022 у закладі з надання психіатричної допомоги у подвійному розмірі, відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 у подвійному розмірі період її роботи з 01.01.2004 по 09.02.2022 у закладі з надання психіатричної допомоги, відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» із урахуванням даних довідок від 03.02.2022 №05-08/12 та від 30.03.2023 №05-08/12, виданими КНП «Івано-Франківській спеціальний заклад надання психіатричної допомоги Івано-Франківської обласної ради» у зв`язку із чим здійснити перерахунок та виплату пенсії з 10.02.2022 із урахуванням раніше виплачених сум.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України (пункт 1); обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) (пункт 3); безсторонньо (пункт 4); добросовісно (пункт 5); з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації (пункт 7); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) (пункт 8); своєчасно, тобто протягом розумного строку (пункт 10).

У відповідності до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

Згідно частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь позивача частину сплаченого судового збору в розмірі 575, 45 грн, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний ний код НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 у подвійному розмірі періоду її роботи з 01.01.2004 по 09.02.2022 у закладі з надання психіатричної допомоги, відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 у подвійному розмірі період її роботи з 01.01.2004 по 09.02.2022 у закладі з надання психіатричної допомоги, відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» із урахуванням даних довідок від 03.02.2022 №05-08/12 та від 30.03.2023 №05-08/12, виданих КНП «Івано-Франківській спеціальний заклад надання психіатричної допомоги Івано-Франківської обласної ради» у зв`язку із чим здійснити перерахунок та виплату пенсії з 10.02.2022 із урахуванням раніше виплачених сум.

В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний ний код НОМЕР_3 ) частину сплаченого нею судового збору в розмірі 575 (п`ятсот сімдесят п`ять) гривень 45 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Головному управлінню Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області рішення надіслати через підсистему «Електронний суд».

Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ «Мої справи».

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя /підпис/ Кафарський В.В.

Рішення складене в повному обсязі 29 червня 2023 р.