Справа № 520/1484/22
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2023-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2023 р. Справа № 520/1484/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.07.2022, головуючий суддя І інстанції: Севастьяненко К.О., м. Харків, повний текст складено 26.07.22 по справі № 520/1484/22

за позовом ОСОБА_1

до Чугуївського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Чугуївського відділу обслуговування громадян №19 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі перший відповідач), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі по тексту ГУ ПФУ в Харківській області, другий відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Чугуївського відділу обслуговування громадян № 19 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову ОСОБА_1 в проведенні перерахунку пенсії, переходу з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України № 1058 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- скасувати рішення № 14 Чугуївського відділу обслуговування громадян № 19 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії, переходу з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України № 1058 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язати Чугуївський відділ обслуговування громадян № 19 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести перерахунок пенсії позивача та здійснити перехід з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з дати його звернення до відповідача за перерахунком пенсії - з 29.09.2021.

В обґрунтування позовних вимог вказав на протиправність дій першого відповідача щодо відмови у переведенні позивача з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-ІV (далі Закон №1058-ІV) з підстав ненадання документів, що підтверджують період перебування ОСОБА_1 на території Республіки Афганістан та участь в бойових діях, оскільки позивачем було надано до відповідача разом з заявою про переведення на пенсію за віком один з альтернативних документів на підтвердження його спеціального статусу, а саме посвідчення учасника бойових дій, а тому вимога відповідача про надання інших документів є незаконною.

На підтвердження вказаної правової позиції послався на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 09.06.2021 у справі № 340/576/19, відповідно до яких документами, що підтверджують спеціальний статус особи для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, як учаснику бойових дій, є посвідчення учасника бойових дій або довідка про період участі у бойових діях або в антитерористичній операції в районах її проведення.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 27.01.2022 залучено до участі у справі №520/1484/22 в якості другого відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (м-н Свободи,5, Держпром, 3 під., 2 пов., код 14099344).

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.01.2022 у справі № 520/1484/22 адміністративний позов ОСОБА_1 до Чугуївського відділу обслуговування громадян № 19 (сервісного центра) Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправними дії Чугуївського відділу обслуговування громадян № 19 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову ОСОБА_1 в проведенні перерахунку пенсії, переходу з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України № 1058 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Скасовано рішення № 14 Чугуївського відділу обслуговування громадян № 19 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову ОСОБА_1 в проведенні перерахунку пенсії, переходу з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України № 1058 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язано Чугуївський відділ обслуговування громадян № 19 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.09.2021 про перехід з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України № 1058 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Другий відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність, необґрунтованість та порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.01.2022 у справі № 520/1484/22 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована твердженнями про правомірність дій першого відповідача щодо відмови у переведенні позивача з пенсії по інвалідності на дострокову пенсію за віком згідно з п. 4 ч. 1 ст.115 Закону № 1058-ІV, оскільки ОСОБА_1 при зверненні із заявою від 29.09.2021 не було надано документів, які підтверджують періоди його перебування на території Республіки Афганістан та участь в бойових діях, а посвідчення ветерана війни-учасника бойових дій не надає права на дострокове призначення пенсії.

Крім того вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що у спірних правовідносинах має місце призначення пенсії за віком, оскільки у даному випадку позивач фактично просив перейти з пенсії по інвалідності, призначеної йому з 01.07.2013 згідно з Законом № 1058-ІV на пенсію за віком відповідно до ст. 115 цього ж Закону. У зв`язку з чим показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був при первісному призначенні пенсії за Законом № 1058-ІV.

Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в 1985-1987 роках в складі прикордонних військ колишнього СРСР в республіці Афганістан.

Позивачу 01.07.2013 року призначена пенсія по інвалідності.

Для оформлення пенсії за віком, позивач звернувся до відповідача.

Рішенням № 14 від 04.10.2021 року позивачу відмовлено «в проведенні перерахунку пенсії, перехід з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до пункту 4 частинні статті 115 Закону України № 1058»

Позивач, вважаючи протиправною відмову відповідача, звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання протиправним рішення першого відповідача від 04.10.2021 № 14, яким позивачу відмовлено у переведенні на пенсію за віком на підставі п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону № 1058-ІV, суд першої інстанції, врахувавши висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 09.06.2021 у справі № 340/576/19, дійшов висновку про надання позивачем до пенсійного органу необхідних документів на підтвердження свого спеціального статусу, який надає право на призначення дострокової пенсії, зокрема посвідчення ветерана війни - учасника бойових дій серія НОМЕР_1 від 29.04.1996.

При цьому, обираючи належний спосіб захисту порушеного права суд вважав за необхідне зобов`язати Чугуївський відділ обслуговування громадян № 19 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.09.2021 про перехід з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону 1058-IV.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України (рішення суду підлягає перегляду в частині задоволення позовних вимог), колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Аналіз даної норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними та незаконними і відповідно - підставою для притягнення таких суб`єктів до відповідальності.

Відповідно до статті 16 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та поліцейські, які брали участь у бойових діях, а також ті, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи виконанням інтернаціонального обов`язку, а також батьки і дружини (якщо вони не взяли повторний шлюб) військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, мають право на пенсію: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду України визначено Законом № 1058-IV.

Пунктом 4 частини першої статті 115 Закону № 1058-IV передбачено, що право на призначення дострокової пенсії за віком мають військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20 і 21 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особи з числа резервістів і військовозобов`язаних, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відповідно до абзаців шостого і сьомого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону, а також абзацу восьмого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Положеннями частини першої статті 44 Закону № 1058-IV встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду України та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії (частина п`ята статті 45 Закону № 1058-IV).

Колегія суддів зазначає, що у даній справі спірні правовідносини виникли внаслідок відмови першого відповідача здійснити переведення ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону № 1058-IV на пенсію по віку відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону № 1058-IV з огляду на ненадання позивачем документів, підтверджуючих його спеціальний статус.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" Постанова правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1) ( далі Порядок 22-1 в редакції, чинній на час звернення позивача із заявою про переведення з одного виду пенсії на інший).

Положеннями пункту 2.1 Порядку №22-1 визначено перелік документів, що подають разом із заявою про призначення пенсії.

Так, відповідно до підпункту 5 пункту 2.1 Порядку 22-1 до заяви про призначення пенсії додаються документи, що посвідчують спеціальний статус особи, зокрема, посвідчення учасника бойових дій, довідка про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України або довідка про участь особи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, або довідка згідно з додатком 2 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637), а для осіб з числа резервістів і військовозобов`язаних, яким встановлено статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», або яким встановлено статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20, 21 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», також документи, на підставі яких встановлено статус учасника бойових дій, визначені Порядком надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413 (у разі призначення пенсії учасникам бойових дій згідно з пунктом 4 частини першої статті 115 Закону).

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що документами, що посвідчують спеціальний статус особи для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку як учаснику бойових дій є: 1) посвідчення учасника бойових дій; або 2) довідка про період (періоди) участі у бойових діях або в антитерористичній операції в районах її проведення.

Виключення з цього правила встановлено для осіб, яким встановлено статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 19, 20 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», та яким також необхідно подати документи, на підставі яких встановлено статус учасника бойових дій, визначені Порядком надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 413.

Колегія суддів зазначає, що позивач не відноситься до винятків, передбачених вищевказаними нормами законодавства, оскільки його статус учасника бойових дій набуто на підставі п. 2 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Аналіз положень підпункту 5 пункту 2.1 Порядку 22-1 дозволяє дійти висновку про те, що посвідчення учасника бойових дій та довідку про період (періоди) участі у бойових діях або в антитерористичній операції в районах її проведення визначено як альтернативні документи, що посвідчують спеціальний статус особи для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку як учаснику бойових дій, які кожний окремо є достатнім документом, який засвідчує спеціальний статус особи, яка звернулась за призначенням пенсії зі зниженням пенсійного віку, як учаснику бойових дій.

Такий правий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 09.06.2021 у справі № 340/576/19 та від 17.01.2023 у справі № 580/8208/21.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач 29.09.2021 звернувся до першого відповідача з заявою за призначенням/перерахунком пенсії, в якій просив здійснити перехід на пенсію за віком, як учасник бойових дій, з пенсії по інвалідності, призначеної з 01.07.2013.

Разом з заявою надав документи, зокрема, посвідчення ветерана війни-учасника бойових дій серія НОМЕР_1 від 29.04.1996, яким підтвердив свій спеціальний статус.

Разом з цим, перший відповідач, вважаючи недостатніми надані позивачем документи для призначення пенсії за віком, зокрема, відсутність документів, які підтверджують періоди перебування позивача на території Республіки Афганістан та участь в бойових діях, прийняв рішення від 04.10.2021 № 14 про відмову у переведенні ОСОБА_1 на пенсію відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону № 1058-IV. При цьому, у вказаному рішенні не було правильно зазначено серію та дату видачі посвідчення ветерана війни- учасника бойових дій «серії НОМЕР_2 від 29.04.2019».

Правовий статус ветеранів війни визначений Законом України від 22.10.1993 № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон № 3551-XII), відповідно до статті 5 якого учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Згідно з положеннями статті 6 Закону № 3551-XII учасниками бойових дій визнаються учасники бойових дій на території інших країн - військовослужбовці Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу РСР (включаючи військових та технічних спеціалістів і радників), працівники відповідних категорій, які за рішенням Уряду колишнього Союзу РСР проходили службу, працювали чи перебували у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів).

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1994 № 63 «Про організаційні заходи щодо застосування Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" затверджено перелік держав, яким надавалася допомога за участю військовослужбовців Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки та осіб рядового, начальницького складу і військовослужбовців Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу РСР, військовослужбовців Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, інших військових формувань, осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, і періодів бойових дій на їх території.

Так, до вказаного переліку держав і періодів бойових дій на їх території включено території Афганістану у квітні 1978 р. - грудні 1989 р.

Відповідно до пункту 3 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранам війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року № 302 (в редакції, чинній на час видачі позивачу посвідчення) відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (3551-12) до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Учасникам бойових дій (стаття 6 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом "Посвідчення учасника бойових дій" та нагрудний знак "Ветеран війни - учасник бойових дій".

Посвідчення учасника бойових дій" і нагрудний знак видаються органами Міноборони, СБ, МВС за місцем проживання ветерана. (пункт 7 вказаного Положення).

Пунктом 2 цього Положення встановлено, що посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" ( 3551-12 ), на основі котрого надаються відповідні пільги і компенсації.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що повноваження щодо перевірки наявності у особи права на отримання статусу учасника бойових дій, у тому числі, й перевірки факту чи брала така особа участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів військ, належать органам, які видають «Посвідчення учасника бойових дій». Останнє є єдиним документом, що підтверджує статус учасника бойових дій та надає особі право користування пільгами, встановленими законом, в тому числі, і пільгами щодо дострокового призначення пенсії.

Враховуючи, що позивачем до матеріалів справи, а також до пенсійного органу, було надано копію посвідчення серії НОМЕР_1 від 29.04.1996 (безтермінове), відповідно до якого ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій, колегія суддів вважає безпідставними сумніви відповідачів щодо факту участі позивача в бойових діях.

Слід зазначити, що належність позивача до особи, яка має статус учасника бойових дій не є предметом спору у даній справі, посвідчення позивача не визнано недійсним та не скасовано у встановленому Законом порядку.

Крім того, другим відповідачем на вимогу суду апеляційної інстанції надано матеріали пенсійної справи позивача, в яких міститься копія трудової книжки НОМЕР_3 , згідно записів якої позивач з 22.04.1985 по 03.06.1987 проходив службу в лавах Радянської Армії.

Також матеріали справи містять копії посвідчень про вручення позивачу медалі «Воїна-інтернаціоналіста» від 22.09.1990, а також грамоту Президіума ВР СРСР «За мужество и воинскую доблесть, проявленные при выполнении интернационального долга в Республике Афганистан» від 28.12.1988 року.

Згідно із довідкою Управління соціального захисту населення Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області від 23.11.2021 №10-15/3576 позивач, користується пільгами відповідно до статті 12 Закону № 3551-XII.

Враховуючи, що положення Порядку 22-1 не вимагають одночасного надання особою і посвідчення учасника бойових дій і відповідної довідки, а передбачають альтернативну можливість надання відповідних документів, вимога пенсійного органу щодо надання додаткових документів на підтвердження спеціального статусу позивача є неправомірною. За встановлених у справі обставин, колегія суддів вважає, що позивачем доведено свій спеціальний статус учасника бойових дій та участь ОСОБА_1 у бойових діях в Афганістані в період служби в лавах Радянської Армії.

Варто зазначити, що відповідачами не заперечується досягнення позивачем відповідного віку та наявності необхідного страхового стажу для переведення на пенсію за віком відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону 1058-IV. Крім того, в оскаржуваному рішенні зазначено : вік заявника 55 років, страховий стаж 29 років.

Таким чином, оскільки позивач, звертаючись до територіального пенсійного органу 29.09.2021 за переведенням на пенсію за віком подав весь необхідний пакет документів, у тому числі й документ, який посвідчує спеціальний статус особи для призначення такої пенсії (посвідчення учасника бойових дій), суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість оскаржуваного рішення про відмову у проведенні перерахунку пенсії, переходу з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону 1058-IV, а отже наявні підстави для задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій Чугуївського відділу обслуговування громадян № 19 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії, переходу з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону 1058-IV та скасування рішення № 14 від 04.10.2021.

Колегія суддів зазначає, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

Згідно з положеннями Рекомендації Комітету ОСОБА_4 Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_4 11 березня 1980 року під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Відповідно до частини 1 статті 58 Закону № 1058-IV Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

Отже, прийняття рішення про призначення пенсії за віком належить до дискреційних повноважень відповідача.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Чугуївського відділу обслуговування громадян № 19 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.09.2021 про перехід з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону № 1058-IV з урахуванням висновків суду апеляційної інстанції, викладених у цій постанові.

Суд апеляційної інстанції вважає недоречними доводи апеляційної скарги щодо застосування показника середньої заробітної плати при переведенні позивача на пенсію за віком, оскільки у даній справі спірні правовідносини виникли з приводу наявності у позивача права на переведення на інший вид пенсії, а не вибору окремих показників при обчисленні її розміру.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог в частині, що підлягала перегляду в апеляційному порядку, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст.ст.243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.07.2022 по справі № 520/1484/22 в частині задоволення позову - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді С.П. Жигилій В.Б. Русанова