Справа № 120/7078/21-а
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2023-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2023 року

м. Київ

справа №120/7078/21-а

провадження № К/990/3055/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Смоковича М. І.,

суддів: Кашпур О. В., Шевцової Н. В.,

розглянув у порядку письмового провадження в касаційній інстанції справу

за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Державної митної служби України, за участю третіх осіб - Вінницької митниці ДФС, Подільської митниці Держмитслужби, про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправною бездіяльності, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Державної митної служби України на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2022 року, постановлену у складі головуючого судді Бошкової Ю. М., та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2023 року, прийняту у складі колегії суддів: головуючого - Білої Л. М., суддів: Гонтарука В. М., Матохнюка Д. Б.

І. Обставини справи

1. ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України, Державної митної служби України, за участю третіх осіб - Вінницької митниці ДФС, Подільської митниці Держмитслужби, про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправною бездіяльності, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку.

2. Вінницький окружний адміністративний суд рішенням від 13 грудня 2021 року позов задовольнив частково.

Визнав протиправним та скасував наказ Державної фіскальної служби України від 2 червня 2021 року № 846-о «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Поновив ОСОБА_1 на посаді начальника Вінницької митниці ДФС з 3 червня 2021 року.

Стягнув з Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 3 червня 2021 року до 13 грудня 2021 року в сумі 127117 (сто двадцять сім тисяч сто сімнадцять) гривень 76 копійок.

Звернув рішення суду до негайного виконання в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Вінницької митниці ДФС та в частині присудження ОСОБА_1 виплати заробітної плати за один місяць у сумі 15772 (п`ятнадцять тисяч сімсот сімдесят дві) гривень 41 копійок, з відрахуванням при її виплаті податків та інших загальнообов`язкових платежів.

У іншій частині позовних вимог відмовив.

Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України судові витрати на правничу допомогу в сумі 10000 (десять тисяч) гривень.

3. Вказане судове рішення набрало законної сили 16 червня 2022 року.

4. На виконання зазначеного рішення Вінницьким окружним адміністративним судом видано два виконавчих листи від 17 грудня 2021 року:

1) про стягнення з Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03.06.2021 року по 13.12.2021 року в сумі 127117 (сто двадцять сім тисяч сто сімнадцять) гривень 76 копійок. Звернуто рішення суду до негайного виконання в частині присудження ОСОБА_1 виплати заробітної плати за один місяць у сумі 15772 (п`ятнадцять тисяч сімсот сімдесят дві) гривень 41 копійок з відрахуванням при її виплаті податків та інших загальнообов`язкових платежів.

2) про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Вінницької митниці ДФС з 03.06.2021 року. Звернуто рішення суду до негайного виконання в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Вінницької митниці ДФС.

5. 08 серпня 2022 року до Вінницького окружного адміністративного суду надійшла заява представника позивача про заміну сторони виконавчого провадження, зазначену у виконавчому листі, виданому 17 грудня 2021 року Вінницьким окружним адміністративним судом у справі № 120/7078/21-а, а саме: боржника - Державна фіскальна служба України (04053, м. Київ, Львівська площа, 8, ) на Державна митна служба України (м. Київ, вул. Дегтярівська, 11Г, ) та про зміну способу виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2021 року у справі № 120/7078/21-а, а саме: «Поновити ОСОБА_1 , на посаді начальника Вінницької митниці ДФС з 03.06.2021 року» на «Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Вінницької митниці ДФС з 03.06.2021 року та зобов`язати Державну митну службу України запропонувати ОСОБА_1 рівнозначну посаду державної служби в порядку переведення із Вінницької митниці ДФС».

6. Вінницький окружний адміністративний суд ухвалою від 15 вересня 2022 року, залишеною без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2023 року, клопотання представника позивача про заміну боржника, зміну способу виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2021 року у справі № 120/7078/21-а задовольнив частково.

Замінив сторону у виконавчому листі, виданому 17 грудня 2021 року Вінницьким окружним адміністративним судом у справі № 120/7078/21-а: «Стягнути з Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03.06.2021 року по 13.12.2021 року в сумі 127117 (сто двадцять сім тисяч сто сімнадцять) гривень 76 копійок. Звернув рішення суду до негайного виконання в частині присудження ОСОБА_1 виплати заробітної плати за один місяць у сумі 15772 (п`ятнадцять тисяч сімсот сімдесят дві) гривень 41 копійок, з відрахуванням при її виплаті податків та інших загальнообов`язкових платежів», а саме боржника: Державна фіскальна служба України (04053, м. Київ, Львівська площа, 8, ) на Державна митна служба України (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11Г, ).

Замінив сторону у виконавчому листі, виданому 16 червня 2022 року Вінницьким окружним адміністративним судом у справі № 120/7078/21-а про: «Стягнути з Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03.06.2021 року по 13.12.2021 року в сумі 127117 (сто двадцять сім тисяч сто сімнадцять) гривень 76 копійок», а саме боржника: Державна фіскальна служба України (04053, м. Київ, Львівська площа, 8, ) на Державна митна служба України (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11Г, ).

Змінив спосіб виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2021 року у справі № 120/7078/21-а з «поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Вінницької митниці ДФС з 03.06.2021 року» на «поновити ОСОБА_1 на посаді, рівнозначній посаді начальника Вінницької митниці ДФС з 03.06.2021 року».

В іншій частині заявленого клопотання - відмовлено.

7. Задовольняючи заяву про заміну сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції, з позицією якої погодився Сьомий апеляційний адміністративний суд, виходив з того, що 28 квітня 2022 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про припинення Вінницької митниці ДФС. Тобто після ухвалення Вінницьким окружним адміністративним судом рішення у справі № 120/7078/21-а, діяльність органу державної влади (Вінницька митниця ДФС) припинено, а відтак, поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Вінницької митниці ДФС суб`єктом призначення (ДФС України) є неможливим.

ІІ. Провадження в суді касаційної інстанції

8. У касаційній скарзі представник Державної митної служби України, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, просить скасувати в частині оскарження ухвалу суду першої інстанції та постанову апеляційного суду за наслідками її перегляду щодо заміни сторони боржника виконавчого провадження у справі № 120/7078/21-а та відмовити в задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

9. В мотивування касаційної скарги вказує, що заміна Державної фіскальної служби України на Державну митну службу України як боржника за вказаним судовим рішенням мала б відбутись виключно у випадку фактичного її вибуття унаслідок припинення. Водночас, з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань вбачається, що Державна фіскальна служба України () перебуває в стані припинення, передавального акту не складено та не підписано.

Скаржник також посилається на те, що судами попередніх інстанцій ухвалені оскаржувані рішення без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 11 лютого 2021 року у справі № 826/9815/18, від 14 квітня 2021 року у справі № 826/14904/18, від 13 травня 2021 року у справі № 826/2850/17, від 03 червня 2021 року № 640/19105/19, від 26 жовтня 2022 року у справі № 803/806/15-а та від 05 січня 2023 року у справі № 140/9068/21, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення процесуального питання у цій справі.

10. Верховний Суд ухвалою від 07 березня 2023 року відкрив касаційне провадження з підстав, передбачених пунктом 4 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме: предметом касаційного оскарження є ухвала суду першої інстанції та прийнята за наслідками її перегляду в апеляційному порядку постанова суду апеляційної інстанції в частині щодо заміни сторони виконавчого провадження; підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

ІІІ. Нормативно-правове регулювання й оцінка Верховного Суду

11. Завданням адміністративного судочинства в силу частини першої статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

12. Відповідно до частин першої - четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

13. Положення стосовно процесуального правонаступництва закріпленні у статті 52 КАС України, відповідно до якої у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

14. Згідно з частиною першою статті 379 КАС України, якій кореспондують приписи частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

15. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина четверта статті 379 КАС України).

16. З наведеного нормативного визначення слідує, що виконавче провадження є однією зі стадій судового провадження, яка завершує його. Ця стадія розпочинається з набрання судовим рішенням законної сили або за інших умов, встановлених законом. Сторони судового провадження на стадії виконавчого провадження набувають відповідного процесуального статусу, користуються правами та несуть певні обов`язки, зумовлені таким статусом сторони. Заміна сторони виконавчого провадження є прийнятною, зокрема, у правовідносинах, що допускають правонаступництво.

17. За змістом частини першої статті 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація; юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.

18. Частинами першою та другою статті 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" обумовлено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», із заявою про виконання рішення суду.

19. Постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2011 року № 1074 затверджено Порядок здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади (далі - Порядок № 1074).

20. Згідно з пунктами 5 та 6 Порядку № 1074 здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, орган виконавчої влади припиняється шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. Права та обов`язки органів виконавчої влади переходять: у разі злиття органів виконавчої влади до органу виконавчої влади, утвореного внаслідок такого злиття; у разі приєднання одного або кількох органів виконавчої влади до іншого органу виконавчої влади - до органу виконавчої влади, до якого приєднано один або кілька органів виконавчої влади; у разі поділу органу виконавчої влади - до органів виконавчої влади, утворених внаслідок такого поділу; у разі перетворення органу виконавчої влади - до утвореного органу виконавчої влади; у разі ліквідації органу виконавчої влади і передачі його завдань та функцій іншим органам виконавчої влади - до органів виконавчої влади, визначених відповідним актом Кабінету Міністрів України.

21. За приписами пункту 8 Порядку № 1074, внаслідок реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) органів виконавчої влади припиняється той орган виконавчої влади, майнові права та обов`язки якого переходять його правонаступникам.

22. 18 грудня 2018 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 1200 «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України» (далі - Постанова № 1200), відповідно до якої утворено Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу/

23. За змістом пункту 2 вказаної Постанови № 1200 Державна податкова служба та Державна митна служба є правонаступниками майна, прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби у відповідних сферах діяльності.

Державна фіскальна служба продовжує здійснювати повноваження та виконувати функції у сфері реалізації державної податкової політики, державної політики у сфері державної митної справи, державної політики з адміністрування єдиного внеску, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску до завершення здійснення заходів з утворення Державної податкової служби, Державної митної служби та центрального органу виконавчої влади, на який покладається обов`язок забезпечення запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, що віднесені до його підслідності відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.

Підрозділи податкової міліції у складі Державної фіскальної служби продовжують здійснювати повноваження та виконувати функції з реалізації державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску, здійснюючи оперативно-розшукову, кримінальну процесуальну та охоронну функції до завершення здійснення заходів з утворення центрального органу виконавчої влади, на який покладається обов`язок забезпечення запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, що віднесені до його підслідності відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.

24. Розпорядженням № 682-р Кабінет Міністрів України погодився з пропозицією Міністерства фінансів України щодо можливості забезпечення здійснення Державною податковою службою України покладених на неї постановою Кабінету Міністрів України від 6 березня 2019 року № 227 «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України» функцій і повноважень Державної фіскальної служби України, що припиняється, з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

25. За змістом статті 81 Цивільного кодексу України юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування. Порядок утворення та правовий статус юридичних осіб публічного права встановлюються Конституцією України та законом.

26. Юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників (частина перша статті 104 Цивільного кодексу України).

27. За правилами частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

28. Аналіз наведених правових норм свідчить, що правонаступництвом у виконавчому провадженні необхідно розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні. Правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення.

29. Заміна сторони виконавчого провадження відбувається у разі вибуття однієї зі сторін та полягає у вступі на її місце її правонаступника. У даному випадку визначальною умовою є саме факт правонаступництва, тобто передача прав та обов`язків (адміністративної компетенції) однієї особи іншій.

30. Підставою для переходу адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень до іншого (набуття адміністративної компетенції) є події, що відбулися із суб`єктом владних повноважень, а саме: ліквідація органу чи посади; припинення юридичної особи шляхом її злиття, приєднання, поділу, перетворення; звільнення з посади чи інше припинення повноважень посадової особи.

31. Як встановлено судами та підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що 17 травня 2019 року внесено записи про державну реєстрацію Державної податкової служби України як юридичної особи, та про внесення рішення засновників (учасників) Державної фіскальної служби України щодо припинення такої як юридичної особи в результаті реорганізації.

32. Водночас Верховний Суд зауважує, що запис про припинення Державної фіскальної служби України у єдиному державному реєстрі на момент вирішення судами попередніх інстанцій питання про заміну відповідача Державної фіскальної служби України його правонаступником Державної митної служби України був відсутній.

33. Суди попередніх інстанцій не врахували, що спір у цій справі виник у відносинах публічної служби і стосується нарахування та виплати позивачу всіх видів грошового забезпечення за період проходження служби в органах ДФС, отже спір не стосується публічно-владних функцій у сфері реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску чи інших функцій, що були передані Державній митній службі України відповідно до постанови № 1200.

34. З огляду на вказане, заміна Державної фіскальної служби України як боржника (відповідача) може мати місце виключно у випадку фактичного її вибуття унаслідок припинення.

35. Ураховуючи, що суть спору у цій справі не стосується публічно-владних функцій, що були передані Державній митній службі України, і на момент вирішення судами питання про заміну відповідача до Реєстру не був унесений запис про припинення Державної фіскальної служби України, висновок судів попередніх інстанцій про вибуття Державної фіскальної служби України і наявність підстав для її заміни на Державну митну службу України є передчасним.

36. Аналогічна за своєю суттю правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 січня 2023 року у справі № 300/7605/21, від 31 січня 2023 року у справі № 380/4967/22, від 01 березня 2023 року № 120/14457/21-а.

37. Тож, оскільки на момент вирішення судами питання про заміну відповідача у справі до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не був унесений запис про припинення Державної фіскальної служби України, висновки судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для заміни боржника (відповідача) у справі правонаступником є помилковими.

38. За таких обставин доводи скаржника про неправильне застосуваннями судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження під час касаційного перегляду оскаржуваних судових рішень.

V. Висновки за результатом розгляду касаційної скарги

39. Відповідно до частини першої статті 351 КАС України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.

40. На підставі викладеного Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування ухвали Вінницького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2022 року та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2023 року в частині щодо заміни сторони виконавчого провадження у справі № 120/7078/21-а, з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви про заміну відповідача у справі Державної фіскальної служби України його правонаступником Державної митної служби України.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Державної митної служби України задовольнити.

2. Ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2022 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2023 року у справі № 120/7078/21-а в частині щодо заміни сторони виконавчого провадження скасувати.

3. У задоволенні клопотання представника позивача про заміну сторони виконавчого провадження Державної фіскальної служби України її правонаступником - Державної митної служби України - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. І. Смокович

Судді О. В. Кашпур

Н. В. Шевцова