Справа № 200/2639/23
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2023-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

26 червня 2023 року Справа №200/2639/23

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Бабіч С.І., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 (зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3) про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач), через свого уповноваженого представника - ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - відповідач), відповідно до якого просить:

- визнати неправомірними/протиправними дії ГУ ПФУ в Донецької області у зменшенні розміру державної пенсії ОСОБА_1 з 03.08.2014 р. по 31.12.2016 р. до попередніх перерахунків до виконання рішення суду по справі № 200/16100/22 та зобов`язати відповідача призначити розмір державної пенсії з 03 серпня 2014 по 31.12.2016 р., у попередньому розмірі який був виконаний ГУ ПФУ в Донецькій області за рішенням Донецького окружного адміністративного суду по справі № 200/16100/22 з 01.01.2014 по 02.08.2014 р. у відповідності до ст. ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

- визнати протиправним дії Управління Пенсійного фонду України в м. Авдіївка щодо відмови в перерахунку пенсії та скасувати рішення № 135 від 13.12.2017 року Управління Пенсійного фонду України в м. Авдіївка "Про відмову в перерахунку пенсії" та зобов`язати ГУ ПФУ в Донецькій області повторно розглянути заяву від 05.12.2017 року про перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з обчисленням в п`ятикратному розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з 01.01.2017 р.

Отже, однією з позовних вимог у позовній заяві визначено визнання протиправними дій Управління Пенсійного фонду України в м. Авдіївка щодо відмови в перерахунку пенсії, скасування рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Авдіївка "Про відмову в перерахунку пенсії" від 13.12.2017 року № 135 та зобов`язання ГУ ПФУ в Донецькій області повторно розглянути заяву від 05.12.2017 року про перерахунок та виплату пенсії.

У позовній заяві представник позивача зазначає про те, що 05.12.2017 року звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Авдіївка із заявою про перерахунок пенсії відповідно до частини 3 статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в п`ятикратному розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, та на свою заяву отримав рішення № 135 від 13.12.2017 року "Про відмову в перерахунку пенсії".

До позовної заяви представником позивача було додано заяву: "Про поновлення строку для звернення до суду", відповідно до якої представник позивача просить суд: "...Визнати причини пропущення шестимісячного строку для звернення до суду поважними; Поновити строк звернення до суду…".

Згідно з частиною 1 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до ухвали від 19.06.2023 року у даній справі, суд визнав підстави, вказані у заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду, неповажними, залишив без руху позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії та встановив позивачу строк для усунення недоліків даної позовної заяви - 10 днів з дня вручення копії цієї ухвали, шляхом надання суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, у якій позивач має вказати інші (поважні) підстави для такого поновлення.

На виконання вказаної ухвали 21.06.2023 року представником позивача надано заяву про поновлення строку для звернення до адміністративного суду, відповідно до якої, серед іншого, зазначено про те, що: "...позивач достеменно дізнався 18.05.2023 р. про порушене своє право на перерахунок та виплату пенсії обчисленою в п`ятикратному розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року, відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з розрахунку пенсії, який міститься у листі від 18.05.2023 р. ГУ ПФУ в Донецькій області "про надання інформації на адвокатський запит"; позивач інвалід 3 групи, який зареєстрований в м. Авдіївка Донецької області (м. Авдіївка було окуповане у 2014 р. та з 2014 р. по день звернення до суду знаходиться під постійними обстрілами та руйнуваннями), має статус ВПО з 09.04.2015 р., зазнав дуже великих потрясінь та моральних страждань з 2014 р. від агресії РФ, також позивач вже літня людина з поганою пам`яттю та з дуже важким пересуванням, що унеможливлює своєчасне реагування на різні дії оскільки для позивача це потребує додаткових зусиль…". Крім цього, посилається на ту ж практику Верховного Суду та підстави, що і у заяві "Про поновлення строку для звернення до суду", яка була додана до позовної заяви.

Таким чином, вказана заява містить пояснення і конкретні аргументи щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду з вимогами щодо зменшення розміру державної пенсії ОСОБА_1 з 03.08.2014 року по 31.12.2016 року до попередніх перерахунків, до виконання рішення суду по справі № 200/16100/22 (у номері вказаної справи допущено описку, за даними програмного забезпечення "Діловодство спеціалізованого суду" вірним номером вказаної справи є: № 200/16100/21), але не містить конкретних причин поважності пропуску строку звернення до суду з вимогами стосовно відмови в перерахунку пенсії та скасування рішення № 135 від 13.12.2017 року.

В ухвалі суду від 19.06.2023 року було окремо виділено позовні вимоги щодо відмови в перерахунку пенсії та скасування рішення № 135 від 13.12.2017 року і вказано про пропуск строку звернення до суду з цими вимогами.

Суд застосовує до даних правовідносин висновки Верховного Суду, які були викладені у постанові від 15.06.2023 року у справі № 460/2358/20.

У вказаній постанові Верховний Суд зазначив про те, що відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, відповідно до частини третьої якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Отже, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Водночас для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Поняття "повинен був дізнатися" необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 року № 340/1019/19).

Верховний Суд наголошує, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує.

Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав у постанові від 31.03.2021 року у справі № 240/12017/19 відступила від висновків, викладених у постановах від 29.10.2020 року у справі № 816/197/18, від 20.10.2020 року у справі № 640/14865/16-а, від 25.02.2021 року у справі № 822/1928/18 щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах, у яких, зокрема, зазначено, що при застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави (постанови Верховного Суду від 29.10.2020 року у справі № 816/197/18 (касаційне провадження № К/9901/50050/18), від 20.10.2020 року у справі № 640/14865/16-а (касаційне провадження № К/9901/36805/18), а також про те, що строк звернення позивача до суду у випадку спірних правовідносин розпочав перебіг після отримання позивачем листа-відповіді від органу Пенсійного фонду, а не після отримання пенсії за відповідний період (постанова Верховного Суду від 25.02.2021 року у справі № 822/1928/18) та дійшла наступного правового висновку щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України у спорах цієї категорії:

1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.

Колегія суддів не вбачала правових підстав відступати від запропонованого Судовою палатою з розгляду справ щодо захисту соціальних прав підходу до розуміння положень 122 КАС України у справах з питань обчислення та перерахунку пенсій.

Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав у пункті 42 постанови від 31.03.2021 року у справі № 240/12017/19 зазначила про те, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Зазначена правова позиція щодо застосування норм права у подібних правовідносинах відповідає усталеній практиці Верховного Суду, яка була викладена, зокрема, у постановах від 17.01.2023 року у справі № 460/2212/21 та № 620/2043/19.

Колегія суддів звернула увагу на те, що під час вирішення тотожних спорів суди мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду (правова позиція, висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі № 755/10947/17).

Крім цього, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 року у справі № 510/1286/16-а дійшла висновку про те, що норми, зокрема статті 46 Закону № 1058-ІV (щодо необмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії), підлягають застосуванню у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат виключно за наявності таких умов:

1) ці суми мають бути нараховані пенсійним органом;

2) ці суми мають бути не виплаченими саме з вини держави в особі пенсійного органу.

З урахуванням наведеного, Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав зазначила, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Проте, застосувавши вказані висновки Верховного Суду, суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до даної позовної заяви суми пенсії не були нараховані пенсійним органом, оскільки у задоволенні заяви позивача про перерахунок пенсії було відмовлено, що виключає можливість застосування до спірних правовідносин статті 46 Закону № 1058-ІV (щодо необмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії).

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду.

Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 26.04.2007 року у справі "Олександр Шевченко проти України" зазначено: заявник не зміг довести, що він вчиняв будь-які кроки, щоб довідатись про стан провадження у його справі, отже його скарга є необґрунтованою, оскільки є невідповідною вимозі розумного строку.

Суд зауважує, що незнання про порушення своїх прав через байдужість або небажання про це дізнатися не можуть розглядатися як поважна причина пропуску строку звернення до суду з даним адміністративним позовом, оскільки є результатом суб`єктивних дій самого позивача, а не об`єктивно існуючими обставинами, що перешкоджають їй вчасно реалізувати своє право на судовий захист.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 27.01.2020 року у справі № 420/3001/19 та від 25.02.2020 року у справі № 360/1870/19.

Дану позовну заяву подано позивачем до суду лише 10.06.2023 року, тобто з пропуском строку звернення до адміністративного суду, визначного частиною статті 122 КАС України, більш ніж на 5 років.

За змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує відповідне рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011).

Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" вказано, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (AFFAIRE PЙREZ DE RADA CAVANILLES c. ESPAGNE № 116/1997/900/1112).

У пункті 44 рішення Європейського суду з прав людини "Осман проти Сполученого королівства" та пункті 54 рішення "Круз проти Польщі" зазначено, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (CASO OSMAN CONTRA REINO UNIDO № 23452/94; KREUZ v. POLAND № 28249/95).

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Законодавче обмеження строку звернення до суду, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Суд вважає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку, оскільки національним законодавством вирішення цього питання віднесено до дискреційних повноважень суду.

Вирішуючи питання щодо поважності таких причин пропущення строку звернення до суду, які встановлені статтею 122 КАС України, слід зазначити, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення особи і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості, тобто, існували такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони і підтверджені належними доказами.

Аналогічна правова позиція була також викладена Верховним Судом у постановах від 30.09.2019 року у справі № 340/685/19 та від 10.102019 року у справі № 140/721/19.

У заяві від 21.06.2023 року про поновлення строку для звернення до адміністративного суду представник позивача, серед іншого, посилається на правову позицію, висловлену в постанові Верховного Суду від 24.11.2020 року у справі № 815/460/18, відповідно до якої строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала у зв`язку з непроведенням перерахунку пенсії з вини відповідного суб`єкта владних повноважень, немає.

Суд не приймає посилання позивача на дану позицію Верховного Суду, оскільки вона висловлена щодо правовідносин, які не є подібними до тих, що є предметом цього позову.

Так, вказаний висновок Верховного Суду зроблено відносно положень частини третьою статті 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" щодо перерахунку пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством.

Проте, предметом даного позову, у відповідній частині вимог, серед іншого, є вимоги пенсіонера за віком, що пов`язані з перерахунком пенсії відповідно до вимог частини 3 статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Як вже було вказано вище, Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав у постанові Верховного Суду від 31.03.2021 року у справі № 240/12017/19 відступила від висновків, викладених у постановах від 29.10.2020 року у справі № 816/197/18 та від 20.10.2020 року у справі № 640/14865/16-а про те, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави, та висновків про те, що строк звернення позивача до суду у випадку спірних правовідносин розпочав перебіг після отримання позивачем листа-відповіді від органу Пенсійного фонду, а не після отримання пенсії за відповідний період (постанова Верховного Суду від 25.02.2021 року у справі № 822/1928/18).

В обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду з позовом представник позивача не навів обставин, які могли би об`єктивно перешкодити звернутись до суду з позовними вимогами протягом більш ніж 5-ти років після звернення із заявою про перерахунок пенсії та відмовою у її задоволенні.

Приймаючи до уваги викладене, суд визнає підстави, вказані у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з позовом, відносно позовних вимог щодо визнання протиправними дій Управління Пенсійного фонду України в м. Авдіївка щодо відмови в перерахунку пенсії та скасування рішення № 135 від 13.12.2017 року Управління Пенсійного фонду України в м. Авдіївка "Про відмову в перерахунку пенсії" та зобов`язання ГУ ПФУ в Донецькій області повторно розглянути заяву від 05.12.2017 року про перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з обчисленням в п`ятикратному розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до частини 3 статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з 01.01.2017 року, - неповажними.

Згідно з пунктом 9 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 123 КАС України установлено, що у разі, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позовну заяву, у частині вимог про визнання протиправними дій Управління Пенсійного фонду України в м. Авдіївка щодо відмови в перерахунку пенсії та скасування рішення № 135 від 13.12.2017 року Управління Пенсійного фонду України в м. Авдіївка "Про відмову в перерахунку пенсії" і зобов`язання ГУ ПФУ в Донецькій області повторно розглянути заяву від 05.12.2017 року про перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з обчисленням в п`ятикратному розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до частини 3 статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з 01.01.2017 року, - повернути позивачу без розгляду.

Керуючись положеннями Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви про поновлення строку для звернення до адміністративного суду - відмовити.

Визнати причини пропуску строку звернення до адміністративного суду з позовом у частині позовних вимог про щодо визнання протиправними дій Управління Пенсійного фонду України в м. Авдіївка щодо відмови в перерахунку пенсії та скасування рішення № 135 від 13.12.2017 року Управління Пенсійного фонду України в м. Авдіївка "Про відмову в перерахунку пенсії" та зобов`язання ГУ ПФУ в Донецькій області повторно розглянути заяву від 05.12.2017 року про перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з обчисленням в п`ятикратному розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до частини 3 статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з 01.01.2017 року, - неповажними.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, у частині позовних вимог про визнання протиправними дій Управління Пенсійного фонду України в м. Авдіївка щодо відмови в перерахунку пенсії та скасування рішення № 135 від 13.12.2017 року Управління Пенсійного фонду України в м. Авдіївка "Про відмову в перерахунку пенсії" і зобов`язання ГУ ПФУ в Донецькій області повторно розглянути заяву від 05.12.2017 року про перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з обчисленням в п`ятикратному розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до частини 3 статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з 01.01.2017 року, - повернути позивачу без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви у частині позовних вимог, не позбавляє позивача права повторного звернення з цим позовом у відповідній частині вимог, до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Дана ухвала постановлена у порядку письмового провадження.

Ухвала складена і підписана 26 червня 2023 року.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Бабіч