Справа № 260/2207/21
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2023-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

23 червня 2023 рокум. Ужгород№ 260/2207/21

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Луцович М.М.

при секретарі судового засідання Полянич В.І.,

за участю:

представник позивача: ОСОБА_2,

представник відповідача: Олашин О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції у Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Ракоці, 13, ) про стягнення компенсації за невикористану відпустку, заробітну плату за роботу у вихідні, святкові дні та у нічний час, стягнення заробітної плати за затримку розрахунку при звільненні,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 через представника ОСОБА_2 звернувся до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, в якому просить:

1) визнати незаконною бездіяльність відповідача щодо невиплати заробітної плати у вихідні та святкові дні, а також у нічний час, а саме:

- 12.10.2019 (субота) з 8 години по 13.10.2019 (неділя) по 8 годину;

- 23.11.2019 (субота) з 8 години по 24.11.2019 (неділя) по 8 годину;

- 17.06.2019 (16.06.2019 свято трійці, вихідний перенесено на 17.06.2019) з 8 години по 18.06.2019 по 8 годину;

- 09.06.2019 (неділя) з 8 години по 10.06.2019 (понеділок) по 8 годину;

- 19.05.2019 (неділя) з 8 години по 20.05.2019 (понеділок) по 8 годину;

- 08.12.2019 (неділя) з 8 години по 09.12.2019 (понеділок) по 8 годину;

- 05.05.2019 (неділя) з 8 години по 06.05.2019 (понеділок) по 8 годину;

- 29.04.2019 (28.04.2019 свято пасхи, вихідний перенесено на 29.04.2019) з 8 години по 30.04.2019 по 8 годину та зобов`язати відповідача виплатити на користь позивача невиплачену заробітну плату за вказані періоди;

2) визнати незаконною бездіяльність відповідача щодо невиплати компенсації за невикористану відпустку та зобов`язати відповідача на користь позивача нарахувати та виплатити компенсацію за невикористану відпустку;

3) зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату середнього заробітку на користь позивача з 19.01.2021 по день фактичного розрахунку за затримку розрахунку при звільненні.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представником позивача зазначено, що ОСОБА_1 наказом начальника ГУНП в Закарпатській області №23 від 17.01.2020 був звільнений з органів національної поліції, однак в подальшому поновлений на підставі рішення суду. Наказом №7ос начальника ГУНП в Закарпатській області від 15.01.2021 позивача звільнено з посади оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Ужгородського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області за власним бажанням з 19.01.2021. Під час розрахунку позивача при звільненні відповідачем протиправно не виплачено компенсацію за невикористану відпустку, заробітну плату за час роботи у вихідні та святкові дні, а також у нічний час, та як наслідок підлягає виплаті середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 червня 2021 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

20 липня 2021 року представником відповідача подано відзив, в якому позов не визнає та вказує, що відповідно до пункту 20 розділу І Порядку №260 за виконання службових обов`язків понад установлений службовий час, у вихідні, святкові та неробочі дні грошове забезпечення поліцейським додатково не виплачується. Пунктом 5 статті 91 розділу ІХ Закону №580-VII передбачено, що поліцейським, які виконували службові обов`язки у вихідні, святкові та неробочі дні, крім поліцейських, які працюють у змінному режимі, відповідний час для відпочинку в порядку компенсації надається протягом двох наступних місяців. Також зазначає, що нарахування доплати поліцейському за службу в нічний час проводиться на підставі довідки за формою, визначеною в Додатку 1 до Порядку №260, однак від підрозділів ГУНП в Закарпатській області, в яких проходив службу позивач, до УФЗБО ГУНП довідки про несення служби ним в нічний час не надходили. Отже підстави для спірної виплати відсутні. Вимога позивача щодо виплати грошової компенсації за невикористану відпустку є безпідставною, так як згідно Порядку №260 компенсація передбачена лише у році звільнення, а оскільки позивач звільнений у січні 2021 році, то підстав для нарахування компенсації за невикористані дні відпустки за 2021 рік немає. Щодо зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату середнього заробітку на користь позивача з 19.01.2021 по день фактичного розрахунку за затримку розрахунку при звільненні, відповідач вказує на те, що з позивачем здійснено повний розрахунок при звільненні, заборгованість перед ОСОБА_3 за даними бухгалтерського обліку відсутня. З огляду на вказане, просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2021 року у задоволенні клопотання Головного управління Національної поліції у Закарпатській області про залишення позовної заяви без розгляду відмовлено.

В судовому засіданні представник позивача спростовував доводи відповідача та наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечила з мотивів, наведених у відзиві на позовну заяву.

На виконання вимог ч. 13 ст. 10 та ч. 1 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач проходив службу в Головному управління Національної поліції України в Закарпатській області.

Наказом начальника Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області №23 о/с від 17.01.2020 майор поліції ОСОБА_1 був звільнений з органів національної поліції.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.11.2020 в адміністративній справі №260/461/20 було скасовано наказ від 17.01.2020 №23 о/с «По особовому складу» щодо звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 та поновлено такого на посаді.

Наказом начальника Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області №258 о/с від 24.12.2020 ОСОБА_1 поновлено на посаді оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області з 18.01.2020 (а.с. 12).

Наказом №7 о/с начальника Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області від 15.01.2021 позивача звільнено з посади оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Ужгородського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області відповідно до п.7 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням) з 19 січня 2021 року (а.с.13).

Вважаючи, що відповідач не в повному обсязі нарахував та виплатив позивачу грошове забезпечення, а саме: заробітної плати за час роботи у вихідні та святкові дні, а також у нічний час, компенсацію за невикористану відпустку та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, останній звернувся до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до частини 1 статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Пунктом 4 частини десятої статті 62 Закону №580-VIII визначено, що поліцейський своєчасно і в повному обсязі отримує грошове забезпечення та інші компенсаційні виплати відповідно до закону та інших нормативно-правових актів України.

Службовий час поліцейських регулюється статтею 91 Закону № 580-VIII.

За приписами статті 91 Закону № 580-VIII встановлено, що особливий характер служби в поліції містить такі спеціальні умови для певних категорій поліцейських: службу у святкові та вихідні дні; службу позмінно; службу з нерівномірним графіком; службу в нічний час.

Згідно частин 1 та 2 статті 94 Закону №580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" (далі- Постанови №988), грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно підпунктом 3 пункту 5 Постанови №988, визначено обов`язок виплачувати доплату за службу в нічний час - у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.

Відповідно до статті 94 Закону №580-VIII, Постанови №988 з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення поліцейських та курсантів вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі Порядок №260).

Згідно пункту 5 Розділу І вказаного Порядку № 260 грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Пунктом 11 Розділу І Порядку №260 визначено, що грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 11 Розділу ІІ Порядку №260 поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час. Годинна ставка обчислюється шляхом ділення місячного посадового окладу на кількість годин фактичного часу служби з урахуванням норми тривалості службового часу за відповідний місяць при 40-годинному робочому тижні.

Підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції.

Облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною у додатку 1 до цих Порядку та умов.

Поліцейським, що залучалися до служби в нічний час, виплата доплати за службу в нічний час за минулий місяць здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць.

Отже виплата доплати за службу в нічний час здійснюється на підставі довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною у додатку до Порядку №260.

Відповідач вважає, що оскільки довідка обліку нічного часу за формою, затвердженою Порядком №260 за спірний період не надходила, то підстави для виплати доплати за службу в нічний час відсутні.

Проте суд не погоджується з даним твердженням відповідача.

Так, судом встановлено, що відповідно до журналу нарядів Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області та графіку чергування в слідчо-оперативних групах Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області позивач перебував у добових нарядах: з 12.10.2019 по 13.10.2019, з 23.11.2019 по 24.11.2019, з 17.06.2019 по 18.06.2019, з 09.06.2019 по 10.06.2019, з 19.05.2019 по 20.05.2019, з 08.12.2019 по 09.12.2019, з 05.05.2019 по 06.05.2019, з 29.04.2019 по 30.04.2019 (а.с. 141-148), проте згідно листа УФЗБО ГУНП від 19.07.2021 №621/106/5-2021 ОСОБА_1 за період з 29.04.2019 по 09.12.2019 доплата за роботу в нічний час не здійснювалась (а.с. 52).

Вказане не спростовано відповідачем.

Оскільки матеріали адміністративної справи не містять належних та достатніх доказів на підтвердження обставини виплати позивачу доплати за несення служби в нічний час за спірний період, тому, з урахуванням положень пункту 11 Розділу II Порядку №260, йому повинна бути виплачена така доплата.

Доводи відповідача про ненадходження довідок обліку несення поліцейським служби в нічний час за формою, визначеною у додатку до Порядку №260, суд відхиляє, оскільки матеріалами справи підтверджується факт несення позивачем служби в нічний час у спірний період, а обов`язок виплачувати доплату за службу в нічний час встановлений безпосередньо підпунктом 3 пункту 5 Постанови №988.

Суд встановив, що відповідачем не доведено належними та достатніми доказами проведення виплати позивачу доплати за несення служби у нічний час за весь спірний період, отже не доведено правомірність своєї бездіяльності.

З огляду на викладене позовні вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції в Закарпатській області щодо ненарахування та невиплати заробітної плати за службу у нічний час та зобов`язання Головного управління Національної поліції в Закарпатській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заробітну плату за службу в нічний час підлягають задоволенню за обґрунтованістю.

Щодо позовної вимоги про виплату позивачу грошової компенсації за роботу у вихідні та святкові дні суд зазначає таке.

Питання виплати грошової компенсації за роботу у вихідні і святкові дні поліцейським, урегульовані Законом України "Про Національну поліцію", Порядком №260, які є спеціальними за своєю правовою природою та підлягають застосуванню до спірних правовідносин, а тому норми КЗпП України у даному випадку не застосовуються.

Відповідно до частини 1 ст. 91 Закону України "Про Національну поліцію" визначено особливий характер служби в поліції містить такі спеціальні умови для певних категорій поліцейських: 1) службу у святкові та вихідні дні; 2) службу позмінно; 3) службу з нерівномірним графіком; 4) службу в нічний час.

Розподіл службового часу поліцейських визначається розпорядком дня, який затверджує керівник відповідного органу (закладу, установи) поліції.

Для поліцейських установлюється п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями, а для курсантів (слухачів) вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які готують поліцейських, - шестиденний робочий тиждень з одним вихідним днем.

Частиною 4 статті 91 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, до вихідні, святкові та неробочі дні є днями відпочинку для всіх поліцейських, крім залучених до виконання службових обов`язків.

Відповідно до ч. 5 ст. 91 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейським, які виконували службові обов`язки у вихідні, святкові та неробочі дні, крім поліцейських, які працюють у змінному режимі, відповідний час для відпочинку в порядку компенсації надається протягом двох наступних місяців.

Згідно частини 1 статті 94 Закону №580, поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Відповідно до частини 2 цієї ж статті, порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Пунктом 20 розділу І наказу МВС №260 передбачено, що за виконання службових обов`язків понад установлений службовий час, у вихідні, святкові та неробочі дні грошове забезпечення поліцейським додатково не виплачується.

Поліцейським, які виконували службові обов`язки у вихідні, святкові та неробочі дні, крім поліцейських, які працюють у змінному режимі, відповідний час для відпочинку (у порядку компенсації) надається протягом двох наступних місяців.

Отже, нормами спеціального законодавства передбачено компенсацію поліцейським за роботу у вихідні, святкові та неробочі дні не в грошовому еквівалентів, а шляхом надання відповідного часу для відпочинку протягом двох наступних місяців.

Оскільки спірне питання врегульоване нормами спеціального законодавства, то саме такі підлягають застосуванню судом.

З огляду на викладене, підстави для виплати грошової компенсації за роботу у вихідні і святкові дні позивачу відсутні.

Щодо позовної вимоги про невиплату компенсації за невикористану відпустку та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити таку компенсацію суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Цією ж статтею передбачено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Статтею 45 Конституції України передбачено, що кожен, хто працює, має право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час. Максимальна тривалість робочого часу, мінімальна тривалість відпочинку та оплачуваної щорічної відпустки, вихідні та святкові дні, а також інші умови здійснення цього права визначаються законом.

Положеннями Закону України "Про відпустки" №504/96-ВР від 15.11.1996 року (далі - Закон №504/96-ВР) передбачені державні гарантії права на відпустки, умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи.

Відповідно до приписів ст. 4 Закону №504/96-ВР установлюються такі види відпусток: 1) щорічні відпустки: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством; 2) додаткові відпустки у зв`язку з навчанням (статті 13, 14 і 15 цього Закону); 3) творча відпустка (стаття 16 цього Закону); 3-1) відпустка для підготовки та участі в змаганнях (стаття 16-1 цього Закону); 4) соціальні відпустки: відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами (стаття 17 цього Закону); відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (стаття 18 цього Закону); відпустка у зв`язку з усиновленням дитини (стаття 18-1 цього Закону); додаткова відпустка працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (стаття 19 цього Закону); 5) відпустки без збереження заробітної плати (статті 25, 26 цього Закону).

Законодавством, колективним договором, угодою та трудовим договором можуть установлюватись інші види відпусток.

Згідно із ч.1 ст.24 Закону №504/96-ВР у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Відповідно до частин першої та третьої статті 59 Закону України "Про Національну поліцію" служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік і форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Положеннями ст. 60 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до положень ч. ч. 1 та 2 ст. 92 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом. Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Згідно із положеннями ч.ч. 1-4 ст. 93 Закону №580-VIII тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються. Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки. За кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів. Тривалість чергової відпустки у році вступу на службу в поліції обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби.

Відповідно до приписів ч.ч. 8-11 ст. 93 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Продовження відпустки здійснюється керівником, який надав її, на підставі відповідного документа, засвідченого у визначеному законом іншим нормативно-правовим актом порядку. Поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону. Відкликання поліцейського із чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Згідно з абз.7 і 8 п.8 розділу ІІІ Порядку №260 за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства. Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Аналізуючи наведені норми права, суд зазначає, що право працюючої особи на відпочинок у формі відпустки визначено приписами Конституції України. Особу не може бути позбавлено такого права.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. Не передбачено позбавлення поліцейського права на відпустку, яке він уже отримав в попередньому календарному році. Водночас, надано право працівнику використати право на відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.

Таким чином, у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.

Конституційним Судом України у рішенні від 07.05.2002 року №8-рп/2002 у справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частин другої, третьої статті 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) викладено висновок стосовно того, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми, у яких визначені основні трудові права працівників - Кодекс законів про працю України.

Отже, з огляду на викладене, а також враховуючи відсутність правового врегулювання положеннями Закону України "Про Національну поліцію" і Порядку №260 питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за минулі роки, суд приходить до висновку про наявність підстав для застосування у даному випадку приписів Кодексу законів про працю України і Закону України "Про відпустки".

Так, відповідно до ч.1 ст. 24 Закону України "Про відпустки" і ч.1 ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Отже, у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у постанові від 19.01.2021 року по справі №160/10875/19 та постанові Верховного Суду від 30.11.2022 у справі №640/85/20.

Відповідно до ч. 5ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, позивач при звільненні зі служби в поліції мав право на отримання грошової компенсації за невикористані ним дні відпустки за період з 18.01.2020 року по 19.01.2021 року, тобто з моменту поновлення ОСОБА_1 на посаді в органах поліції згідно з постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.11.2020 в адміністративній справі №260/461/20 до моменту звільнення з такої посади. Тобто позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Однак не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з Головного управління Національної поліції у Закарпатській області середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, як передчасні. За змістом частини 1 статті 117 Кодексу законів про працю України обов`язок роботодавця перед колишнім працівником щодо своєчасного розрахунку при звільненні припиняється проведенням фактичного розрахунку, тобто, реальним виконанням цього обов`язку. І саме з цією обставиною пов`язаний період, протягом до якого до роботодавця є можливим застосування відповідальності. Аналіз статей 116, 117 Кодексу законів про працю України, які передбачають обов`язок роботодавця перед колишнім працівником щодо своєчасного розрахунку при звільненні, а також те, що для встановлення початку перебігу строку звернення працівника до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні визначальними є такі юридично значимі обставини як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку, дають підстави для висновку, що в спірних правовідносинах зазначений строк звернення до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні ще не розпочався, оскільки відсутній факт остаточного розрахунку з позивачем.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі №120/1407/19-а.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У відповідності до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що наявні правові підстави для часткового задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції у Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Ракоці, 13, ) про стягнення компенсації за невикористану відпустку, заробітну плату за роботу у вихідні, святкові дні та у нічний час, стягнення заробітної плати за затримку розрахунку при звільненні - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Закарпатській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 заробітної плати за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Закарпатській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заробітну плату за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час за періоди перебування ОСОБА_1 в нарядах:

- з 12.10.2019 по 13.10.2019;

- з 23.11.2019 по 24.11.2019;

- з 17.06.2019 по 18.06.2019;

- з 09.06.2019 по 10.06.2019;

- з 19.05.2019 по 20.05.2019;

- з 08.12.2019 по 09.12.2019;

- з 05.05.2019 по 06.05.2019;

- з 29.04.2019 по 30.04.2019.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Закарпатській області щодо ненарахування та невиплати грошової компенсації за невикористану відпустку за період з 18.01.2020 року по 19.01.2021.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Закарпатській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану відпустку за період з 18.01.2020 року по 19.01.2021.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду в строки визначені ст. 295 КАС України. Рішення суду набирає законної сили в порядку визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяМ.М. Луцович

Відповідно до ч. 3 ст. 243 КАС України рішення суду у повному обсязі виготовлено та підписано 28 червня 2023 року.