Справа № 420/5635/23
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2023-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/5635/23

Головуючий в 1 інстанції: Дубровна В.А. Дата і місце ухвалення: 15.05.2023р., м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Ступакової І.Г.

суддів - Бітова А.І.

- Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 15 травня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про скасування наказів, поновлення на службі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області, в якому просив суд:

- скасувати наказ ГУНП в Одеській області від 18.11.2022р. №2154 «Про застосування дисциплінарних стягнень до посадових осіб ГУНП в Одеській області» в частині застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 ;

- скасувати наказ ГУНП в Одеській області від 25.11.2022р. №1849 о/с «По особовому складу» в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції;

- поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді спеціаліста-криміналіста сектору криміналістичного забезпечення слідчого відділу Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області;

- стягнути з ГУНП в Одеській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26.11.2022р. до дня поновлення його на роботі.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 30.03.2023р. позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, а саме: надання заяви про поновлення строку звернення до суду з вказівкою на обставини, які можуть бути враховані судом, як поважні для поновлення пропущеного строку, із наданням відповідних доказів або доказів дотримання строку звернення до суду.

Ухвалою від 26.04.2023р. продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви до 08.05.2023р.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 15.05.2023р. позовну заяву повернуто позивачеві на підставі п.1 ч.4 ст.169 КАС України.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу від 15.05.2023р. та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні питання про дотримання позивачем строку звернення до суду та наявності поважних причин його пропуску судом першої інстанції не надано належної правової оцінки посиланням ОСОБА_1 на те, що до винесення Ренійським районним судом Одеської області постанови від 09.12.2022р. по справі №510/1764/22 він не мав достатніх доказів протиправності оскаржуваних наказів ГУНП в Одеській області, а тому не звертався до суду щодо їх скасування. Водночас, у період з 10.02.2023р. по 03.03.2023р. ОСОБА_1 знаходився на лікуванні в КНП «Центральна міська лікарня Ренійської міської ради», що свідчить про наявність об`єктивних причин неможливості реалізації ним права звернення до суду за захистом своїх прав.

Також, апелянт посилається на те, що в матеріалах справи відсутні докази ознайомлення ОСОБА_1 з оскаржуваними наказами відповідача. Апелянт стверджує, що він намагався вирішити питання щодо поновлення його на посаді шляхом досудового врегулювання, усно звертаючись до роботодавця з відповідними клопотаннями.

Посилається апелянт і на те, що спір щодо звільнення з публічної служби є трудовим, а тому, на підставі пункту 1 глави ХІХ «Прикінцеві положення» Кодексу законів про працю, строк для звернення до суду за вирішенням трудового спору продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19).

Апелянт просить суд апеляційної інстанції врахувати, що повертаючи його позов суд першої інстанції позбавив ОСОБА_1 права на доступ до правосуддя, яке гарантується статтею 55 Конституції України.

ГУНП в Одеській області подало письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить скаргу позивача залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції від 15.05.2023р. - без змін.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.1 ч.3 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Повертаючи спірною ухвалою від 15.05.2023р. позовну заяву ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не усунено недоліки позовної заяви, яку було залишено без руху, не доведено наявність поважних причин пропуску звернення до суду, які могли б бути підставою для його поновлення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції. При цьому, апеляційний суд виходить з наступного.

Так, відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, шестимісячний строк звернення до суду в адміністративному судочинстві є загальним і застосовується, якщо інше не встановлено цим Кодексом або іншими законами.

КАС України, зокрема ч.3 ст.122, передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.

Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Поряд з цим, статтею 31 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018р. №2337-VIII, передбачено особливості оскарження дисциплінарного стягнення, застосованого у період дії воєнного стану.

Зокрема, ч.4 ст.31 Дисциплінарного статуту НПУ передбачено, що поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення, звернувшись до адміністративного суду протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

У разі застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь або звільнення зі служби в поліції поліцейський має право оскаржити таке стягнення протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення.

Таким чином, у період дії воєнного стану строк в 15 днів визнано законодавцем достатнім для того, щоб у справах цієї категорії поліцейський визначився, чи звертатиметься він до суду з позовом за захистом своїх прав і законних інтересів.

При цьому, обчислення 15-денного строку звернення до суду розпочинається з дня ознайомлення поліцейським з наказом по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення, зокрема, у виді звільнення з посади.

Предметом спору у даній справі є оскарження ОСОБА_1 наказів ГУНП в Одеській області від 18.11.2022р. №2154 «Про застосування дисциплінарних стягнень до посадових осіб ГУНП в Одеській області», в частині застосування дисциплінарного стягнення до позивача, та від 25.11.2022р. №1849 о/с «По особовому складу» в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції.

З наказом від 25.11.2022р. №1849 о/с ОСОБА_1 ознайомлено у день його видачі, тобто 25.11.2022р., про що позивачем проставлено особистий підпис про ознайомлення.

З позовом щодо оскарження звільнення з публічної служби ОСОБА_1 звернувся до суду 21.03.2023р., тобто з пропуском строку звернення до суду, передбаченого ч.4 ст.31 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Та обставина, що разом із засвідченням підписом про ознайомлення 25.11.2022р. з наказом про звільнення з посади ОСОБА_1 вказав, що не згоден з цим наказом, не спростовує висновок суду про пропуск позивачем строку звернення до суду.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Ні суду першої, а ні суду апеляційної інстанцій позивачем на наведено об`єктивних обставин, які стали на заваді звернутися до суду з позовом у встановлений процесуальним законом строк та які були пов`язані з дійсно об`єктивними перешкодами реалізувати своє право на звернення до суду, передбачене ст.5 КАС України.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Наявність відповідних обставин матеріалами справи не підтверджено та колегією суддів не встановлено.

Апелянт зазначає, що до винесення Ренійським районним судом Одеської області постанови від 09.12.2022р. по справі №510/1764/22 він не мав достатніх доказів протиправності оскаржуваних наказів ГУНП в Одеській області, а тому не звертався до суду щодо їх скасування.

Колегія суддів вважає необґрунтованими такі посилання апелянта, оскільки оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності в суді загальної юрисдикції жодним чином не перешкоджає особі реалізувати своє право на звернення до суду з позовом, предметом спору у якому є правомірність притягнення особи до дисциплінарної відповідальності.

Більше того, як стверджує ОСОБА_1 , копію постанови Ренійського районного суду Одеської області від 09.12.2022р. по справі №510/1764/22 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, ним отримано 12.01.2023р., тоді як з даним позовом він звернувся 21.03.2023р. До вказаної дати позивач не виявляв наміру оскаржувати спірні накази відповідача, хоча не був обмежений у доступі до суду у встановлений законом строк.

Перебування позивача на лікарняному у період з 10.02.2023р. по 03.03.2023р. не впливає на обґрунтованість висновку суду про пропуск позивачем строку звернення до суду, який станом на 10.02.2023р. вже був пропущений та ОСОБА_1 не доведено наявності поважних причин для його поновлення.

Колегія суддів вважає безпідставними посилання позивача на норми КЗпП України, оскільки норми трудового законодавства застосовуються лише у випадку, якщо відповідні відносини не врегульовано нормами спеціального законодавства.

Стосовно посилання позивача на введення карантину на території України, колегія суддів зазначає наступне.

Дійсно, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 (зі змінами та доповненнями) «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на усій території України запроваджено карантин з 12 березня 2020 року.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020р. №540-ІХ внесено зміни, зокрема до КАС України шляхом доповнення розділу VI «Прикінцеві положення» пунктом 3, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

18.06.2020р. Верховною Радою України прийнято Закон України №731-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», пунктом 2 якого встановлено, що, зокрема, процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України в редакції Закону №540-IX від 30.03.2020р., закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Відповідно до «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» останній набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

16.07.2020р. вказаний Закон опубліковано у газетах «Голос України» за №119-120 та «Урядовий кур`єр» за №135, з огляду на що 17.07.2020р. Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» набрав чинності.

Відтак, процесуальні строки, продовжені Законом №540-IX, закінчилися 06.08.2020р.

Колегія суддів зазначає, що сам факт введення на території України карантину не є безумовною підставою для поновлення будь-яких процесуальних строків, за відсутності обставин, зумовлених карантинними обмеженнями, що стали перешкодою для звернення до суду.

Водночас, апелянтом не надано суду жодного доказу на підтвердження викладених у апеляційній скарзі обставин, зокрема, на підтвердження того, що існували обмеження впроваджені у зв`язку з карантином, що зумовили дійсні істотні перешкоди чи труднощі для своєчасного звернення до суду з відповідним позовом. Наведення у заяві про поновлення строку звернення до суду загальних посилань на факт запровадження на території України карантинних заходів не свідчить, що такі обставини унеможливили своєчасне подання даного позову.

Таким чином, наведені позивачем причини пропуску строку звернення до суду є необґрунтованими та не дають підстав вважати, що в даному випадку існували дійсні об`єктивні перешкоди для звернення позивача за захистом своїх прав до суду. Позивач в даному випадку мав дійсну можливість своєчасно реалізувати своє право на звернення до суду, однак допустив необґрунтоване зволікання, яке унеможливлює і не виправдовує втручання у принцип юридичної визначеності стосовно виниклих правовідносин.

На підставі викладеного у сукупності колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що позов подано з порушенням строку звернення до суду, підстави для його поновлення відсутні, вимоги ухвали від 30.03.2023р. залишаються не виконаними, а тому позовна заява підлягає поверненню на підставі п.1 ч.4 ст.169 КАС України.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги позивача та скасування ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 15.05.2023р. колегія суддів не вбачає.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 15 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 27 червня 2023 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук