Справа № 990/122/23
Суддя: Чиркін С.М.
Дата ухвалення: 2023-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

26 червня 2023 року

м. Київ

справа №990/122/23

адміністративне провадження №П/990/122/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Чиркіна С.М.,

суддів: Бучик А.Ю., Єзерова А.А., Кравчука В.М., Стародуба О.П.,

перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним рішення в частині,

ВСТАНОВИВ:

19.06.2023 на адресу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду як суду першої інстанції надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - відповідача), в якому просить:

- визнати протиправним пункт 22 Форми декларації доброчесності судді, затвердженої Рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 31.10.2016 № 137/зп-16.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями (протокол від 19.06.2023) для розгляду цієї справи визначено такий склад колегії суддів: суддя-доповідач Чиркін С.М., судді: Бучик А.Ю., Єзеров А.А., Кравчук В.М., Стародуб О.П.

Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження у справі, Суд звертає увагу на таке.

31.10.2016 Комісією ухвалено Рішення № 137/зп-16 про затвердження Форми декларації доброчесності судді та оприлюднення на своєму офіційному веб- сайті 01.11.2016 (далі Рішення № 137/зп-16)

Позивач стверджує, що він є суддею на якого розповсюджується зазначене Рішення № 137/зп-16.

Закон України від 23.12.2022 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд (далі - Закон № 1402-VIII).

За приписами пункту 41 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII на Вищу кваліфікаційну комісію покладений обов`язок затвердити форми декларацій родинних зв`язків судді та кандидата на посаду судді, форму декларації доброчесності судді, а також оприлюднити затверджені форми декларацій на офіційному веб-сайті Комісії;

Згідно із статтею 62 цього Закону суддя зобов`язаний щорічно до 1 лютого подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Вищої кваліфікаційної комісії суддів України декларацію доброчесності за формою, що визначається Комісією.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений у цій статті.

Згідно з приписами пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до частини четвертої статті 22 КАС України Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи щодо встановлення Центральною виборчою комісією результатів виборів або всеукраїнського референдуму, справи за позовом про дострокове припинення повноважень народного депутата України, а також справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, рішень, дій чи бездіяльності органів, які обирають (призначають), звільняють членів Вищої ради правосуддя, щодо питань обрання (призначення) на посади членів Вищої ради правосуддя, звільнення їх з таких посад, бездіяльності Кабінету Міністрів України щодо невнесення до Верховної Ради України законопроекту на виконання (реалізацію) рішення Українського народу про підтримку питання загальнодержавного значення на всеукраїнському референдумі за народною ініціативою.

Відповідно до пункту другого частини п`ятої статті 160 КАС України в позовній заяві, у тому числі (…) зазначається повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи.

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єкт владних повноважень це орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

За приписами пункту 9 частини першої статті 4 КАС України відповідач - це суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

На виконання зазначених вимог, позивач у якості відповідача зазначив Вищу кваліфікаційну комісію суддів України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Водночас статус, повноваження, засади організації та порядок діяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України визначаються в першу чергу Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Своєю чергою, особливості провадження у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності, зокрема, Верховної Ради України закріплені в статті 266 КАС України.

Отже, у порядку адміністративного судочинства до Верховного Суду як суду першої інстанції можуть бути оскаржені постанови Верховної Ради України, її дії чи бездіяльність, які виникли у правовідносинах, у яких вона реалізовує свої владні (управлінські) повноваження, і які не вимагають перевірки на відповідність Конституції України за їхнім юридичним змістом і процедурою розгляду.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Предметом спору позивач визначив пункт 22 форми декларації доброчесності судді, затвердженої Рішенням № 137/зп-16.

Пунктом 3 Рішення № 137/зп-16 затверджена форма декларації доброчесності судді (додаток 3)

Суд звертає увагу, що позивачем оскаржується саме частина декларації доброчесності судді, яка, своєю чергою, є додатком до Рішення № 137/зп-16.

Водночас перший розділ декларації доброчесності судді передбачає зазначення відомостей про декларанта, отже стосується певної особи.

Відповідно до частини першої статті 160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Згідно із пунктами 4, 5 частини п`ятою статті 160 КАС України в позовній заяві зазначається зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги…зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

За приписами пункту 8 частини першої статті 4 КАС України позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду.

Під змістом позовних вимог розуміється, зокрема, визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу, який має формулюватися максимально чітко і зрозуміло, а тому, особа, звертаючись до суду із позовною заявою, повинна чітко зазначити рішення (дії чи бездіяльність) суб`єкта владних повноважень, що порушили її право та вказати спосіб захисту свого порушеного права.

Отже, законодавець закріпив за позивачем право на звернення до суду, право обирати спосіб захисту, визначати підстави позову та одночасно передбачив обов`язок останнього зазначити це в позовній заяві, а також доводити правомірність вимог.

У пунктах 18, 19 частини першої статті 4 КАС України визначено поняття «нормативно-правовий акт» та «індивідуальний акт»:

- нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування;

- індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Отже, до нормативно-правових актів відносяться прийняті уповноваженими органами акти, які встановлюють, змінюють норми права, носять загальний чи локальний характер, розраховані на невизначене коло осіб та застосовується неодноразово.

Ненормативним (індивідуальним) правовим актам притаманні наступні ознаки: а)спрямовуються на врегулювання конкретних (одиничних) актів соціальної поведінки; б)поширюються лише на персонально визначених суб`єктів; в)містять індивідуальні приписи (веління, дозволи), розраховані на врегулювання лише окремої, конкретної життєвої ситуації, тому їх юридична чинність (формальна обов`язковість) вичерпується одноразовою реалізацією; г)не передбачають повторного застосування одних і тих самих юридичних засобів; д) не мають зворотної дії в часі.

Проте, на виконання вимог частини першої, пунктів 4, 5 частини п`ятою статті 160 КАС України позивач не визначив до якого саме виду актів суб`єкта владних повноважень відноситься визначений ним предмет спору та вплив його на права позивача.

Водночас за приписами пункту 17 частини першої статті 4 КАС України публічною службою у тому числі (…) визнається професійна діяльність суддів.

Позивач зазначив, що він, як суддя, є суб`єктом відносин, регульованих Рішенням № 137/зп-16, проте на виконання вимог статті 160 КАС України доказів свого статусу не надав.

Зазначені вимоги не є формальними, оскільки впливають на вибір застосування тих чи інших норм КАС при вирішенні питання щодо відкриття провадження, у тому числі, на вирішення питання щодо строків звернення до суду та визначення порядку розгляду справи.

Отже, позивачем не дотримано вимог частини першої, пунктів 4 та 5 частини п`ятої статті 160 КАС України, оскільки в поданій позовній заяві чітко не зазначений зміст позовних вимог позивача до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України в контексті визначення, на думку позивача, статусу оскарженої частини Рішення № 137/зп-16 та не наведений виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги з урахуванням статусу цього рішення.

Водночас визначення саме позивачем статусу оскарженого рішення має значення для встановлення судом, які дії та рішення суб`єкта владних повноважень має оцінити суд та на які права позивача вони впливають та які права порушують.

Суд звертає увагу позивача на те, що його припущення з посиланням на норми чинного законодавства не можна вважати належним обґрунтуванням позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з частиною другою статті 169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Отже, позивачу необхідно надати строк для усунення її недоліків шляхом подання до суду позовної заяви з уточненням змісту позовних вимог і викладом обставин, передбачених статтею 160 КАС України.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 171 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним рішення в частині - залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали суду для усунення виявлених недоліків.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі якщо недоліки позовної заяви не буде усунуто в зазначений строк, позовна заява повертається позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: С.М. Чиркін

Судді: А.Ю. Бучик

А.А. Єзеров

В.М. Кравчук

О.П. Стародуб