Справа № 160/7255/23
Суддя: Савченко Артур Владиславович
Дата ухвалення: 2023-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 червня 2023 року Справа № 160/7255/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Савченка А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до начальника 2 групи ІПК віпс «Могилів-Подільський» капітана ОСОБА_2 , старшого лейтенанта В`ячеслава Семенова НОМЕР_1 прикордонного загону імені Героя України Державної прикордонної служби України (в/ч №2193), Військової частини НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України, про визнання протиправним та скасування рішення, -
Позивач 10.04.2023 р. звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить:
- визнати протиправними дії начальника 2 групи ІПК віпс « ІНФОРМАЦІЯ_1 », капітана ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 (в/ч № НОМЕР_2 ), які виразились в забороні перетину державного кордону України ОСОБА_1 ;
- визнати протиправним та скасувати рішення від 17.03.2023 р., винесене начальником 2 групи ІПК віпс « ІНФОРМАЦІЯ_1 », капітаном ОСОБА_4 НОМЕР_1 прикордонного загону імені Героя України старшим лейтенантом В`ячеславом Семеновим Державної прикордонної служби України (в/ч № 2193) про відмову ОСОБА_1 в перетині державного кордону України.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він намагався виїхати з України через пропускний пункт «Могилів-Подільський-Отаче», проте начальником 2 групи ІПК віпс « ІНФОРМАЦІЯ_1 », капітаном ОСОБА_4 йому було відмовлено у перетині державного кордону, про що винесено оскаржуване рішення. При цьому, позивач пред`явив закордонний паспорт громадянина України, лист Харківської обласної військової адміністрації на ім`я Голови державної прикордонної служби України та наказ Начальника Харківської обласної військової адміністрації та додаток до цього наказу. Відповідно до листа звернення Керівника Благодійної організації «Благодійний Фонд «Від щирих сердець» (далі - Фонд) на ім`я начальника Харківської обласної військової адміністрації Олега Синєгубова, просили узгодити право на перетин державного кордону з ціллю закупки та транспортування з території Польщі, Словаччини, Румунії, Молдови та з метою доставки гуманітарної допомоги з Німеччини, Польщі, Австрії, до м. Харків, зокрема, ОСОБА_1 . Згідно із листом Фонду, зазначено, що позивач не відноситься до посад, вказаних в Указі Президента України № 27/2023 «Про рішення ради національної безпеки і оборони України від 23.01.2023 р. «Про деякі питання щодо перетину державного кордону України в умовах воєнного стану» та в постанові КМУ від 27 січня 2023 року № 69 «Про внесення змін до правил перетинання державного кордону громадянами України. Крім того, Фонд гарантував повернення позивача у зворотному порядку на територію України. Так, Харківською обласною військовою адміністрацією на ім`я голови державної прикордонної служби України було направлено прохання про надання дозволу на перетинання через державний кордон України осіб, зазначених у наказі начальника Харківської обласної військової адміністрації. У вказаному наказі було узгоджено виїзд за межі України згідно п.10 Додатку до наказу ОСОБА_5 . Однак, не зважаючи на вищевказане, підставою для відмови є те, що у позивача не підтверджена мета поїздки. Таким чином, позивач вважає оскаржуване рішення протиправним, у зв`язку з чим просить його скасувати.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.04.2023 р. відкрито провадження в цій адміністративній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Крім того, цією ухвалою суду залучено Військову частину НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України до участі у справі в якості співвідповідача.
18 травня 2023 року від Військової частини НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України надійшов відзив на позовну заяву, в якому вони зазначили, що як встановлено з матеріалів позовної заяви, позивач вважає, що має законне право на виїзд з України під час дії воєнного стану, як особа, яка здійснює перевезення окремого виду вантажів. Проте, виходячи із системного розуміння вимог законодавства для перетину державного кордону особою, на підставі п. 2-8 Правил перетину ДКУ необхідні дві обов`язкові умови, а саме наявність відповідно Рішення про виїзд за межі України прийняте уповноваженим органом та підтвердження мети поїздки. З пояснень начальника 2 групи ІПК віпс « ІНФОРМАЦІЯ_1 » капітана ОСОБА_2 встановлено, що під час проходження прикордонного контролю 17.03.2023 р. позивач мету виїзду за кордон не підтвердив, не орієнтувався щодо транспорту, який має доставити в Україну, не назвав марку, тип автомобіля, який планує завозити в Україну, яким шляхом отримає вказане авто, від кого, буде здійснювати його ввезення в Україну назвати не міг. Документів, що підтверджують характер вантажу гуманітарної допомоги не надав. В наданих документах міститься інформація щодо надання дозволу на виїзд за кордон з метою доставки гуманітарної допомоги для потреб військової адміністрації, проте не вказано, які саме засоби має доставити позивач. Враховуючи вищезазначене, уповноважені службові особи охорони державного кордону законно та обґрунтовано прийшли до висновку, що позивачу мета поїздки невідома та він її підтвердити не може, у зв`язку із чим, у відповідності до вимог п. 2-8 Правил перетинання ДКУ та в порядку, визначеному ч. 1 ст. 14 Закону України «Про прикордонний контроль» прийнято рішення про відмову в перетинанні державного кордону України відносно ОСОБА_1 .
Відповідач-1 отримав ухвалу суду 28.04.2023 р., але відзиву на позовну заяву та будь-яких документів, що стосуються цього предмету спору, до теперішнього часу на адресу суду не надіслав.
Відповідач-2 отримав ухвалу суду 27.04.2023 р., але відзиву на позовну заяву та будь-яких документів, що стосуються цього предмету спору, до теперішнього часу на адресу суду не надіслав.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Частинами 5, 8 ст.262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст. 257, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи та докази, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з огляду на таке.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином України згідно паспорту серії НОМЕР_3 , виданого Бабушкінським РВ у м.Дніпропетровську ГУДМС України в Дніпропетровській області.
Крім того, в матеріалах справи міститься копія закордонного паспорту позивача № НОМЕР_4 від 29.08.2018 р.
Благодійна організація «Благодійний фонд «ВІД ЩИРИХ СЕРДЕЦЬ» листом до начальника Харківської військової адміністрації повідомило щодо пропуску водіїв, які під час воєнного стану здійснюють перевезення медичних вантажів, вантажів гуманітарної допомоги для потреб Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також населення України через державний кордон БО «БФ «ВІД ЩИРИХ СЕРДЕЦЬ», просило узгодити право на перетин кордону через пункт пропуску Порубне-Сіре, Ужгород - Вишне - Немецьке, Малий Березний - Убля, Шегині - Медика, Мотилів - Подільський - Отач, Паланка Маяки, Удобное Тудора - Старокозачєє, Виноградова - Вулканешти, Дзюрждюяешь - Реми, Орлівка - Ісачка, Устилуг - Зосін, Ягодин - Дорогусх, Краковець Корчова та просило провести якомога швидке оформлення з ціллю закупки та транспортування з території Польші, Словаччини, Румунії Молдови, та з метою доставки гуманітарної допомоги з Німеччини, Польщі, Австрії до м. Харків, зокрема, ОСОБА_1 .
У вищеозначеному листі зазначено, що місце прямування гуманітарної допомоги «та її отримувачи» АДРЕСА_1 . Загалом планується перевезення 10 тон вантажу. Контроль за отримуванням та видачею гуманітарної допомоги залишають за собою, звіт буде надано до ОВА протягом 10 діб після повернення водія. БО «БФ «ВІД ЩИРИХ СЕРДЕЦЬ» гарантує, що посада водія, зокрема, ОСОБА_1 не відноситься до посад, вказаних в Указі Президента України №27/2023 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 23.01.2023 р «Про деякі питання щодо перетину державного кордону України в умовах воєнного стану» та в постанові КМУ від 27 січня 2023 року № 69 «Про внесення змін до правил перетинання державного кордону громадянами України», крім того він не є заброньованим на період мобілізації та на воєнний час за органами державної влади іншими державними органами та органами місцевого самоврядування БО «БФ «ВІД ЩИРИХ СЕРДЕЦЬ» гарантує повернення у зворотному порядку на територію України водіїв, з метою дотримання законодавства України з мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Згідно із листом Харківської обласної військової адміністрації від 07.03.2023 р. №01-46/1256 до голови Державної прикордонної служби України повідомлено, що відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» (зі змінами), від 27 січня 2023 року № 69 «Про внесення змін до правил перетинання державного кордону громадянами України», з метою забезпечення пропуску водіїв, які під чає воєнного стану здійснюють перевезення медичних вантажів, вантажів гуманітарної допомоги автомобільними транспортними засобами для потреб Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також населення України, просили дозволу на перетин через державний кордон України осіб, зазначених у наказі Начальника Харківської обласної військової адміністрації № 42 В від 07.03.2023 р. Суб`єкти подання гарантують, що посади водіїв, яких подано на адресу ХОВА в обґрунтуваннях щодо надання дозволу на перетин кордону, не відносяться до посад, вказаних в Указі Президента України №27/2023 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 23 січня 2023 року «Про деякі питання щодо перетину державного кордону України в умовах воєнного стану» та в постанові КМУ від 27 січня 2023 року № 69 «Про внесення змін до правил перетинання державного кордону громадянами України», крім того, вони не є заброньованими на період мобілізації та на воєнний час за органами державної влади, іншими державними органами та органами місцевого самоврядування.
Відповідно до наказу Харківської обласної військової адміністрації від 07.03.2023 р. №42В узгоджено виїзд за межі України громадянам України згідно з додатком. Зазначено, що особи, зазначені у додатку до наказу, можуть безперервно перебувати за кордоном не більше 30 календарних днів з дня перетину державного кордону.
У додатку до наказу від 07.03.2023 р. №42В вказано, зокрема, ОСОБА_1 .
Як встановив суд, позивач намагався перетнути державний кордон України у пункті пропуску «Могилів-Подільський-Отаче», пред`надавши під час паспортного контролю: закордонний паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 від 29.08.2018 р., орган що видав 1202; лист Харківської обласної військової адміністрації №01-46/1256 на ім`я Голови державної прикордонної служби України; наказ Начальника Харківської обласної військової адміністрації № 42 В від 07.03.2023 р. та додаток до цього наказу.
За результатами розгляду наданих позивачем документів, начальником 2 групи ІПК віпс « ІНФОРМАЦІЯ_1 » капітаном ОСОБА_4 прийнято рішення від 17.03.2023 р. про відмову в перетині державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку.
Зі змісту оскаржуваного рішення від 17.03.2023 р. про відмову в перетині державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку, вбачається, що позивачу було відмовлено у перетинанні кордону у зв`язку із не підтвердженням мети поїздки.
Вважаючи протиправним рішення відповідача про відмову у перетинанні кордону, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.
Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України.
Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Правові основи здійснення прикордонного контролю, порядок його здійснення, умови перетинання державного кордону України визначає Закон України «Про прикордонний контроль» №1710-VI від 05.11.2009 року (далі - Закон №1710-VI).
Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону №1710-VI пропуск осіб через державний кордон здійснюється уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України за дійсними паспортними документами, а у передбачених законодавством України випадках також за іншими документами. Пропуск транспортних засобів, вантажів через державний кордон здійснюється після проходження всіх передбачених законом видів контролю на державному кордоні.
Частиною 1 статті 14 Закону №1710-VI іноземцю або особі без громадянства, які не відповідають одній чи кільком умовам перетинання державного кордону на в`їзд в Україну або на виїзд з України, зазначеним у частинах першій, третій статті 8 цього Закону, а також громадянину України, якому відмовлено у пропуску через державний кордон при виїзді з України у зв`язку з відсутністю документів, необхідних для в`їзду до держави прямування, транзиту, в передбачених законодавством випадках або у зв`язку з наявністю однієї з підстав для тимчасового обмеження його у праві виїзду за кордон, визначених статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», відмовляється у перетинанні державного кордону лише за обґрунтованим рішенням уповноваженої службової особи підрозділу охорони державного кордону із зазначенням причин відмови. Уповноважена службова особа підрозділу охорони державного кордону про прийняте рішення доповідає начальнику органу охорони державного кордону. Таке рішення набирає чинності невідкладно. Рішення про відмову у перетинанні державного кордону оформляється у двох примірниках. Один примірник рішення про відмову у перетинанні державного кордону видається особі, яка підтверджує своїм підписом на кожному примірнику факт отримання такого рішення. У разі відмови особи підписати рішення про це складається акт.
Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» №3857-XII від 21.01.1994 р. (далі - Закон №3857-XII).
Згідно статті 1 Закону №3857-XII громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в`їхати в Україну.
Частиною 1 статті 6 Закону №3857-XII встановлено підстави для тимчасового обмеження права громадян України на виїзд з України. Право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: 1) він обізнаний з відомостями, які становлять державну таємницю, - до закінчення терміну, встановленого статтею 12 цього Закону; 3) стосовно нього у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, застосовано запобіжний захід, за умовами якого йому заборонено виїжджати за кордон, - до закінчення кримінального провадження або скасування відповідних обмежень; 4) він засуджений за вчинення кримінального правопорушення - до відбуття покарання або звільнення від покарання; 5) він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів; 9) він перебуває під адміністративним наглядом Національної поліції - до припинення нагляду; 10) він є керівником юридичної особи або постійного представництва нерезидента (згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру, наданими відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань»), що не виконує встановленого Податковим кодексом України податкового обов`язку щодо сплати грошових зобов`язань, що призвело до виникнення у такої юридичної особи або постійного представництва нерезидента податкового боргу в сумі, що перевищує 1 мільйон гривень, та якщо такий податковий борг не сплачено протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги, - до погашення суми такого податкового боргу, у зв`язку з яким таке обмеження встановлюється.
Суд зазначає, що вищевказані підстави для тимчасового обмеження громадян у виїзді за межі території України функціонують за відсутності особливих правових режимів, які вводяться в дію указом Президента України та затверджуються Верховною Радою України.
Одним із таких правових режимів є правовий режим воєнного стану, який введено в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб згідно Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану».
Зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб визначає Закон України «Про правовий режим воєнного стану» №389-VIII від 12.05.2015 року (далі - Закон №389-VIII, станом на момент спірних правовідносин).
Статтями 1 і 2 Закону №389-VIII передбачено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України.
Пунктом 6 частини 1 статті 8 Закону №389-VIII встановлено, що в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану: встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" № 133/2022 від 14.03.2022 року (далі - Указ № 133/22), затвердженого Законом України № 2119-IX від 15.03.2022 року, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" № 259/2022 від 18.04.2022 року (далі - Указ № 259/22), затвердженого Законом України № 2212-IX від 21.04.2022 року, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" № 341/2022 від 17.05.2022 року, яким на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом Президента України від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119-IX, та Указом Президента України від 18 квітня 2022 року №259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року №212-IX), строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, Указом Президента України від 12 серпня 2022 року №573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року №2500-ІХ, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.
Згідно із Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 16.11.2022 р. №2738-IX строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 р. строком на 90 діб.
На часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX, Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, та Указом від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-IX), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.
Згідно пункту 3 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» постановлено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30, 34, 38, 39, 41 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».
Відповідно до частини 2 ст. 3 Закону «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» №3857-XII від 21.01.1994 року передбачено, що правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України.
Правилами перетинання державного кордону України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №57 від 27.01.1995 року (далі - Правила №57).
Пунктом 2 Правил перетинання державного кордону передбачено, що у випадках, визначених законодавством, для перетинання державного кордону громадяни крім паспортних документів повинні мати також підтверджуючі документи.
Зокрема, згідно пункту 2-8 Правил перетинання державного кордону у разі введення в Україні воєнного стану пропуск водіїв, що здійснюють перевезення медичних вантажів, вантажів гуманітарної допомоги автомобільними транспортними засобами для потреб Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також населення України, через державний кордон здійснюється уповноваженими службовими особами Держприкордонслужби за наявності відповідних рішень про виїзд за межі України, виконання правил перетину державного кордону України та за наявності інформації про особу у відповідній інформаційній системі, адміністратором якої є Укртрансбезпека.
Рішення про виїзд за межі України водіїв, що здійснюють перевезення для потреб Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також медичних вантажів, вантажів гуманітарної допомоги автомобільними транспортними засобами, приймається Мінінфраструктури або обласними, Київською міською військовими адміністраціями за наявності відповідного обґрунтування щодо обсягів вантажів та кількості транспортних засобів, необхідних для їх перевезення, у листах від будь-якого з таких органів, підприємств, установ, організацій, закладів: військових, правоохоронних органів; військових адміністрацій; медичних закладів; відправників чи отримувачів гуманітарної допомоги.

Рішення про виїзд за межі України, яке дає можливість перетину державного кордону, приймається на строк не більше шести місяців.

Мінінфраструктури або обласні, Київська міська військові адміністрації надсилають до Адміністрації Держприкордонслужби рішення про виїзд за межі України зазначених в абзаці першому цього пункту осіб для врахування під час їх виїзду за межі України.

Особи, зазначені в абзаці першому цього пункту, можуть безперервно перебувати за кордоном не більше 30 календарних днів з дня перетину державного кордону.

У разі перевищення строків перебування осіб за кордоном та/або зміни мети виїзду за кордон, що встановлені цим пунктом, Мінінфраструктури та військові адміністрації скасовують своє рішення про виїзд за межі України відповідних осіб протягом семи робочих днів з моменту встановлення фактів зазначених порушень.

У разі непідтвердження мети поїздки уповноважені службові особи Держприкордонслужби відмовляють особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, у перетинанні державного кордону в порядку, визначеному частиною першою статті 14 Закону України «Про прикордонний контроль».

Пунктом 12 Правил перетинання державного кордону визначено що для здійснення прикордонного контролю громадяни подають уповноваженим службовим особам підрозділу охорони державного кордону паспортні, а у випадках, передбачених законодавством, і підтверджуючі документи без обкладинок і зайвих вкладень. Паспортні та підтверджуючі документи громадян, які перетинають державний кордон, перевіряються уповноваженими службовими особами підрозділу охорони державного кордону з метою встановлення їх дійсності та належності громадянину, який їх пред`являє. У ході перевірки документів під час виїзду з України з`ясовується наявність або відсутність підстав для тимчасового обмеження громадянина у праві виїзду за кордон.

Отже, особи (водії), що здійснюють перевезення медичних вантажів, вантажів гуманітарної допомоги автомобільними транспортними засобами для потреб Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також населення України, мають право на перетин державного кордону в умовах воєнного стану за умови наявності відповідних рішень про виїзд за межі України, виконання правил перетину державного кордону України та за наявності інформації про особу у відповідній інформаційній системі, адміністратором якої є Укртрансбезпека.

Як встановлено судом, громадянин України ОСОБА_1 є особою призовного віку та мав намір перетнути державний кордон на виїзд з України як водій, що здійснює перевезення вантажів гуманітарної допомоги, тобто на підставі п. 2-8 ПКМУ №57.

Відповідно до наказу Харківської обласної військової адміністрації від 07.03.2023 р. №42В узгоджено виїзд за межі України громадянам України згідно з додатком.

Згідно доданого додатку до наказу, серед водіїв, які здійснюють перевезення медичних вантажів, вантажів гуманітарної допомоги для потреб Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, для надання можливості виїзду за межі України в умовах правового режиму воєнного стану строком не більше 30 календарних дні, під порядковим номером 12 вказано ОСОБА_1 .

У відзиві на позовну заяву відповідач-3 посилається, що позивач мету виїзду за кордон не підтвердив, не орієнтувався щодо транспорту, який має доставити в Україну, не назвав марку, тип автомобіля, який планує завозити в Україну, яким шляхом отримає вказане авто, від кого, буде здійснювати його ввезення в Україну назвати не міг. Документів, що підтверджують характер вантажу гуманітарної допомоги не надав. В наданих документах міститься інформація щодо надання дозволу на виїзд за кордон з метою доставки гуманітарної допомоги для потреб військової адміністрації, проте не вказано, які саме засоби має доставити позивач. Враховуючи вищезазначене, уповноважені службові особи охорони державного кордону законно та обґрунтовано прийшли до висновку, що позивачу мета поїздки невідома та він її підтвердити не може.

З цього приводу суд зазначає, що з аналізу наданих позивачем документів вбачається, що 17.03.2023 позивач, маючи намір перетнути державний кордон України, дотримався приписів пунктів 2-8 Правил перетинання державного кордону, адже наказом Харківської обласної військової адміністрації від 07.03.2023 р. №42В з метою забезпечення пропуску водіїв, які під час воєнного стану здійснюють перевезення медичних вантажів, вантажів гуманітарної допомоги автомобільними транспортними засобами, узгоджено виїзд за межі України громадянам України, зокрема ОСОБА_1 .

Окрім цього, суд бере до уваги те, що у листі Харківської обласної військової адміністрації від 07.03.2023 р. №01-46/1256 до голови Державної прикордонної служби України повідомлено, що з метою забезпечення пропуску водіїв, які під чає воєнного стану здійснюють перевезення медичних вантажів, вантажів гуманітарної допомоги автомобільними транспортними засобами для потреб Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також населення України, міститься прохання дозволу на перетин державного кордону України осіб, зазначених у наказі Начальника Харківської обласної військової адміністрації № 42 В від 07.03.2023 р.

Таким чином, на думку суду, твердження відповідача-3 щодо не підтвердження мети поїздки ОСОБА_1 спростовується документами, наданими позивачем до прикордонного контролю, зміст яких, на переконання суду, підтверджує як підставу, так і мету виїзду позивача за межі України.

Однак, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не обґрунтував підстав не врахування таких документів, в матеріалах справи відсутні докази того, що надані документи містять ознаки підроблених документів або містять недостовірну, сфальсифіковану інформацію.

Суд також зазначає, що відповідач у відзиві, зазначаючи про не підтвердження мети поїздки позивача посилається на те, що позивач при опитуванні не орієнтувався щодо транспорту, який має доставити в Україну, не назвав марку, тип автомобіля, який планує завозити в Україну, яким шляхом отримає вказане авто, від кого, буде здійснювати його ввезення в Україну назвати не міг. Документів, що підтверджують характер вантажу гуманітарної допомоги не надав. Крім того, під час опитування позивач під час відповідей на запитання уповноваженими особами надавав нечіткі відповіді щодо часу початку роботи, прізвища керівника організації та вказав неточну назву цієї організації.

З цього приводу суд зазначає, що пункт 2-8 Правил перетинання державного кордону передбачає необхідність підтвердити мету поїздки, але не зобов`язує знати марку, тип автомобіля, який планує завозити в Україну, яким шляхом отримає вказане авто, від кого, буде здійснювати його ввезення в Україну.

Крім того, вказані обставини не обов`язково можуть бути відомі водію на час перетинання державного кордону.

Також, надання нечітких відповідей щодо часу початку роботи, прізвища керівника організації та зазначення неточної назви організації не несе жодної інформації щодо мети поїздки.

Як зазначалось, метою поїздки, згідно з поданими позивачем документами, є перевезення медичних вантажів, вантажів гуманітарної допомоги автомобільними транспортними засобами.

Для висновку про непідтвердження цієї мети суб`єкт владних повноважень повинен мати фактичні дані, докази того, що справжня тема є іншою та/або стверджувана мета відсутня.

Проте, відповідні докази відсутні.

Частиною 1 статті 77 КАС України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

При цьому, суд звертає увагу, що Держприкордонслужба та її посадові особи здійснюють свою діяльність як суб`єкти владних повноважень, а отже їх діяльність має характеризуватись певною послідовністю та передбачуваністю, що зокрема слідує з принципу "належного урядування".

Суд нагадує, що зміст "принципу належного урядування" передбачає, що державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб, у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права; потреба виправити минулу помилку не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків; ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися коштом осіб, яких вони стосуються (Рішення ЄСПЛ у Справі Рисовський проти України (заява №29979/04), прийняте 20.10.2011 (набуло статусу остаточного 20.01.2012 року).

При цьому, при виконанні своїх функціональних обов`язків посадовим особам Держприкордонслужби належить уникати прийняття формалізованих рішень, що і було допущено у спірних правовідносинах.

З огляду на викладене, рішення від 17.03.2023 р. про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку, не відповідає критеріям обґрунтованості.

Беручи до уваги вище наведене, суд дійшов висновку про задоволення позову з викладених вище підстав.

Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.

Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як свідчать матеріали справи, при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1073,60 грн., а тому вказана сума підлягає стягненню з суб`єкта владних повноважень за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.

Керуючись ст. 241-246, 250 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до начальника 2 групи ІПК віпс «Могилів-Подільський» капітана ОСОБА_2 , старшого лейтенанта В`ячеслава Семенова НОМЕР_1 прикордонного загону імені Героя України Державної прикордонної служби України (в/ч №2193), Військової частини НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України, про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення від 17.03.2023 р., винесене начальником 2 групи ІПК віпс « ІНФОРМАЦІЯ_1 », капітаном ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 (в/ч № НОМЕР_2 ) про відмову ОСОБА_1 в перетині державного кордону України.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_6 ) судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.ст.295, 297 КАС України.

Суддя А.В. Савченко