Справа № 440/6884/23
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2023-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/6884/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Удовіченка С.О., розглянув у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо не проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01 травня 2023 року,

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з 01 травня 2023 року у розмірі 86 відсотків судді, який працює на відповідній посаді на підставі довідки Господарського суду Полтавської області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного утримання судді у відставці від 24 квітня 2023 року № 09-10/248/2023.

В обгрунтування позовної заяви позивач зазначив, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці. Отримавши 24 квітня 2023 року довідку Господарського суду Полтавської області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного утримання судді у відставці від 24 квітня 2023 року № 09-10/248/2023, позивач в той же день звернувся до відповідача із заявою про здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01 травня 2023 року. Оскільки, станом на 30 травня 2023 року відповіді від Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області не отримав, то вимушений був для захисту своїх конституційних прав, як судді у відставці, звернутися до суду.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 05 червня 2023 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач у відзиві на позов проти задоволення позовних вимог заперечував, вказуючи на його безпідставність та необгрунтованість. В обгрунтування своєї позиції відповідач зазначив, що на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області надійшло звернення ОСОБА_1 , що зареєстроване за №8598/Г-1600-23 від 25 квітня 2023 року з приводу перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі наданої довідки №09-10/248/2023 від 24 квітня 2023 року. Згідно направленої відповіді від 23 травня 2023 року за вих. №10050-8598/Г-02/8-1600/23 на вищезазначене звернення позивача, яке розглянуто у відповідності до Закону України "Про звернення громадян", роз`яснено наступне. Щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці перераховано в порядку, встановленому судовим рішенням від 06 вересня 2021 року по справі № 440/8401/21, в межах повноважень, покладених на управління. Враховуючи зазначене, відсутні підстави щодо проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі наданої ОСОБА_1 до звернення нової довідки Господарського суду Полтавської області №09-10/248/2023 від 24 квітня 2023 року про грошове утримання станом на 18 лютого 2020 року із суддівської винагороди 104049 грн., виданої згідно Рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020, оскільки такий перерахунок позивачу вже проведено з 19 лютого 2020 року на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 по справі №440/8401/21 (а.с. 14-15).

Відповідно до приписів статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), зокрема, справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

У справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 постановою Верховної Ради України від 02 грудня 2010 року звільнено з посади судді господарського суду Полтавської області у зв`язку з поданням заяви про відставку. Наказом голови господарського суду Полтавської області від 17 грудня 2010 року позивача звільнено з посади судді господарського суду Полтавської області у зв`язку з виходом у відставку.

У зв`язку зі виходом у відставку ОСОБА_1 призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 86% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді (а.с. 18).

25 лютого 2020 року господарським судом Полтавської області позивачу видано довідку вих. №09-11/252/2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2020 року у справі №440/1560/20 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ) про визнання неправомірним рішення, зобов`язання вчинити дії задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 24 від 04 березня 2020 року про відмову в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ) здійснити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 86% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, на підставі довідки господарського суду Полтавської області № 09-11/252/2020 від 25 лютого 2020 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного утримання судді у відставці з 18 лютого 2020 року, та здійснити його виплату з урахуванням фактично сплачених сум (офіційне посилання в Єдиному державному реєстрі судових рішень - https://reestr.court.gov.ua/Review/88983891).

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2020 року у справі №440/1560/20 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2020 року по справі №440/1560/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання неправомірним рішення, зобов`язання вчинити дії повернуто скаржнику (офіційне посилання в Єдиному державному реєстрі судових рішень - https://reestr.court.gov.ua/Review/90089371).

Листом Господарського суду Полтавської області від 09 липня 2020 року №09-11/839/2020 відкликано довідку №09-11/252/2020 від 25 лютого 2020 року, видану судді у відставці ОСОБА_1 , для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з 18 лютого 2020 року. На заміну видана довідка №09-11/837/2020 від 09 липня 2020 року (а.с. 25).

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2020 року у справі №440/1560/20 у задоволенні заяви Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2020 року у справі №440/1560/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання неправомірним рішення, зобов`язання вчинити дії - відмовлено та залишено відповідне судове рішення в силі (офіційне посилання в Єдиному державному реєстрі судових рішень - https://reestr.court.gov.ua/Review/91909259).

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року по справі № 440/8401/21 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ) про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії - задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні з 19 лютого 2020 року перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки про суддівську винагороду №09-11/837/2020 від 09 липня 2020 року, виданої Господарським судом Полтавської області. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Господарського суду Полтавської області №09-11/837/2020 від 09 липня 2020 року, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року (офіційне посилання в Єдиному державному реєстрі судових рішень -https://reestr.court.gov.ua/Review/99387236).

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2022 року по справі № 440/8401/21 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області - залишено без задоволення, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року по справі № 440/8401/21 - залишено без змін (офіційне посилання в Єдиному державному реєстрі судових рішень - https://reestr.court.gov.ua/Review/103182020).

Додатковим рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2022 року по справі № 440/8401/21 заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі задоволено. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, у розмірі 86% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, на підставі довідки про суддівську винагороду №09-11/837/2020 від 09 липня 2020 року, виданої Господарським судом Полтавської області, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року (офіційне посилання в Єдиному державному реєстрі судових рішень - https://reestr.court.gov.ua/Review/106565638).

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2023 року по справі № 440/8401/21 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області задоволено. Додаткове рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2022 року по справі № 440/8401/21 скасовано (офіційне посилання в Єдиному державному реєстрі судових рішень - https://reestr.court.gov.ua/Review/108537997).

Приймаючи вищевказану постанову апеляційний суд зазначив, що: "у рішенні від 06.09.2021 року суд першої інстанції не встановлював стаж роботи позивача на посаді судді для обрахунку його щомісячного довічного грошового утримання, а також не вирішував питання розміру довічного грошового утримання позивача, як судді у відставці,у відповідних відсотках від суддівської винагороди згідно положень Закону № 1402-VIII".

Ухвалою Верховного Суду від 02 березня 2023 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2023 року у справі № 440/8401/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії (офіційне посилання в Єдиному державному реєстрі судових рішень - https://reestr.court.gov.ua/Review/109311740).

На виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року по справі № 440/8401/21, яке набрало законної сили згідно із постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2022 року ОСОБА_1 , на підставі довідки Господарського суду Полтавської області від 09 липня 2020 року № 09-11/837/2020, починаючи з 19 лютого 2020 року розпочато виплату довічного грошового утримання у розмірі 50% від суми грошової винагороди 104049 грн, що становить 52024,50 грн (а.с. 20).

24 квітня 2023 року Господарським судом Полтавської області складено та видано ОСОБА_1 довідку № 09-10/248/2023 про суддівську винагороду станом на 18 лютого 2020 року, згідно якої суддівська винагорода, яка враховується для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці складає 104049 грн (а.с. 3).

Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою від 24 квітня 2023 року в якій просив на підставі довідки Господарсього суду Полтавської області від 24 квітня 2023 року № 09-10/248/2023 здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з 01 травня 2023 року.

23 травня 2023 року Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на ім`я ОСОБА_1 склало лист № 10050-8598/Г-02/8-1600/23, яким повідомило, що перерахунок довічного грошового утримання, згідно довідки Господарського суду Полтавської області проведено з 19 лютого 2020 року на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року по справі № 440/8401/21 (а.с. 17).

Вважаючи протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо не проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01 травня 2023 року, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституцією України визначено, що права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод .

Відповідно до статті 126 Конституції України, незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402-VIII від 02 червня 2016 року визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Відповідно до частин першою та другою статті 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII від 02 червня 2016 року (надалі - Закон №1402-VIII) судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Частинами третьою та четвертою статті 142 Закону №1402-VIII встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Зазначена норма чітка, однозначна, зрозуміла та не вступає в колізію з іншими нормами.

До 18 лютого 2020 року в Законі Україні "Про судоустрій і статус суддів" діяла норма пункту 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень, відповідно до якої право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу. В інших випадках, коли суддя йде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів". За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Рішенням Конституційного Суду України № 2-р/2020 від 18 лютого 2020 року у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень пунктів 4, 7, 8, 9, 11, 13, 14, 17, 20, 22, 23, 25 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, пункт 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень визнаний неконституційним.

Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402 різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

Відповідно до статті 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Таким чином, з 18 лютого 2020 року в законодавстві відсутні норми, які окремо регулюють питання суддівської винагороди та щомісячного грошового утримання судді у відставці, для суддів, які не пройшли кваліфікаційного оцінювання відповідно до вимог Закону №1402-VIII.

За таких обставин, на позивача розповсюджується загальні правила нарахування щомісячного грошового утримання судді у відставці, передбачені статтею 142 Закону №1402-VIII.

За Законом від 07 липня 2010 року № 2453-VI, який втратив чинність, грошове утримання судді обраховувалось з 15 мінімальних заробітних плат з підвищуючими коефіцієнтами для суддів апеляційної та касаційної інстанції (з урахування пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 04 грудня 2018 року № 11-р/2018).

Водночас, чинним Законом Закону України Про судоустрій і статус суддів №1402-VIII від 02 червня 2016 року визначені інші вихідні дані для обрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а саме:

- щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді (частина четверта статті 142 Закону № 1402-VIII);

- базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року (з підвищуючими коефіцієнтами для суддів апеляційної та касаційної інстанції) (частини третя та четверта 135 Закону № 1402-VIII).

Правила визначення розміру щомісячного грошового утримання також врегульовані статтею 142 Закону №1402-VIII - щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Таким чином, для застосування розміру 86 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, про який зазначає позивач, немає жодної підстави, оскільки зазначений розмір був передбачений Законом України "Про судоустрій і статус суддів" № 2453-VI від 07 липня 2010 року, який з 18 лютого 2020 року з моменту проголошення Рішення КСУ № 2-р/2020 від 18 лютого 2020 року остаточно втратив чинність в частині регулювання питань щодо щомісячного грошового утримання.

Натомість, чинним Законом №1402-VIII передбачені інші розміри суддівської винагороди та їх відсотковий розмір для нарахування щомісячного грошового утримання.

Суд зазначає, що Законом № 1402-VIII, як і раніше Законом № 2453-VI передбачено виплату пенсії або за вибором судді у відставці щомісячного довічного грошового утримання.

Позивач обрав щомісячне довічне грошове утримання, а не пенсію.

Верховний Суд у рішенні від 16 червня 2020 року по зразковій справі №620/1116/20 (Пз/9901/5/20) дійшов висновку про наявність у судді у відставці, який отримує щомісячне грошове утримання у розмірі обчисленому згідно положень Закону № 2453-VI, права (підстава) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону України №1402-VIII.

Зважаючи на те, що чинним Законом №1402-VIII передбачені інші розміри суддівської винагороди та розмір відсотків від неї для нарахування щомісячного грошового утримання, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для обрахунку щомісячного грошового утримання одночасно за складовими, які передбачені для різних формул обрахунку грошового утримання (розмір суддівської винагороди за Законом № 1402-VIII; розмір відсотку за Законом № 2453-VI).

Суд також враховує, що визначення відсотку розміру довічного грошового утримання позивача від суддівської винагороди працюючого судді на підставі норм Закону №1402-VIII не призводить до порушення статті 22 Конституції України, оскільки розмір довічного грошового утримання, на який має право позивач згідно норм Закону №1402-VIII, не є меншим ніж той, який був забезпечений позивачу на підставі положень Закону від 07 липня 2010 року №2453-VI.

Таким чином, при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці потрібно застосовувати приписи статті 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII від 02 червня 2016 року, а не приписи Законів, які втратили чинність.

Вирішуючи питання щодо правильності розрахунку стажу судді у відставці для здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 на підставі довідки довідки Господарського суду Полтавської області, суд дійшов наступних висновків.

Частиною третьою статті 142 Закону України №1402-VIII встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Відповідно до частини першої статті 137 Закону України №1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена ВРП, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у зв`язку з прийняттям Закону України "Про Вищий антикорупційний суд" від 12 липня 2018 року №2509-VIII статтю 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" доповнено частиною другою, згідно з якою до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді. Закон не зазначає, що ця робота має обов`язково передувати призначенню на посаді судді.

При цьому абзацом 4 пункту 34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України №1402-VIII від 02 червня 2016 року "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Пунктом 11 Перехідних положень Закону № 2453-VI, в редакції чинній до 28 березня 2015 року, визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом №2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ "Про статус суддів" (далі - Закон № 2862-ХІІ).

Отже, при обчисленні стажу роботи на посаді судді підлягають застосуванню норми законодавства, які були чинними на день призначення (обрання) відповідного судді. При цьому при обчисленні стажу, який дає право на відставку окремо слід застосовувати положення частини першої статті 137 зазначеного закону, положення частини другої цієї статті, як стаж, який зараховується додатково.

З аналізу наведених норм вбачається, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж роботи судді в галузі права, який вимагався законом, як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права висловлені у постанові Верховного Суду від 17 вересня 2020 року у справі № 9901/302/19.

Частиною першою статті 2 Закону Української Радянської Соціалістичної Республіки від 05 червня 1981 року N2023-X "Про вибори районних (міських) народних судів Української РСР" (чинного на час обрання позивача на посаду судді), було визначено, що народним суддею і народним засідателем районного (міського) народного суду може бути обраний кожний громадянин Української РСР, який досяг на день виборів 25 років.

Відтак, на час обрання позивача на посаду судді законом не вимагався мінімальний стаж роботи в галузі права для набуття права для обрання на посаду судді на дату такого обрання (призначення).

Водночас, згідно з пунктом 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року №865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" (чинної на час набуття позивачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді 10 років) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Крім того, відповідно до статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року №584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів", чинної на час набуття позивачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді 10 років, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Враховуючи викладене вище, законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом № 2453-VI, було передбачено право судді на зарахування до стажу, яке дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарного періоду проходження строкової військової служби.

Це підтверджується також положеннями Закону України "Про Вищу раду правосуддя" від 21 грудня 2016 року №1798-VIII, яким були внесені зміни в Закон України "Про судоустрій і статус суддів", зокрема, пункт 34 Прикінцевих та перехідних положень доповнено абзацом четвертим такого змісту: "Судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання)".

Аналогічні висновки щодо застосування норм права висловлені у постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі № 235/7316/16-а.

Так, згідно довідки Господарського суду Полтавської області № 07-25/191/2023 від 27 березня 2023 року, стаж роботи ОСОБА_1 , який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 17 грудня 2010 року становив 23 роки 06 місяців 12 днів, а саме: проходження строкової військової служби (з 20 листопада 1972 року по 09 грудня 1974 року) - 02 роки 00 місяців 20 днів, половина строку навчання в Харківському юридичному інституті (з 01 вересня 1986 року по 30 червня 1990 року) - 01 рік 11 місяців 0 днів та період роботи на посаді судді з 27 травня 1991 року по 17 грудня 2010 року (а.с. 4).

Таким чином, до стажу роботи на посаді судді позивача, що дає право на обчислення розміру довічного грошового утримання судді у відставці, слід врахувати календарний період проходження строкової військової служби (з 20 листопада 1972 року по 09 грудня 1974 року) - 02 роки 00 місяців 20 днів та половину строку навчання в Харківському юридичному інституті (з 01 вересня 1986 року по 30 червня 1990 року) - 01 рік 11 місяців 0 днів.

Відтак, стаж роботи позивача на посаді судді в загальному розмірі складає 23 роки 06 місяців 12 днів, що дає право на перерахунок ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді, згідно з довідкою Господарського суду Полтавської області № 07-25/191/2023 від 27 березня 2023 року в розмірі 56 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (50 відсотків за 20 років + (2%*3 роки, оскільки за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді).

Суд зауважує, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

Зважаючи на вищевикладене, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо не здійснення ОСОБА_1 з 01 травня 2023 року перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 56 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити ОСОБА_1 з 01 травня 2023 року перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Господарського суду Полтавської області від 24 квітня 2023 року № 09-10/248/2023 в розмірі 56 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням фактично виплачених сум.

Водночас, в решті позовних вимог слід відмовити за їх необґрунтованістю.

Отже, адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 9, 77, 139, 194, 205, 229, 243-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (ідентифікаційний код 13967927, вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо не здійснення ОСОБА_1 з 01 травня 2023 року перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 56 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити ОСОБА_1 з 01 травня 2023 року перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Господарського суду Полтавської області від 24 квітня 2023 року № 09-10/248/2023 в розмірі 56 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням фактично виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.О. Удовіченко