Справа № 205/1547/23
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2023-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 червня 2023 року м. Дніпросправа № 205/1547/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Шлай А.В., Прокопчук Т.С.,

за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Департамент патрульної поліції

на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.04.2023, (суддя суду першої інстанції Мовчан Д.В.), прийняте у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі, в адміністративній справі № 205/1547/23 (2а/205/37/23) за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

УСТАНОВИВ:

06.02.2023 ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила: скасувати постанову, винесену інспектором першого батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції Кравець Ольгою Олександрівною серія ЕАР № 6459137 від 26.01.2023.

Адміністративний позов обґрунтований тим, що постанова відповідача про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не містить відомостей яким чином зафіксовано факт вчинення правопорушення, не вказано технічний засіб, на який здійснено фіксацію, не наведено посилань і на будь-які інші докази. Також, позивач зазначає, що дорожній знак 2.2 «проїзд без зупинки заборонено» розташований із порушенням вимог ПДР України.

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська рішенням від 03.04.2023 адміністративний позов задовольнив. Скасував постанову, винесену інспектором першого батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції Кравець Ольгою Олександрівною серія АЕР № 6459137 від 26.01.2023. Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрив.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивачем на підтвердження доводів адміністративного позову не надано належних та допустимих доказів. Натомість, постанова у справ про адміністративне правопорушення, прийнята у відношенні позивача, є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні. На думку відповідача, саме безпосередні спостереження співробітника патрульної поліції за вчиненим правопорушення є достатнім доказом вчинення позивачем порушення вимог знаку 2.2. «проїзд без зупинки заборонено».

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на нижчевикладене.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 26.01.2023 року інспектором 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції Кравець Ольгою Олександрівною, було винесено постанову серії ЕАР № 6459137, про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

У вказаній Постанові зазначено, що 26.01.2023 року о 11 год. 48 хв. в м. Дніпрі по вул. Князя Володимира Великого, 35, позивач ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «RENAULT KOLEOS», н/з НОМЕР_1 , порушила вимоги д.з. 2.2 ПДР України (проїзд без зупинки заборонено) проїхавши без зупинки, чим порушила п.8.4 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.122 КУпАП.

Не погодившись з означеною постановою позивач звернулась до суду з адміністративним позовом у цій справі.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова не містить посилань на перелічені статтею 251 КУпАП докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, у даній постанові не вказано технічний засіб, яким здійснено відеозапис, та взагалі відсутнє посилання як на доказ на відповідний відеозапис, що виключає можливість прийняття останній у якості належного доказу по справі.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пп. 2.2 п. 33 ПДР України, забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а у разі, коли вона відсутня, перед знаком. Необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою.

Пункт 8.4 ПДР визначає дорожні знаки, в точи числі наказові.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Оскаржувана постанова від 26.01.2023 не містить посилань на технічний засіб за допомогою якого було здійснено фіксацію події, описаної в постанові, також в п. 7 Постанови не вказано, що до неї додаються будь-які докази, зокрема, відеозапис з місця події.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на правовий висновок Верховного Суду у постанові від 15 листопада 2018 р. у справі №524/5536/17 (адміністративне провадження №К/9901/1403/17), згідно якого відеозапис не може вважатись належним доказом у зв`язку з тим, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

Таким чином, наданий відповідачем до суду першої інстанції відеозапис не може бути прийнятий судом в якості належного та допустимого доказу на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. В свою чергу, оскільки, обставина порушення позивачем вимог пункту п. 2.2 п. 33, п. 8.4 Правил дорожнього руху належними та допустимими доказами не підтверджується, підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП відсутні.

Щодо посилань відповідача про те, що доказом допущення позивачем адміністративного правопорушення є особисті спостереження інспектора патрульної поліції, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

В силу приписів ст. 251 КУпАП доказами вчинення адміністративного правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, самі по собі спостереження інспектора патрульної поліції, навіть викладені в рапорті, не можуть слугувати доказами у справі про адміністративне правопорушення, та слугувати єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідності.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, доводи адміністративного позову не спростовують висновків суду, а тому підстави для зміни чи скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 243, 286, 308, 315, 316, 321, 325 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.04.2023 в адміністративній справі № 205/1547/23 (2а/205/37/2023) залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя А.В. Шлай

суддя Т.С. Прокопчук