Справа № 522/9276/22
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2023-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2023 р.м. ОдесаСправа № 522/9276/22

Перша інстанція: суддя Ковтун Ю.І.,

повний текст судового рішення

складено 01.05.2023, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 травня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

В липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції, в якому просить постанову у справі про адміністративне правопорушення ЕАР №5572819 від 05 липня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП скасувати, справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП закрити; стягнути з відповідача на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 992,40 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувану постанову винесено всупереч вимогам законодавства України. Зокрема, сьома графа оскаржуваної постанови: «до постанови додаються ...» - працівником поліції не заповнена, що свідчить про відсутність будь-яких доказів, отриманих в порядку, визначеному чинним законодавством України, щодо вчинення ним адміністративного правопорушення. Всупереч вимогам статей 251, 283 КУпАП в оскаржуваній постанові не зазначено докази вчинення ним правопорушення, а також відсутні відомості про фіксацію правопорушення технічним засобом, що свідчить про відсутність таких доказів. Інспектором поліції під час розгляду справи та прийняття оскаржуваної постанови були проігноровані вимоги, як статті 268 КУпАП, так і п.9 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС України 07.11.2015 року №1395 (далі - Інструкція №1395). Зазначив, що оскаржувана постанова була вручена йому інспектором поліції 05.07.2022 року після 21:00 години на проїзній частині дороги біля будинку АДРЕСА_1 поза межами розташування будь-якого підрозділу поліції. Він наполягав на його виклику до підрозділу патрульної поліції для подальшого надання письмових пояснень та належного з`ясування всіх обставин по справі, а також на тому, щоб йому було повідомлено про докази, якими підтверджується вчинення адміністративного правопорушення. Незважаючи на це, інспектором поліції не були надані для ознайомлення будь-які докази вчинення правопорушення, пояснення у нього не відбирались, права, передбачені статтею 268 КУпАП України не роз`яснювались. Також зазначив, що 08.07.2022 року за місцем його роботи надійшло повідомлення від 02.07.2022 року, в якому його запрошували до УПП в Одеській області на 06.07.2022 року для розгляду вчиненого 08.06.2022 року правопорушення. Таким чином, оскаржувана постанова була прийнята 05.07.2022 року, незважаючи на те, що поліцейський сам визначив днем розгляду справи про адміністративне правопорушення 06.07.2022 року. Як наслідок, він був позбавлений можливості ознайомитися з матеріалами справи, надати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою адвоката, що прямо передбачено статтею 268 КУпАП.

17 серпня 2022 року на адресу Приморського районного суду м. Одеси від представника відповідача - Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на адміністративний позов, відповідно до якого позовні вимоги вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Посилається на те, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується відеозаписами з нагрудної портативної камери поліцейського та зі стаціонарної камери, розташованої на перехресті вул. Центральний Аеропорт кут Овідіопольської дороги. Поліцейські відреагували на дане правопорушення, зупинили транспортний засіб FORD ESCAPE, номерний знак НОМЕР_1 . Представившись та роз`яснивши позивачу причину зупинки, інспектор пред`явив вимогу надати посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб, на що водій неодноразово відмовлявся пред`являти, а також будь-який документ, що посвідчує особу. На момент скоєння позивачем адміністративного правопорушення було неможливо встановити його особу, так як останній відмовився надати будь-які документи, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи. Під час перегляду всіх відеозаписів по справі на сервері зберігання відеозаписів УПП в Одеській області Департаменту патрульної поліції було встановлено особу водія транспортного засобу FORD ESCAPE, номерний знак НОМЕР_1 , а саме, під час спілкування працівників патрульної поліції з водієм, останній пред`явив службове посвідчення на ім`я ОСОБА_1 . 02.07.2022 року на адресу місця проживання та місце роботи позивача було направлено повідомлення про запрошення до УПП в Одеській області ДПП для проведення розгляду адміністративної справи. 05.07.2022 року на гарячу лінію « 102» від заявника ОСОБА_1 надійшов виклик про заволодіння транспортним засобом. Прибувши за вказаною адресою, поліцейськими було виявлено заявника та встановлено, що ОСОБА_1 запрошено до підрозділу поліції для розгляду вчиненого ним адміністративного правопорушення 08.06.2022 року орієнтовно о 08 год. 47 хв. за адресою м. Одеса, Овідіопольська дорога кут вул. Центральний Аеропорт за порушення вимоги дорожнього знаку 5.16 «Напрямок руху по смугах». Під час розгляду справи, позивача було ознайомлено з його правами згідно статті 268 КУпАП, статті 63 Конституції України та відеозаписом правопорушення. Позивач скористався своїм правом на власний розсуд і не надав поліцейським письмового пояснення по суті вчиненого правопорушення. Жодної іншої письмової заяви чи клопотання, як під час підготовки так і під час розгляду справи про адміністративне правопорушення в порядку пункту 5 статті 278 КУпАП - не надходило. За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, відносно позивача поліцейський патрульної поліції Кошик О.О. виніс постанову серії ЕАР №5572819 від 05.07.2022 року, за змістом якої позивача було ознайомлено та роз`яснено права та строки її оскарження. Послався на те, що зразок постанови про накладення адміністративного стягнення, наведений у додатку 5 до Інструкції №1395, не передбачає внесення до нього відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис. Також зазначив, що законом не визнана обов`язкова участь адвоката у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення. Відповідачем були дотримані вимоги законодавства під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. Позивачу були роз`яснені його права та надана можливість користуватися ними на власний розсуд. Що стосується заявленого позивачем клопотання про надання права скористатися правовою допомогою, то воно було розглянуто інспектором, який запропонував водію скористатися правовою допомогою на місці розгляду справи. Позивач міг скористатися правовою допомогою адвоката або іншого фахівця в галузі права, зокрема, за допомогою засобів телефонного зв`язку, викликати такого фахівця на місце розгляду справи тощо.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 01 травня 2023 року позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси по справі №522/9276/22 від 01 травня 2023 року і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення, постанову у справі про адміністративне правопорушення ЕАР №5572819 від 05 липня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП України, справу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП України закрити.

25 травня 2023 року на адресу суду апеляційної інстанції надійшов відзив Департаменту патрульної поліції, зі змісту якого вбачається, що відповідач просить залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 травня 2023 року у справі №522/9276/22 - без змін.

Згідно з вимогами ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 05 липня 2022 року о 21:26 год. інспектором УПП в Одеській області сержантом поліції Кошик О.О. було винесено постанову серії ЕАР №5572819 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Зі змісту зазначеної постанови вбачається, що 08.06.2022 року о 08 годині 47 хвилин за адресою: м. Одеса, Дорога Овідіопольська, 3г, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом FORD ESCAPE, номерний знак НОМЕР_1 не виконав вимоги дорожнього знаку 5.16, де вказано рух тільки праворуч, здійснив поворот ліворуч, чим порушив п.8.4 ґ Правил дорожнього руху. За дане правопорушення ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с. 9)

Не погоджуючись з постановою серії ЕАР №5572819 від 05.07.2022 року, позивач звернувся до суду з цим позовом.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає та враховує наступне.

Частиною 1 та 2 статті 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Положеннями ст.245 КУпАП зазначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За правилами ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно зі статтею 9 КУпАП є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ст. 72 КАС України).

При цьому, нормами ч.2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 1 статті 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Положеннями ст.252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Частиною першою статті 122 КУпАП встановлено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до вимог Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року (надалі - ПДР).

У відповідності до вимог п.1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 ПДР України передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з вимогами п. 8.4 ПДР України дорожні знаки поділяються на групи.

Вимогами п.8.4 «ґ» ПДР України визначено: Інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів досліджено відеофайли, що були надані Департаментом патрульної поліції до матеріалів справи, з яких вбачається, що ОСОБА_1 здійснював керування автомобілем FORD ESCAPE, номерний знак НОМЕР_1 , в м. Одесі, дорога Овідіопольська, 3г, у порушення вимог п.8.4 ґ ПДР України, включив лівий поворот, розпочав рух, після чого був зупинений працівником поліції.

З наведеного слідує, що наданими відеозаписами підтверджується вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена вимогами ч.1 ст.122 КУпАП.

Крім того, з досліджених судом відеозаписів також вбачається, що ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки згідно з вимогами ст.268, зокрема його право скористатися правовою допомогою. Позивачу було надано можливість зателефонувати адвокату, проте жодних дій, пов`язаних з повідомленням в телефонному режимі адвоката, не вчинив.

З огляду на викладене, посилання апелянта на недотримання працівником поліції процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, не знайшли свого підтвердження та не спростовують вчиненого ним адміністративного правопорушення.

Колегія суддів критично ставиться до доводів апелянта про відсутність в оскаржуваній постанові ЕАР №5572819 інформації про здійснення відеофіксації з урахуванням того факту, що окремі недоліки оформлення постанови про адміністративне правопорушення не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірної постанови і, як наслідок, про її скасування.

Якщо оскаржувану постанову прийнято відповідачем у межах його компетенції та з її змісту можна чітко встановити зміст цієї постанови (зокрема, порушення законодавства, за яке особа притягається до відповідальності) така постанова може бути визнана правомірною навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів форми спірного рішення.

Таким чином колегія суддів зазначає, що виявлені недоліки оформлення оскаржуваної постанови не можуть бути самостійною підставою для визнання протиправним такого рішення за умови, якщо позивачем вчинено порушення вимог Правил дорожнього руху,оскільки при розгляді спорів перевага надається змісту документа порівняно з його зовнішньою формою.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, колегія суддів зазначає, що оскаржувана постанова ЕАР №5572819 від 05.07.2023 року винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням вимог чинного законодавства, тому відсутні підстави для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, доказів, які мали спростувати факт відсутності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем в межах розгляду даної справи надано не було.

Відповідно до вимог ч.2 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно з п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325; 328 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 травня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач О.В. Джабурія
Судді Н.В. Вербицька К.В. Кравченко