Справа № 810/100/16
Суддя: Басай О.В.
Дата ухвалення: 2023-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2023 року Київ справа №810/100/16

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Басая О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство "РАДИКАЛ БАНК", про зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулись ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" Савельєвої Анни Миколаївни, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та Публічне акціонерне товариство "РАДИКАЛ БАНК", в якому просять:

- визнати протиправним та скасувати рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" Савельєвої Анни Миколаївни про визнання нікчемним правочину, що був вчинений (укладений) ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" з ОСОБА_1 : трансакції ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" від 09.07.2015 щодо перерахування на користь ОСОБА_1 грошових сум з призначенням платежу "Внесення коштів на депозитний рахунок, за договором № 23089 від 09.07.2015" на суму 108 101,86 грн, дата вчинення трансакції 09.07.2015, оформлене листом від 19.11.2015 № 3710/15;

- зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" Савельєву Анну Миколаївну подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію щодо ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в Публічному акціонерному товаристві "РАДИКАЛ БАНК" за договором строкового банківського вкладу № 2-23089 "Депозитний календар" від 09.07.2015, за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" Савельєвої Анни Миколаївни щодо не включення ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства "РАДИКАЛ БАНК", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, відповідно до договору строкового банківського вкладу № 2-22990 "Депозитний календар" від 09.07.2015;

- зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" Савельєву Анну Миколаївну подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в Публічному акціонерному товаристві "РАДИКАЛ БАНК" за договором строкового банківського вкладу № 2-22990 "Депозитний календар" від 09.07.2015, за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" Савельєвої Анни Миколаївни щодо не включення ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства "РАДИКАЛ БАНК", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, відповідно до договору строкового банківського вкладу № 2-22992 "Депозитний календар" від 09.07.2015;

- зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" Савельєву Анну Миколаївну подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ), як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в Публічному акціонерному товаристві "РАДИКАЛ БАНК" за договором строкового банківського вкладу № 2-22992 "Депозитний календар" від 09.07.2015, за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Ухвалою від 14.01.2016 суд відкрив провадження у справі та призначив судовий розгляд справи.

Ухвалою від 11.02.2016 суд зупинив провадження у справі до 03.03.2016 та зобов`язав Уповноважену особу надати суду обґрунтоване заперечення щодо позову та докази.

Ухвалою від 03.03.2016 суд поновив провадження у справі.

Ухвалою від 03.03.2016 суд роз`єднав заявлені позовні вимоги, ухваливши розглядати в межах провадження адміністративної справи № 810/100/16 позовні вимоги ОСОБА_1 про:

- визнання протиправним та скасування рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" Савельєвої Анни Миколаївни про визнання нікчемним правочину, що був вчинений (укладений) ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" з ОСОБА_1 : трансакції ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" від 09.07.2015 щодо перерахування на користь ОСОБА_1 грошових сум з призначенням платежу "Внесення коштів на депозитний рахунок, за договором № 23089 від 09.07.2015" на суму 108 101,86 грн, дата вчинення трансакції 09.07.2015, оформлене листом від 19.11.2015 № 3710/15;

- зобов`язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" Савельєву Анну Миколаївну подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію щодо ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в Публічному акціонерному товаристві "РАДИКАЛ БАНК" за договором строкового банківського вкладу № 2-23089 "Депозитний календар" від 09.07.2015, за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Інші позовні вимоги суд ухвалив виділити і розглядати в окремому (самостійному) провадженні.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що всупереч положень Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Уповноваженою особою безпідставно не включено Позивача до списку владників, яким належить відшкодування за рахунок Фонду, чим порушено його права та законні інтереси на відповідне відшкодування, які мають бути поновлені у заявлений спосіб.

Представник Фонду подав до суду письмові заперечення на позов, в яких просить суд відмовити в його задоволенні, оскільки вважає, що наявний висновок та рішення Уповноваженої особи щодо нікчемності правочинів за участі Позивача має наслідком втрату коштами на його рахунку статусу вкладу, а Позивачем статусу вкладника, який має право на відшкодування за рахунок Фонду, у зв`язку з чим на вказані кошти не поширюються гарантії Фонду.

Представник Уповноваженої особи подав до суду письмові заперечення на позов, в яких просив суд відмовити в його задоволенні, оскільки внаслідок перевірки правочину та транзакції між Банком та Позивачем встановлена їх нікчемність. Також зазначив, що спірні транзакції (зарахування коштів на рахунок) між Банком та Позивачем вчинені поза межами робочого часу та операційного дня банку (після 18:00), тобто були спрямовані виключно на документальне оформлення підстав отримання гарантованих виплат від Фонду.

Ухвалою від 29.03.2016 суд зупинив провадження у справі до набрання законної сили рішенням у конституційній справі щодо розгляду конституційного подання Верховного суду України щодо відповідності (конституційності) Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" положенням статті 6, частини першої статті 8, частини четвертої статті 13, статей 21, 22, частин першої, четвертої, п`ятої статті 41 Конституції України.

Ухвалою від 03.02.2023 суд поновив провадження у справі та призначив її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Також суд замінив первинного Відповідача у справі - Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" Савельєву Анну Миколаївну на її правонаступника - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на співвідповідача у справі (далі Відповідач, Фонд).

Ухвалою від 29.06.2023 суд закрив провадження в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасувати рішення Уповноваженої особи про визнання нікчемним правочину.

Розглянувши позов, заперечення на позов та докази наявні в матеріалах справи, оцінивши їх у сукупності, суд встановив таке.

Між Позивачем та Публічним акціонерним товариством "РАДИКАЛ БАНК було укладено договір строкового банківського вкладу № 2-23089 "Депозитний календар" від 09.07.2015,за умовами якого Банк приймає від Вкладника грошові кошти в національній валюті в сумі 108 101,86 грн строком на 10 днів по 19.07.2015 включно з наступним зобов`язанням Банку виплачувати Вкладнику суму Вкладу та проценти на неї на умовах та в порядку, встановлених цим договором. Процентна ставка за вкладом складає 20,00 % річних. Банк приймає грошові кошти і зараховує їх на вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_4 (том 1, а.с. 11-12).

Надходження коштів в сумі 108 101,86 грн на рахунок № 8740 підтверджується квитанцією № 15396 від 09.07.2015 (том 1, а.с. 13).

Водночас на підставі постанови Правління Національного банку України від 09.07.2015 № 452/БТ "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "РАДИКАЛ БАНК" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 09.07.2015 № 130 "Про запровадження тимчасової адміністрації ПАТ "РАДИКАЛ БАНК", згідно з яким з 10.07.2015 розпочато процедуру виведення Банку з ринку, запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування на тимчасову адміністрацію в ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" (том 1, а.с. 122-123).

На підставі постанови Правління Національного банку України від 09.11.2015 № 769 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "РАДИКАЛ БАНК" (том 1, а.с. 124), рішенням виконавчої дирекції Фонду від 09.11.2015 № 203 розпочато процедуру ліквідації ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" з 10.11.2015 (том 1, а.с. 125).

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 11.11.2015 ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" перебуває у стані припинення (том 1, а.с. 126-127).

Наказом тимчасової адміністрації Банку від 09.11.2015 № 204, зокрема, правочин та транзакцію між Позивачем та Банком визнано нікчемними (том 1, а.с. 129-130).

Повідомленням від 19.11.2015 № 3710/15 Уповноважена особа повідомила Позивача про те, що вчинений (укладений) між ним та Банком правочин від 09.07.2015 № 2-23089, а також транзакція від 09.07.2015 щодо зарахування кошів на рахунок грошових коштів в сумі 108 101,86 грн (час операції 18:39), - є нікчемними відповідно до вимог статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (том 1, а.с. 14).

Окрім того, виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення № 2005 від 26.11.2020 про відкликання повноважень ліквідатора Публічного акціонерного товариства "РАДИКАЛ БАНК", відповідно до якого повноваження під час здійснення ліквідації ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" здійснюються Фондом безпосередньо до моменту внесення запису про державну реєстрацію припинення ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, визначені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Вважаючи порушеними свої права як вкладника у розумінні Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 6 та частини другої статті 19 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків встановлюються Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2013 № 4452-VI (далі Закон № 4452) (застосовується у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої до статті 2 Закону № 4452 вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти; вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Частиною першою статті 3 Закону № 4452 визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 4452 Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (частина друга статті 26 Закону № 4452).

За приписами частини четвертої статті 26 Закону № 4452 Фонд не відшкодовує кошти: 1) передані банку в довірче управління; 2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень; 3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред`явника; 4) розміщені на вклад у банку особою, яка була членом спостережної (наглядової) ради, правління (ради директорів), ревізійної комісії банку, якщо з дня її звільнення з посади до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, юридичний радник, суб`єкт оціночної діяльності, якщо ці послуги мали безпосередній вплив на виникнення ознак неплатоспроможності банку і якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 6) розміщені на вклад власником істотної участі банку; 7) розміщені на вклад особою, яка на індивідуальній основі отримує від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або має інші фінансові привілеї від банку; 8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов`язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов`язань; 9) за вкладами у філіях іноземних банків; 10) за вкладами у банківських металах.

Згідно з положеннями статті 27 Закону № 4452 Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур`єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Відповідно до частини тертої статті 38 Закону 4452 правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов`язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов`язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що держава гарантує фізичним особам, які на момент прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, мали у такому банку вклад, відшкодування суми коштів, розміщених на цьому вкладі, включаючи нараховані відсотки, за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у межах суми, встановленої адміністративною радою Фонду, яка не може бути меншою 200 000 грн. Фактична виплата гарантованої суми відшкодування здійснюється Фондом гарантування вкладів фізичних осіб відповідно до затверджених виконавчою дирекцією Фонду реєстрів вкладників, сформованих на підставі переліку вкладників з визначенням суми відшкодування для кожного з них, що складаються уповноваженою особою Фонду.

При цьому, підставою для поширення на особу гарантій, передбачених Законом № 4452 щодо відшкодування вкладу є наявність у такої особи залишку коштів на банківському рахунку, що відкритий на її ім`я, тобто наявність вкладу та статусу вкладника у особи. Разом з тим, положення чинного законодавства не пов`язують визначення статусу вкладника банку та виникнення у нього права на отримання гарантованої суми відшкодування вкладу із походженням на відповідному вкладному (депозитному, поточному) рахунку коштів.

Як встановлено судом з матеріалів справи на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку між Банком і Позивачем діяв договір строкового банківського вкладу від 09.07.2015 № 2-230089, за яким Позивачем на відповідний рахунок 09.07.2015 внесено кошти в сумі 108 101,86 грн. Відтак Позивач належить до числа осіб, на яких поширюються гарантії відшкодування вкладів.

Водночас суд зазначає, що відповідно до пункту 1.22 частини першої статті 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" від 05.04.2001 № 2346-III (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин), операційний час - це частина операційного дня банку або іншої установи - учасника платіжної системи, протягом якої приймаються документи на переказ і документи на відкликання, що мають бути оброблені, передані та виконані цим банком протягом цього ж робочого дня. Тривалість операційного часу встановлюється банком або іншою установою - учасником платіжної системи самостійно та закріплюється в їх внутрішніх нормативних актах.

Згідно з статтею 8 зазначеного Закону, банк зобов`язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов`язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

За порушення строків, встановлених пунктами 8.1 та 8.2 цієї статті, банк, що обслуговує платника, несе відповідальність, передбачену цим Законом.

Таким чином, обставини здійснення переказу коштів на рахунок Позивача в післяопераційний час не можуть бути доказом нікчемності укладеного між Банком та Позивачем договору, оскільки вкладник не несе відповідальності за фактичне здійснення переказу працівниками банку в післяопераційний час.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.07.2019 у справі № 826/8712/16.

У свою чергу, доказів, які б спростовували зазначене або підтверджували наявність підстав для відмови у відшкодуванні Позивачу коштів за вкладом, передбачених частиною четвертою статті 26 Закону № 4452, Відповідачем суду не надано.

Також під час розгляду даної справи Відповідач не надав доказів визнання нікчемним в судовому порядку укладеного між Позивачем та Банком договору.

При цьому суд враховує раніше сформульований правовий висновок Верховного Суду щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах. Зокрема, у постанові від 04.07.2018 у справі № 826/1476/15 Верховний Суд зробив висновок, що перелік передбачених частиною третьою статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" підстав, за яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, є виключним. Положення статті 228 Цивільного кодексу України не можуть бути застосовані комісією банку чи уповноваженою особою Фонду при вирішенні питання про віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у частині третій статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Якщо внаслідок проведених операцій Фонду, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державною виплат), то стаття 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі статті 228 ЦК. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивача будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею.

Згідно з положеннями статей 37, 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд або його уповноважена особа наділені повноваженнями щодо виявлення факту нікчемності правочинів, тобто мають право здійснити перевірку таких правочинів стосовно їх нікчемності, прийняти відповідне рішення про виявлення факту нікчемності правочину і повідомити про це сторони правочину, а також вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності правочинів.

При цьому при виявленні нікчемних правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку, підписаного уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (частини другої статті 215 ЦК та частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб") незалежно від того, чи була проведена передбачена частиною другою статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і виданий згаданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ банку не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом банку, який підписала уповноважена особа Фонду як особа, що здійснює повноваження органу управління банку.

У свою чергу за приписами частин п`ятої, шостої статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Згідно з частиною п`ятою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що Позивач є вкладником у розумінні приписів статті 2 Закону № 4452, кошти надійшли на рахунок в Банку до запровадження тимчасової адміністрації, а тому підпадає під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом на підставі статті 26 Закону № 4452.

Натомість Відповідачем не доведено наявності правових підстав, визначених Законом № 4452, для не включення Позивача до переліку вкладників Банку, які мають право на відшкодування суми вкладу за рахунок коштів Фонду, що свідчить про протиправну бездіяльність Уповноваженої особи.

Разом з тим судом встановлено, що ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" перебуває у стані припинення.

Відповідно до частини шостої статті 26 Закону № 4452 Фонд гарантування завершує виплату гарантованих сум відшкодування коштів за вкладами у день подання документів для внесення до ЄДР запису про ліквідацію банку як юридичної особи.

Згідно з статтею 53 Закону № 4452 рішення про передачу майна (активів та зобов`язань) неплатоспроможного банку спеціалізованій установі приймається виконавчою дирекцією Фонду не пізніше двох місяців до завершення строку ліквідації банку. Передача майна (активів та зобов`язань) спеціалізованій установі повинна бути завершена не пізніше строку ліквідації банку.

За результатами проведення ліквідації банку Фонд складає ліквідаційний баланс та звіт, що затверджуються виконавчою дирекцією Фонду.

Звіт складається відповідно до нормативно-правових актів Фонду і має містити, зокрема, відомості про реалізацію майна банку та задоволення вимог кредиторів та/або вичерпання можливостей здійснення заходів, спрямованих на задоволення вимог кредиторів.

Ліквідація банку вважається завершеною, а банк ліквідованим з моменту внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

У день внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців повноваження Фонду як ліквідатора щодо такого банку припиняються і Фонд надсилає Національному банку України звіт про завершення ліквідації банку.

Не пізніше наступного робочого дня після внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців про ліквідацію банку Фонд оприлюднює на офіційному веб-сайті Фонду інформацію про завершення процедури ліквідації банку та припинення банку як юридичної особи.

Окрім того, судом встановлено, що виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 2005 від 26.11.2020 про відкликання повноважень ліквідатора Банку, відповідно до якого повноваження під час здійснення ліквідації Банку здійснюються Фондом безпосередньо до моменту внесення запису про державну реєстрацію припинення Банку до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, визначені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

У взаємозв`язку з наведеним суд вважає, що у спірних правовідносинах Фонд виконує управлінські функції щодо виплати гарантованої державою суми відшкодування за банківським вкладом у межах граничного розміру за рахунок коштів Фонду незалежно від перебігу процедури ліквідації банку, продажу його майна.

Юридичний факт неплатоспроможності банку є підставою для виникнення правовідносин щодо відшкодування вкладникам їх вкладів за рахунок коштів Фонду, проте процес ліквідації має окремий перебіг і не впливає на обсяг гарантованого державою відшкодування вкладникам.

У свою чергу, відповідно до частини четвертої статті 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.

За приписами статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Згідно з приписами пункту 6 частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно з частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Так, Позивачем обрано спосіб захисту порушеного права, зокрема, шляхом зобов`язання Уповноваженої особи подати до Фонду інформацію щодо Позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в Банку за договором строкового банківського вкладу № 2-23089 "Депозитний календар" від 09.07.2015, за рахунок Фонду.

Разом з тим встановлені судом обставини зумовлюють суд відмовити Позивачу у задоволенні позову в частині вищенаведеного обраного ним способу. Натомість суд зауважує, що оскільки під час розгляду справи судом встановлено порушення прав Позивача не включенням його до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, то таке право має бути захищено судом.

Відповідно до частина першої, пункту 10 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

У свою чергу при обранні способу відновлення порушеного права Позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Відповідно до статті 1058 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 ЦК України).

До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 ЦК України), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

За приписами статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Положення цієї глави застосовуються до інших фінансових установ при укладенні ними договору банківського рахунка відповідно до наданої ліцензії, а також застосовуються до кореспондентських рахунків та інших рахунків банків, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини п`ятої статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

На момент розгляду та вирішення справи по суті сторонами не подано до суду доказів виплати Позивачу гарантованої суми відшкодування, тож з метою повного та всебічного захисту прав Позивача, суд дійшов висновку про визнання протиправною бездіяльності Фонду щодо не виплати Позивачу гарантованої суми відшкодування за договором строкового банківського вкладу № 2-23089 "Депозитний календар" від 09.07.2015, укладеним між Позивачем та Банком.

Відповідно, з метою повного та всебічного захисту прав Позивача, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з Фонду на користь Позивача завданої шкоди у розмірі 108 101,86 грн, які внесено на рахунок № 8740за договором строкового банківського вкладу № 2-23089 "Депозитний календар" від 09.07.2015.

При цьому суд наголошує, що Фонд зобов`язаний дотримуватися положень частини другої статті 19 Конституції України відповідно до якої, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, право громадянина на власність як важливий атрибут правової держави і демократичного суспільства закріплено в Конституції України, у якій установлено основні положення щодо власності (статті 13, 41, 142 та 143 Конституції України), закріплено рівність усіх суб`єктів права власності (статті 1 та 13 Конституції України), гарантії права власності та обов`язки власників (статті 13 і 41 Конституції України).

Як вже зазначалося вище, статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Поширення на грошові кошти, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника), режиму права власності підтверджується положеннями статей 1058, 1066 ЦК України та статей 8, 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ грошей в Україні" від 05.04.2001 № 2346-III, відповідно до яких, зокрема, власник рахунку має право у будь-який час розпоряджатися коштами, які перебувають на такому рахунку на умовах та у порядку, встановленому Законом та договором.

Дотримання прав вкладників банків передусім проявляється в законодавчих гарантіях повернення всієї суми вкладу та процентів на неї або доходів у іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором банківського вкладу (частина перша статті 1058 ЦК України).

У свою чергу, за приписами Закону № 4452, у разі визнання банку неплатоспроможним гарантією забезпечення прав вкладників є поетапне відшкодування, в порядку передбаченому законом, суми за вкладом. Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. У частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, в порядку загальних правил відшкодування за процедурами ліквідації.

Відповідно до позиції Конституційного Суду України, сформованої в рішенні від 22.09.2005 № 5-рп/2005, до обмеження прав належить звуження їх змісту й обсягу, проте сутність змісту основного права не може бути порушена.

Крім того, у рішенні від 22.05.2018 № 5-р/2018 Конституційний Суд України зазначив, що обмеження стосовно реалізації конституційних прав не можуть бути свавільними та несправедливими, мають установлюватися виключно Конституцією й законами, переслідувати легітимну мету, бути зумовленими суспільною необхідністю її досягнення, пропорційними й обґрунтованими.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що зміст статті 41 Конституції України поширюється на право вкладника фізичної особи вимагати отримання відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду.

Зазначені висновки узгоджуються з судовою практикою, викладеною у постанові Верховного Суду від 29.04.2021 у справі № 200/14379/19-а та у постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.06.2021 у справі № 826/3332/15.

Відповідно до частин третьої, восьмої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Матеріалами справи підтверджується, що Позивачем за подання до суду позову сплачено судовий збір в сумі 974,40 грн, що підлягає стягненню за рахунок Фонду в повному обсязі, з огляду на встановлення протиправних дій Відповідача, якими спричинено виникнення спірних правовідносин.

У підсумку, з урахування вищезазначеного у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо не виплати ОСОБА_1 гарантованої суми відшкодування за договором строкового банківського вкладу від 09.07.2015 № 2-23089 "Депозитний календар", укладеним між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством "РАДИКАЛ БАНК".

Стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (; місцезнаходження: вулиця Січових Стрільців, буд. № 17, м. Київ) на користь ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_5 , виданий Вишнівським МВМ ГУ МВС України в Київській області 10.01.1997; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) завдану шкоду у розмірі 108 101,86 грн, які внесено на рахунок № 8740 за договором строкового банківського вкладу № 2-23089 "Депозитний календар" від 09.07.2015, укладеним між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством "РАДИКАЛ БАНК".

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_5 , виданий Вишнівським МВМ ГУ МВС України в Київській області 10.01.1997; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) суму сплаченого судового збору в розмірі 974,40 грн (дев`ятсот сімдесят чотири грн 40 коп) за рахунок бюджетних асигнувань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (; місцезнаходження: вулиця Січових Стрільців, буд. № 17, м. Київ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Басай О.В.