Справа № 640/17436/22
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2023-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

27 червня 2023 року

м. Київ

справа № 640/17436/22

адміністративне провадження № К/990/22384/23

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Олендера І.Я., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.11.2022 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.03.2023 у справі №640/17436/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЛАЗМА МАСТЕР» до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Головне управління ДПС у м. Києві, утворене на правах відокремленого підрозділу ДПС України за допомогою підсистеми «Електронний суд» 23.06.2023 звернулось з касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та недотримання норм процесуального права, просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.11.2022 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.03.2023 у справі №640/17436/22, ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Під час перевірки зазначеної касаційної скарги на предмет дотримання скаржником вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Так, керуючись частиною п`ятою статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» від 22.12.2005 №3262, згідно з якою судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів Єдиного державного реєстру судових рішень з`ясовано, що вперше подану відповідачем касаційну скаргу Верховний Суд ухвалою від 11.04.2023 залишив без руху, надавши скаржнику десятиденний строк для усунення виявлених недоліків. Підставою для залишення касаційної скарги без руху слугувало те, що скаржник до касаційної скарги не додав документ про сплату судового збору, а наведене ним обґрунтування підстави касаційного оскарження судових рішень було суперечливим та таким, що не дозволяє однозначно встановити, з чим саме не погоджується контролюючий орган: виключно зі здійсненим судом першої інстанції розподілом судових витрат чи із закриттям провадження на підставі пункту 8 частини першої статті 238 КАС України взагалі. При цьому, як звернув увагу суд, вимогами касаційної скарги є скасування судових рішень і ухвалення нового про відмову в позові, що не узгоджується із повноваженнями, наявними у касаційного суду за наслідками розгляду касаційної скарги на ухвалу суду, оскільки під час вирішення процесуального питання суд не може надавати правової оцінки суті спору.

Ухвалою від 27.04.2023 Верховний Суд продовжив відповідачу строк для усунення виявлених недоліків з огляду на те, що подана контролюючим органом на виконання вимог ухвали від 11.04.2023 «уточнена касаційна скарга» містила зміст попередньої касаційної скарги, яку в частині викладення підстав для касаційного оскарження судових рішень Верховний Суд вже визнав суперечливим і таким, що унеможливлює вирішення питання про відкриття касаційного провадження. Поряд з цим, Суд звернув увагу скаржника, що у випадку, якщо контролюючий орган не погоджується з судовими рішеннями виключно в частині здійсненого розподілу судових витрат, то відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 20.12.2019 у справі №240/6150/18, судовий збір за подання касаційної скарги не сплачується; у випадку, якщо скаржник не погоджується із закриттям провадження у справі на підставі пункту 8 частини першої статті 238 КАС України, він має сплатити судовий збір в сумі, визначеній в ухвалі Верховного Суду від 11.04.2023.

Ухвалою від 22.05.2023 Верховний Суд вперше подану касаційну скаргу повернув, оскільки на виконання вимог ухвали суду від 27.04.2023 відповідачем подано уточнену касаційну скаргу, яка за своїм змістом є ідентичною її попереднім редакціям та не усуває недоліки виявлені судом

Повертаючи вперше подану відповідачем касаційну скаргу, Верховний Суд вказав, що усуваючи недоліки касаційної скарги, контролюючий орган лише вилучив доводи, наведені у попередній редакції, пов`язані з проханням відстрочити сплату судового збору; посилаючись на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України відповідач навів доводи незгоди з судовими рішеннями, які так і не дають можливості встановити, з чим саме не погоджується контролюючий орган: виключно зі здійсненим судом першої інстанції розподілом судових витрат чи із закриттям провадження на підставі пункту 8 частини першої статті 238 КАС України взагалі. При цьому, вимогами касаційної скарги так і залишилось «скасування судових рішень і ухвалення нового про відмову в позові», що не узгоджується із повноваженнями, наявними у касаційного суду за наслідками розгляду касаційної скарги на ухвалу суду, оскільки під час вирішення процесуального питання суд не може надавати правової оцінки суті спору.

Вдруге подану касаційну скаргу Верховний Суд ухвалою від 09.06.2023 також повернув відповідачу на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України як таку, що не містила належного викладення підстав для касаційного оскарження судових рішень у цій справі.

Під час перевірки втретє поданої Головним управлінням ДПС у м. Києві, утвореним на правах відокремленого підрозділу ДПС України касаційної скарги встановлено, що її зміст щодо підстав для касаційного оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанції є ідентичним до тих, які було повернуто ухвалами Верховного Суду раніше та які суд касаційної інстанції визнав необґрунтованими.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу скаржника на наявність суперечностей, які унеможливлюють вирішення питання про відкриття касаційного провадження, однак, зазначені мотиви контролюючий орган так і не врахував, що свідчить про ігнорування відповідачем вимог і роз`яснень суду касаційної інстанції. При цьому, Суд акцентував увагу скаржника, що усунення таких суперечностей об`єктивно впливає на перевірку дотримання ним вимог частини четвертої статті 330 КАС України.

Відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, щодо форми і змісту касаційної скарги. Частиною першою статті 45 КАС України регламентовано, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Приведення касаційної скарги у відповідність з вимогами КАС України в частині належного викладення підстав для касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України, є процесуальним обов`язком сторони, яка не погоджується з судовими рішеннями.

Не заперечуючи проти права на повторне звернення з касаційною скаргою після її повернення, слід зазначити, що таке право не є абсолютним. Це обґрунтовується змістом частини восьмої статті 169 КАС України, відповідно до якої скаржник має право на повторне звернення з касаційною скаргою, якщо будуть усунуті недоліки касаційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої касаційної скарги і таке звернення відбувається без зайвих зволікань. Також скаржник повинен довести, що повернення вперше поданої касаційної скарги відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення.

Однак, звертаючись з касаційною скаргою втретє, скаржник так і не виправив недоліків, які стали підставою для повернення попередніх касаційних скарг. Зазначене свідчить про формальний підхід скаржника до оформлення касаційної скарги та зловживання процесуальними правами.

Суд у черговий раз звертає увагу скаржника, що на стадії відкриття касаційного провадження, касаційний суд не перевіряє законність і обґрунтованість судових рішень, а перевіряє касаційну скаргу на предмет дотримання особою, яка її подає, вимог щодо форми і змісту касаційної скарги, а також дотримання строків реалізації права на касаційне оскарження.

Суд наголошує, що суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).

Отже, відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин, касаційна скарга Головного управління ДПС у м. Києві, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України підлягає поверненню як така, що не містить належного викладення підстав (підстави) касаційного оскарження ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.11.2022 та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.03.2023 у справі №640/17436/22.

Відповідно до частини сьомої статті 332 КАС України копія ухвали про повернення касаційної скарги надсилається учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 цього Кодексу. Скаржнику надсилається копія ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. Копія касаційної скарги залишається в суді касаційної інстанції.

Повернення Верховним Судом касаційної скарги та надання заявнику права в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до Верховного Суду з такою скаргою, не є обмеженням доступу до суду (зокрема, що гарантовано пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України), та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд у формі касаційного оскарження судового рішення учасником справи особисто або через представника.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України, Суд -

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.11.2022 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.03.2023 у справі №640/17436/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЛАЗМА МАСТЕР» до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи, скаржнику - копію даної ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Роз`яснити заявнику касаційної скарги, що її повернення не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя І.Я. Олендер