Справа № 160/20231/22
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2023-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 грудня 2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач), в якій просить суд:
Позовна заява обґрунтована тим, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування ОСОБА_1 при призначенні пенсії до пільгового стажу за Списком №1 періоду роботи з 01.12.2009 по 28.03.2013 є протиправними. Так, в трудовій книжці позивача в наявності записи про трудову діяльність на посаді, що передбачена Списком №1, також в ній наявна інформація про проведення атестації, а сам відповідач у формі ОК-5 обліковує відповідний стаж трудової діяльності як спеціальний.
23 січня 2023 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано відзив на позовну заяву та матеріали пенсійної справи позивача, які надійшли від представника відповідача в системі «Електронний Суд». Проти позову заперечує в повному обсязі та зазначає, що позивачем не підтверджено зайнятість на посаді за Списком №1 (повний робочий день), а також не надано конкретизації щодо належності посади до Списку №1 (розділ, підрозділ, пункт). Також заперечує проти втручання в його дискреційні повноваження. З відзивом надано матеріали пенсійної справи позивача.
01 лютого 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду через канцелярію від представника відповідача надійшов відзив, ідентичний раніше поданому.
У відповідності до ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами/
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
В порядку ч.1 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України як такі, що визнаються учасниками справи в заявах по суті та щодо яких суд не має обґрунтованого сумніву відносно достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, суд визнає встановленими на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії наступні обставини, що мають значення для вирішення справи:
1) 01.11.2022 року позивачу призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV (далі Закон №1058-IV);
2) період трудової діяльності позивача з 01.12.2009 року по 28.03.2013 року відповідачем не зараховано до пільгового стажу позивача.
В трудовій книжці позивача в наявності наступні записи про трудову діяльність:
1) 01.12.2009 року прийнятий у зв`язку з переведенням з ВАТ «ІнГЗК» слюсарем черговим та з ремонту устаткування 5 розряду, дільниця та сервісному обслуговуванню дробильно-збагачувального устаткування - наказ від 01.12.2009 року №270 (запис №19). За результатами атестації робочих місць, за умовами праці підтверджене право на пільгове пенсійне забезпечення за списком №1. Наказ від 07.12.2009 року №11 (сторінка 19);
2) 28.03.2013 року звільнений за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України наказ від 28.03.2013 року №1/76У (запис №20).
Не погодившись з незарахуванням до пільгового стажу за Списком №1 періоду трудової діяльності з 01.12.2009 року по 28.03.2013 року позивач звернувся до суду з цією позовною заявою
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд зазначає наступне.
Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною першою статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Згідно зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII (далі Закон №1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Порядок підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі Порядок №637).
Відповідно до п. 1 Порядку №637 Основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно п. 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).
У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.
Пунктом 2.13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі Інструкція №58) визначено, що Якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Основним питанням права в цій справі є можливість визнання пільговим трудового стажу позивача за період з 01.12.2009 року по 28.03.2013 року за відсутності уточнюючої довідки про характер роботи.
Надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Суд зазначає, що системне тлумачення вищевикладених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що право на пенсію на пільгових умовах передбачає зайнятість на посадах за Списками №1, №2 на повний робочий день, що безпосередньо визначено в п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV.
Трудова книжка, яка була надана позивачем для призначення пенсії, не відображає характеру умов праці, а також зайнятості у шкідливих умовах праці повний робочий день. А довідки, які б підтверджували характер виконуваної позивачем роботи відсутні.
Відповідно, судом відхиляється посилання позивача на Інструкцію №58, оскільки положення Закону №1058-IV є нормами вищої юридичної сили та пов`язують пільговий стаж саме з працевлаштуванням на повний робочий день на відповідних посадах за Списком №1, в зв`язку з чим відповідач не міг керуватися самим лише записом про прийняття на посаду позивача у трудовій книжці, оскільки такий запис не містить інформацію про характер зайнятості позивача (повний чи неповний робочий день).
Також судом відхиляються посилання позивача на п. 3 Порядку №637, оскільки позивачем не повністю цитується відповідна норма права. Так, нормативне правило при підтвердження трудового стажу згідно відомостей реєстру застрахованих осіб застосовується у випадку відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи та виключно з метою підтвердження трудового стажу, в той час як за обставин цієї справ спірним є визнання наявного та визнаного трудового стажу пільговим.
Суд визнає підтвердженим перебування позивача в період з 01.12.2009 року по 28.03.2013 року на посаді, яка була атестована згідно вимог законодавства, оскільки відповідні записи наявні в самій трудовій книжці позивача. Водночас, факт атестації є підставою для визнання відповідної посади такою, перебування на якій дає підстави визнати відповідний стаж пільговим. Проте, для цілей призначення пенсії на пільгових умовах визначальним є перебування на атестованій посаді саме повний робочий день. Відповідно, відповідач не мав права зарахувати спірний трудовий стаж позивача як пільговий, оскільки попри наявність належних відомостей про атестацію займаної посади відомості про характер зайняття такої посади (повний або неповний робочий день) відсутні.
Суд висновує, що підтвердження зайнятості повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці є однією з обов`язкових умов при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах. При цьому, таке підтвердження може містити безпосередньо трудова книжка, проте, у разі відсутності в ній таких записів, подання уточнюючої довідки є обов`язковим.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 12.02.2019 року у справі №337/1297/17, ухвалі Касаційного адміністративного суду від 14.04.2020 року №560/3197/19, постанові Верховного Суду від 24.06.2021 року № 216/8709/15-а(2-а/216/17).
Отже, наявність запису у трудовій книжці про зайняття посади, яка є атестованою згідно законодавства та передбачена Списком №1, дійсно є підставою для визнання відповідного стажу як пільгового для цілей призначення пенсії на пільгових умовах, однак лише за умови підтвердження зайнятості на таких посадах на повний робочий день, що за обставин цієї справи є недоведеним.
Посилання позивача на зарахування до його пільгового стажу періоду трудової діяльності у ВАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» є нерелевантним, оскільки сам позивач надав уточнюючу довідку з цього підприємства, яка підтверджує характер зайнятості позивача на відповідній посаді (повний робочий день) за інший період.
Враховуючи викладене, підстави для задоволення позовної заяви відсутні.
За змістом ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. В зв`язку з відмовою у позові підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, передбачені статтями 295, 297 цього Кодексу.

Суддя Н.В. Боженко