Справа № 160/5120/23
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2023-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
22 червня 2023 року Справа №160/5120/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турової О.М.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в порядку письмового провадження у м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат у справі №160/5120/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії і стягнення моральної шкоди, -
В провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду перебувала справа №160/5120/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії і стягнення моральної шкоди.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.06.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії і стягнення моральної шкоди задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не видачі ОСОБА_1 довідки про обставини отримання ним 06.09.2022 року травми при участі в бойових діях по захисту Батьківщини відповідно до його рапортів від 30.01.2023 року та від 08.03.2023р.; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 видати ОСОБА_1 довідку про обставини отримання ним 06.09.2022 року травми при участі в бойових діях по захисту Батьківщини відповідно до його рапортів від 30.01.2023 року та від 08.03.2023р.; визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 від 08.03.20223р. в частині щодо видачі йому направлення на проходження військово-лікарської комісії із необхідними до нього службовими документами; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 08.03.20223р. в частині щодо видачі йому направлення на проходження військово-лікарської комісії із необхідними до нього службовими документами та прийняти відповідне рішення з цього приводу; визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування і не виплати ОСОБА_1 основного грошового забезпечення за період з 06 вересня 2022 року по 31 березня 2023 року, включно; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 основного грошового забезпечення за період з 06 вересня 2022 року по 31 березня 2023 року, включно; у задоволені решти позовних вимог відмовлено; у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду відмовлено.

12.06.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, в якій останній просив суд ухвалити додаткове рішення у справі №160/5120/23 про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 33 000,00грн.

В обґрунтування вказаної заяви зазначено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.06.2023 року було частково задоволено вимоги позивача, однак, судом не вирішувалося питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем. При цьому, розмір вже понесених ним витрат у сумі 8000грн. на сплату частини фіксованої суми розміру гонорару адвоката, так і розмір гонорару, який підлягає подальшій сплаті у сумі 25000 грн., вид і обсяг отриманої правової допомоги позивач доводить наданими письмовими доказами у справі, а саме: змістом Договору №6/23/1/-ДОАС від 13.03.2023р., Додаткової угоди №1 від 16.03.2023р, Акта приймання-здачі виконаних робіт від 08.06.2023р., банківськими квитанціями ПАТ «КБ Приватбанк» про сплату коштів у сумі 3000,00 грн. від 25.04.2023р., у сумі 3000,00 грн. від 03.05.2023р. та у сумі 2000,00 грн. від 16.05.2023р. Крім того, участь представника позивача у судовому розгляді справи в порядку письмового провадження підтверджена складеними ним процесуальними документами, які подавались до суду. За вказаних обставин, представник позивача просить суд прийняти додаткове рішення у справі щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.06.2023 року прийнято до провадження заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат у справі №160/5120/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії і стягнення моральної шкоди, а також призначено до розгляду заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат у справі №160/5120/23 в порядку спрощеного позовного провадження (без виклику учасників справи).

Сторони належним чином повідомлені про розгляд судом заяви позивача про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат у справі №160/5120/23.

З огляду на приписи ч.3 ст.252 Кодексу адміністративного судочинства України, якими передбачено, що додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, суд розглянув заяву позивача за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи в порядку письмового провадження.

Вирішуючи заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат в адміністративній справі №160/5120/23, суд зважає на таке.

Частиною 1 статті 143 КАС України визначено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

За приписами ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до частини 3 статті 143 КАС України передбачено, що у разі якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ч.5 ст.143 КАС України у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Згідно з п.3 ч.1 ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати.

При цьому ч.3 ст.252 КАС України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Зважаючи на те, що у справі, що розглядається, має місце випадок, передбачений ч.3 ст.143 КАС України, з урахуванням ч.7 ст.139 КАС України, оскільки позивачем в первісній позовній заяві і в уточненій позовній заяві, зазначалося, що позивач має намір понести витрати на професійну правничу допомогу, таким чином у такому випадку наявні підстави для ухвалення додаткового рішення з питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу.

Так, за змістом приписів ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами 1 та 2 статті 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з ч.3 ст.134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини четвертої цієї статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката, виходячи із положень частини п`ятої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини 6 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

З аналізу положень статті 134 КАС України слідує, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню у судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною.

Водночас, відповідач, як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а суд, керуючись принципом співмірності, обґрунтованості та фактичності, вирішує питання розподілу судових витрат керуючись критеріями, закріпленими у статті 139 КАС України.

Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постановах Верховного Суду від 09.03.2021р. у справі №200/10535/19-а, від 05.08.2020р. у справі №640/15803/19.

Так, за правилами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись (частина дев`ята статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Зміст наведених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Суд звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.

Водночас при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди мають досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Тобто, суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити рівень витрат на правничу допомогу обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.09.2018 року у справі № 816/416/18.

Приписами п.4 ч.1 ст.1 Закону України від 05 липня 2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон №5076-VI) передбачено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 Закону №5076-VI визначено такі види адвокатської діяльності, як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Відповідно до п. 6, 9 ч. 1 ст. 1 Закону №5076-VI інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Згідно зі ст.30 Закону №5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30.09.2009р. №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного слідує, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики, схвалених Установчим З`їздом адвокатів України від 17.11.2012 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час на виконання доручення.

Таким чином, витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо. Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди мають досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 19.09.2019р. у справі №810/2760/17.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України, від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України , від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України, від 30 березня 2004 року у справі Меріт проти України , заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Верховним Судом у постанові від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду від 08.04.2020р. у справі №922/2685/19.

Такі самі критерії використовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, у рішенні ЄСПЛу справі «East/West Alliance Limited» проти України», оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, суд виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), №34884/97, рішення від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», рішення від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», рішення від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», рішення від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України»).

При цьому, у рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Крім того, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного суду, висловленою у постанові від 23.04.2019р. у справі №826/9047/16.

Судом встановлено, що на підтвердження розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу останнім надано: Договір про надання кваліфікованої правничої допомоги адвоката №6/23/1/-ДОАС від 13.03.2023р., Додаткову угоду №1 від 16.03.2023р. до Договір про надання кваліфікованої правничої допомоги адвоката, Акт приймання-здачі виконаних робіт (наданих послуг) від 08.06.2023р., платіжну інструкцію від 25.04.2023 року на суму 3000,00грн., платіжну інструкцію від 03.05.2023 року на суму 3000,00грн., платіжну інструкцію від 16.05.2023 року на суму 2000,00грн.

Так, 13.03.2023 року між ОСОБА_1 (надалі - Клієнт) та ОСОБА_2 , адвокат ДоКА (надалі Адвокат) в подальшому «Сторони», у відповідності до ст.ст. 51, 56-59 КАС України, ст.ст. 626, 901, 903 ЦК України, керуючись Рішенням КСУ № 23-рп/2009 від 30.09.2009року, та ст.ст. 20-30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», уклали Договір про надання кваліфікованої правничої допомоги адвоката №6/23/1/-ДОАС.

Відповідно до п.1 цього Договору Адвокат зобов`язується надати кваліфіковану правничу допомогу (юридичні послуги) для захисту прав і законних інтересів Клієнта як військовослужбовцю 3-ї мех. роти 1-го мех. батальйону в/ч НОМЕР_1 - при підготовці і розгляді в судах адміністративної юрисдикції, у т.ч. Дніпропетровському окружному адміністративному суді, - у спірних відносинах із в/ч НОМЕР_1 , у зв`язку із порушенням ними його прав при проходженні військової служби, в соціально-медичних питаннях, а Клієнт зі своєї сторони зобов`язується сплатити Адвокату гонорар за отримані послуги у порядку та розмірах, що визначені цим Договором та додатками до нього.

Згідно з пунктами 3 та 4 вказаного Договору сторони обумовили розмір гонорару Адвоката і порядок його сплати у фіксованій сумі, яка може бути збільшена за домовленістю Сторін. При цьому Клієнтом протягом 3-х банківських днів з дня укладення цього Договору авансується сума 4000 грн. для опрацювання Адвокатом матеріалів позовної заяви та її подання. У разі оплати послуг готівковими коштами Адвокат видає Клієнту квитанції до прибуткового ордеру (або розписку) - на підтвердження фактів здійснення оплати. При визначенні розміру гонорару Адвоката Сторони виходять із можливості письмового провадження справи у суді першої інстанції (без виклику учасників).

Відповідно до Додаткової угоди №1 від 16.03.2023р. до Договору про надання кваліфікованої правничої допомоги адвоката №6/23/1/-ДОАС від 13.03.2023р. між ОСОБА_1 (надалі - Клієнт) та Дорошенком Сергієм Миколайовичем, адвокат ДоКА (надалі Адвокат) в подальшому «Сторони», у відповідності до ст.ст. 51, 56-59 КАС України, ст.ст. 626, 901, 903 ЦК України, відповідно до п. 3 Договору «Про надання кваліфікованої правничої допомоги адвоката» від 13.03.2023р. та ст.ст. 20-30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», було укладено Додаткову угоду №1.

Згідно з п.1-4 цієї Додаткової угоди адвокат бере на себе зобов`язання захистити права та законні інтереси Клієнта як військовослужбовця 3-ї мех. роти 1-го мех. батальйону в/ч НОМЕР_2 підготовці і розгляді в Дніпропетровському окружному адміністративному суді,- у спірних відносинах із в/ч НОМЕР_1 , - у зв`язку із порушенням його прав при проходженні військової служби, а Клієнт обов`язується сплатити Адвокату гонорар за отримані послуги у порядку та розмірах, що визначені цією Додатковою угодою. Сторони узгодили гонорар Адвоката у фіксованому розмірі 33 ( тридцять три) тис. грн. При визначенні розміру гонорару Адвоката Сторони виходять із суттєвої значущості результатів судового розгляду для матеріального становища Клієнта через невиплату йому від в/ч НОМЕР_1 біля 600 тис. грн., для захисту його репутації як військовослужбовця, не причетного до стверджуваного СЗЧ, для встановлення соціального статусу Клієнта як важко пораненого при участі в бойових діях, необхідності докладення Адвокатом значних зусиль для досягнення результату через офіційний статус командування в/ч НОМЕР_1 , у т.ч. додаткових зусиль, з урахуванням зайнятості по іншим справам, рівня знань, досвіду та репутації Адвоката, визнаного Подякою РАУ. Сторони обумовили, що Клієнт здійснює передплату послуг Адвоката у загальній сумі 8 (вісім) тис. грн. на картковий рахунок Адвоката 94 8988 ним особисто або в його інтересах - гр. ОСОБА_3 . Передплата має бути здійснена не пізніше двох місяців з дня підписання цієї Угоди, тобто до 17.05.2023року. Остаточна сума 25 тис. грн. підлягає перерахуванню Клієнтом протягом 10 днів після набрання законної сили судовим рішенням. У разі відмови судовим рішенням у задоволенні всіх позовних вимог Клієнта до в/ч НОМЕР_1 , - Адвокат має право відмовитись від отримання цієї доплати.

Так, відповідно до наданого акту приймання-здачі виконаних робіт (наданих послуг) від 08.06.2023р., який було складено про те, що станом на « 08» червня 2023 року при виконанні своїх зобов`язань за Договором Адвокатом було виконано комплекс робіт та надано наступні юридичні послуги пов`язані із судовим розглядом справи № 160/5120/23 в ДОАС, а саме:

1) Збір первинної інформації, аналіз отриманих документів 4год.;

2) Правові консультації Клієнта у зв`язку із порушенням права 2год.;

3) Аналіз судової практики в аналогічних адміністративних справах Дніпропетровського окружного адміністративного суду, Третього апеляційного адміністративного суду, Верховного Суду у складі КАС України, нормативних документів ЗСУ 4год.;

4) Підготовка позовної заяви до адміністративного суду 2год.;

5) Підготовка заперечень 25.04.2023р. на клопотання в/ч НОМЕР_1 про зупинення 2год.;

6) Підготовка 25.05.2023р. відповіді на відзив в/ч НОМЕР_1 2год.;

7) Підготовка заяв, доповнень до позову, збір додаткових документів в ТУ ДБР 8 год.;

8) Ознайомлення з матеріалами справи № 160/5120/23 в ДОАС 1год.

Крім того, пунктами 2-4 вказано про те, що Клієнт підтверджує обсяг проведених Адвокатом робіт та наданих послуг та своє вдоволення їх належною якістю - на стадії підготування, подання позовної заяви та супроводу судового розгляду справи № 160/5120/23 в ДОАС. Клієнт констатує що Адвокат належним чином виконав свої зобов`язання за Договором в суді першої інстанції. Клієнт зазначає, що рішення від 02.06.2023р. ДОАС його повністю задовольняє, є результатом докладених зусиль Адвоката, не потребує апеляційного оскарження. Клієнт додатково підтверджує, що ним добровільно 16.03.2023р. збільшено розмір гонорару адвоката в Додатковій угоді №1, при цьому враховано можливість письмового провадження справи у суді першої інстанції, - незалежно від його волі і дій Адвоката. Адвокат підтверджує отримання від Клієнта авансованої оплати гонорару, обумовленого в Додатковій угоді №1 від 16.03.2023 у розмірі 8000 грн. - платіжними квитанціями ПБ від ОСОБА_4 сум 3000,00 грн. від 25.04.2023р., 3000,00 грн. від 03.05.2023р., 2000,00 грн. від 16.05.2023р. Клієнт підтверджує свої зобов`язання сплатити додатково 25 тис. грн. після набрання законної сили судовим рішенням від 02.06.2023р. ДОАС у справі №160/5120/23.

Згідно з платіжною інструкцією від 25.04.2023 року на суму 3000,00грн., платіжною інструкцією від 03.05.2023 року на суму 3000,00грн., платіжною інструкцією від 16.05.2023 року на суму 2000,00грн. Бліхар Аллою в інтересах ОСОБА_1 було здійснено передплату послуг Адвоката у загальній сумі 8000,00грн на картковий рахунок Адвоката- Дорошенка С.М.

Таким чином, посилаючись на вищевказані докази, позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 33000,00грн.

Відповідач станом на 22.06.2023р. правом на подання заперечень щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу не скористався.

Вирішуючи питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу в цій адміністративній справі, суд враховує, що дана справа не викликає складності у правовому розумінні та є справою незначної складності у розумінні приписів п.2 ч.6 ст.12 КАС України, яка розглянута судом в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, тобто без проведення судового засідання, тому адвокат у судових засіданнях участі не брав.

З огляду на наведене, зазначений адвокатом в акті приймання-здачі виконаних робіт (наданих послуг) від 08.06.2023р. час, витрачений на підготовку позовної заяви (25 годин) та загальна вартість таких робіт, є необґрунтованими та значно завищеними, а заявлені до стягнення витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 33000,00грн. є неспівмірними з категорією та складністю справи, позаяк, як зазначалося вище, дана справа не викликає складності у правовому розумінні та не містить великого обсягу досліджуваних доказів, а також не потребує складання значної кількості процесуальних документів учасниками справи.

Крім цього, із вищезазначеного акта приймання-здачі виконаних робіт (наданих послуг) від 08.06.2023р слідує, що частина робіт зазначених в акті, зокрема, збір первинної інформації, аналіз отриманих документів 4год.; аналіз судової практики в аналогічних адміністративних справах Дніпропетровського окружного адміністративного суду, Третього апеляційного адміністративного суду, Верховного Суду у складі КАС України, нормативних документів ЗСУ 4год.; підготовка позовної заяви до адміністративного суду 2год. охоплюється одним поняттям - підготовка позовної заяви, що включено окремим пунктом (п.4) до переліку наданих послуг. Також така послуга, як підготовка заяв, доповнень до позову, збір додаткових документів в ТУ ДБР 8 год. не розшифрована детально, при цьому суд зазначає, що підготовка клопотань, зокрема, про витребування додаткових доказів у справі та про уточнення позовних вимог відповідно до ухвал Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.05.2023 року, то ОСОБА_1 було відмовлено у прийнятті до розгляду клопотання про уточнення позовних вимог (про застосування судом повноважень виходу за межі позовних вимог) в адміністративній справі №160/5120/23, а також залишено без розгляду клопотання про витребування додаткових доказів в адміністративній справі №160/5120/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, через недотримання представником строку їх подання. Щодо надання таких послуг як збір додаткових документів в ТУ ДБР, то у даному випадку відсутня конкретизація того, що саме за документи збиралися протягом такого тривалого часу 8 год. і яким чином всі вони пов`язані саме з цією справою.

При цьому, заявлена сума до відшкодування витрат на правничу професійну допомогу у розмірі 33000,00 грн. в цілому є неспівмірною з наданим адвокатом обсягом послуг у суді. У поданих документах жодним чином не обґрунтовано вартість наданих правових послуг з урахуванням їх обсягу відповідно до умов Договору, часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), та, виходячи з предмету спору та характеру спірних відносин, розгляду і вирішення справи як незначної складності у спрощеному позовному провадженні, тобто без проведення судових засідань, отже заявлені до стягнення витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а тому не можуть бути стягнуті у заявленому розмірі.

В той же час, оскільки позивач, у зв`язку із протиправною бездіяльність відповідача щодо не видачі ОСОБА_1 довідки про обставини отримання ним 06.09.2022 року травми при участі в бойових діях по захисту Батьківщини відповідно до його рапортів від 30.01.2023 року та від 08.03.2023р.; щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 від 08.03.20223р. в частині щодо видачі йому направлення на проходження військово-лікарської комісії із необхідними до нього службовими документами; щодо не нарахування і не виплати ОСОБА_1 основного грошового забезпечення за період з 06 вересня 2022 року по 31 березня 2023 року, включно, був вимушений звернутися до суду за захистом порушених прав, у зв`язку із чим ним було понесено витрати на професійну правничу допомогу, враховуючи принцип співмірності та часткове задоволення позовних вимог, суд доходить висновку про необхідність присудження на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесених ним витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00грн., оскільки така вартість наданих адвокатом послуг є обґрунтованою та співмірною зі складністю справи, ціною позову та обсягом наданої адвокатом правничої допомоги.

З огляду на наведене, суд доходить висновку, що підтвердженими належними та допустимими в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України доказами є витрати позивача на професійну правничу допомогу у сумі 2000,00грн.

Відтак, у стягненні решти витрат на професійну правничу допомогу у сумі 31000,00грн., про відшкодування якої просив позивач, слід відмовити у зв`язку із не наданням позивачем належних доказів їх співмірності та розумності, а також того, що вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

При цьому, суд зазначає, що в Кодексі адміністративного судочинства України у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року, імплементовано нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Аналогічний підхід щодо застосування положення частини сьомої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відсутності документа про оплату позивачем витрат на професійну правничу допомогу, за умови погодження сторонами при укладанні договору про надання правничої допомоги оплати таких витрат у майбутньому, застосовано Верховним Судом у постановах від 26 червня 2019 року у справі №813/481/18, від 29 жовтня 2020 року у справі №686/5064/20, від 21 січня 2021 року у справі №280/2635/20.

Керуючись ст.ст.132, 134, 139, 143, 252 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Ухвалити додаткове рішення у справі №160/5120/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії і стягнення моральної шкоди, яким заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат у справі №160/5120/23 задовольнити частково.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місцезнаходження: смт. Черкаське, Новомосковський район, Дніпропетровська область, 51272) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2000,00грн. (дві тисячі гривень 00 копійок).

У стягненні з Військової частини НОМЕР_1 решти витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

Додаткове рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст.ст.295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: О.М. Турова