Справа № 480/1937/23
Суддя: О.А. Прилипчук
Дата ухвалення: 2023-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про закриття провадження у справі
29 червня 2023 року Справа № 480/1937/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
судді - Прилипчука О.А.,
розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу
до Сумської міської ради,
третя особа - Управління архітектури та містобудування Сумської міської ради
про визнання протиправним та скасування рішення,-
В С Т А Н О В И В:
До Сумського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Сумської міської ради, третя особа - Управління архітектури та містобудування Сумської міської ради, в якій з урахуванням уточнення просить:
1. Визнати протиправним і скасувати 2 пункт рішення виконавчого комітету Сумської міської ради депутатів трудящих від 07.01.1965 № 44 щодо вилучення земельної ділянки площею 215 м2 по АДРЕСА_1 .
2. Повернути у користування вилучену земельну ділянку площею 215 м2 по АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивачу було надано у користування земельну ділянку для будівництва та благоустрою житлового будинку і господарчих будівель, ведення особистого підсобного господарства загального площею 1045 м2, що розташована по АДРЕСА_1 , якою позивач користувався за призначенням до 07.01.1965 року
07.01.1965 в зв`язку з будівництвом гуртожитку на 515 місць для Сумського заводу електронних мікроскопів і електроавтоматики по АДРЕСА_1 , рішенням "Исполнительного комитета Сумского городского совета депутатов трудящихся Сумской области УССР" № 44 було прийнято рішення про виділення земельної ділянки для будівництва гуртожитку на 515 місць для Сумського заводу електронних мікроскопів і електроавтоматики по АДРЕСА_1 загальною площею 5850 м2 за рахунок земельних ділянок по АДРЕСА_1 та відчужити земельну площу 215 м2 та залишити в користуванні 830 м2.
Вказана земельна ділянка відчужувалась з метою забезпечення проїзду автомобілів для будівництва гуртожитку, оскільки на момент будівництва не було під`їздних шляхів до АДРЕСА_1 , де будувався гуртожиток.
Під відчуженням земельної ділянки площею в 215 м 2 розумілось те, що після забудови гуртожитку відчужувана земельна ділянка буде повернута у користування користувачам, однак на місці відчужуваної земельної ділянки утворився проїзд, який розташований між будинками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .
Відповідно до державного акту на право спільної часткової власності на землю від 23.07.2002 серія ІУ-СМ № 044740, виданого ОСОБА_2 , зазначено про надання йому земельної ділянки площею 0,0872 га.
Тобто вказаний акт видано без врахування вилученої земельної ділянки.
17.04.2018 земельна ділянка разом із забудовами, що розташовані по АДРЕСА_1 була подарована ОСОБА_1 , згідно договору дарування земельної ділянки посвідченої приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Кишенюк Л.П.
Позивач зазначив, що наразі цей проїзд повністю не контрольований міським комунальними службами, постійно забруднений та прибирається власним силами. Крім того, даний проїзд не освітлюється і деякі громадяни використовують його як сміттєзвалище та туалет.
Неодноразові звернення як до органів влади, так і до поліції щодо врегулювати ситуації з проїздом були залишені без належного реагування, а сам проїзд почав перетворюватись на сміттєзвалище, який позивачу доводиться щоденно прибирати.
Також позивач зауважив, що прохід, який було зроблено для під`їзду техніки для здійснення будівництва гуртожитку, на даний час не використовується за призначенням громадянами, які проживають у будинках по АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Враховуючи вищезазначене, а також те, що на думку позивача, гуртожиток було збудовано, а земельна ділянка, яка була вилучена не повернута її власнику, то пункт рішення виконавчого комітету Сумської міської ради депутатів трудящих від 07.01.1965 № 44 щодо вилучення земельної ділянки вичерпав свою дію, позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати протиправним і скасувати 2 пункт рішення виконавчого комітету Сумської міської ради депутатів трудящих від 07.01.1965 № 44 щодо вилучення земельної ділянки площею 215 м2 по АДРЕСА_1 та повернути у користування вилучену земельну ділянку площею 215 м2 по АДРЕСА_1 .
Ухвалою суду від 14.03.2023 відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідач, отримавши копію ухвали про відкриття провадження у справі 28.03.2023 (а.с. 46), у встановлений судом строк відзиву на позов не надав.
Третій особі копію ухвали про відкриття провадження у справі надіслано до електронного кабінету через систему "Електронний суд", документ доставлено до електронного кабінету 14.03.2023 (а.с. 45), однак у встановлений судом строк пояснень не надано.
Дослідивши матеріали адміністративної справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні відносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів.
Судом встановлено, що відповідно до протоколу №1 від 07.01.1965 р. засідання виконавчого комітету Сумської міської ради працюючих Сумської області УССР вирішено виділити земельну ділянку УКС у облвиконкома для будівництва гуртожитку на 515 місць для Сумського заводу електронних мікроскопів і електроавтоматики по АДРЕСА_1 загальною площею 5850 кв. м. за рахунок земельних ділянок по АДРЕСА_1 ( ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 ) - відчужується земельна площа 215 кв. м., залишається в користуванні 830 кв. м. (а.с. 15).
Відповідно до листа старшого архітектора Сашкова, на виконання зазначеного рішення відрізка проведена у квітні 1967 р. (а.с. 16).
Крім цього, згідно державного акту на право спільної часткової власності на землю від 23.07.2002 серія ІУ-СМ № 044740, виданого ОСОБА_2 , зазначено про надання йому земельної ділянки площею 0,0872 га (а.с. 13).
На підставі договору дарування від 17.04.2018, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Кишенюк Л.П., ОСОБА_9 подарував, а обдаровані прийняли в дар належні йому на праві приватної власності 35/100 частко земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 в наступному співвідпношенні: ОСОБА_1 - 70/300 часток, ОСОБА_10 - 35/300. Загальна площа ділянки - 0,0872 га (а.с. 17).
Вважаючи, що гуртожиток збудовано, а земельна ділянка, яка була вилучена не повернута її власнику, а тому позивач вважає пункт рішення виконавчого комітету Сумської міської ради депутатів трудящих від 07.01.1965 № 44 щодо вилучення земельної ділянки таким, що вичерпав свою дію та підлягає скасуванню.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Відповідно до ч.2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Господарський спір належить до юрисдикції господарського суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, урегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського й цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.
За змістом частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі, землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також спори у справах щодо майна, що є предметом зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці, вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами (пункти 6 та 13 частини першої статті 20 ГПК України).
Також за змістом пункту 10 частини першої статті 20 ГПК України господарські суди не розглядають справи у спорах про оскарження актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій.
Так суд наголошує, що спір у цій справі не відповідає ознакам та характеристикам публічно-правового спору з огляду на таке.
Суб`єктом владних повноважень згідно зі статтею 4 Кодексу адміністративного судочинства України є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
У випадку, якщо суб`єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює владних управлінських функцій щодо іншого суб`єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами Кодексу адміністративного судочинства України ознак справи адміністративної юрисдикції та, відповідно, не повинен вирішуватися адміністративним судом.
Отже, необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення цим суб`єктом публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або надання адміністративних послуг, при цьому ці управлінські функції чи адміністративні послуги суб`єкт здійснює саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.
Таким чином, справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їхніх прав та обов`язків у правовідносинах, у яких один суб`єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого суб`єкта, а останній, відповідно, зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.
У силу статей 3, 169 та 172 ЦК України органи місцевого самоврядування є органами, через які територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов`язки як учасники цивільних відносин.
Органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються законодавством України про місцеве самоврядування власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону. Органи місцевого самоврядування в своїй самоврядній діяльності не є підпорядкованими іншим органам місцевого самоврядування.
Справи у спорах між органами місцевого самоврядування, що виникають з правовідносин, у яких органи місцевого самоврядування є учасниками цивільних відносин та реалізують повноваження власника майна, не мають ознак публічно-правового спору та належать до юрисдикції господарських судів.
З предмета та підстав позову, викладених у позовній заяві вбачається, що позивач звернувся до суду з цим позовом на захист порушеного (на його думку) права власності на вказану ним земельну ділянку до відповідача як особи, яка вже вилучила земельну ділянку для суспільних потреб, тобто станом на день звернення до суду у позивача відсутні будь-які права на зазначену земельну ділянку, а тому даний спір виник із майнових відносин приватноправового характеру.
Крім того, суд не має можливості застосувати положення п.8 ч.1 ст.19 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спори щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, оскільки аналізуючи зміст наведеної норми КАСУ, суд наголошує, що публічний спір був би підсудний суду у разі наявності у позивача будь-якого права на земельну ділянку та наміру органу місцевого самоврядування вилучити земельну ділянку.
За таких обставин суд приходить висновку про те, що спір про право власності на земельні ділянки між двома суб`єктами цивільних відносин, що не перебувають між собою у відносинах влади та підпорядкування, належить до юрисдикції господарських судів.
Зважаючи на те, що вимоги адміністративного позову фактично направлено на поновлення прав позивача у сфері земельних відносин, з огляду на суб`єктний склад сторін, суд дійшов висновку, що цей спір не є публічно-правовим та має вирішуватися за правилами господарського судочинства, а тому на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України, провадження по справі підлягає закриттю.
Керуючись ст. ст. 238, 248, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У Х В А Л И В:
Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Сумської міської ради, третя особа - Управління архітектури та містобудування Сумської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення - закрити.
Роз`яснити ОСОБА_1 , що позов підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Суддя О.А. Прилипчук