Справа № 600/1597/23-а
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2023-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2023 р. м. Чернівці Справа № 600/1597/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маренича І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби України з питань безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 далі - позивач) звернувся в суд з позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби України з питань безпеки на транспорті (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті Відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області про застосування адміністративно-господарського штрафу від 28.02.2023 р. № 352614.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачем зазначено, що відповідач протиправно наклав на нього штраф у сумі 17000 грн, оскільки на момент здійснення рейдової перевірки він не здійснював підприємницьку діяльність, а отже не міг бути суб`єктом господарювання та перевізником в розумінні Закону України "Про автомобільний транспорт", відносно якого застосовується адміністративно-господарська санкція у вигляді штрафу. Крім цього, також звертав увагу, що при оформленні матеріалів відповідачем було ряд порушень, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому в задоволенні позову просить відмовити. Зазначає, що під час проведення рейдової перевірки позивача було виявлено, що під час здійснення перевезення пасажирів перевізників не забезпечив водія транспортного засобу оформленою індивідуальною контрольною книжкою водія та графіком змінності. Таким чином, відповідачем правомірно та у відповідності до законодавства України винесено оскаржувану постанову.

Дослідивши письмові докази судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 являвся фізичною-особою підприємцем до 28.12.2022 року, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, який міститься в матеріалах справи.

23.01.2023 р. начальником Відділу державного нагляду (контролю) у Івано-Франківській області Державної служби України з безпеки на транспорті затверджено щотижневий графік проведення рейдових перевірок відділу державного нагляду (контролю) у Івано-Франківській у період з 23.01.2023 р. по 29.01.2023 р.

23.01.2023 р. начальником Відділу державного нагляду (контролю) у Івано-Франківській області видано направлення на рейдову перевірку №013096 по місту Івано-Франківськ, Івано-Франківська область: площадки ГВК; а/д М-12; а/д Н-10 а/д Н-18, а/д Т-09-06; а/д Т-1417; а/д Р-18; а/д Р-20; а/д Р-24.

24.01.2023 р. посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) здійснено перевірку транспортного засобу марки "Renault", номерний знак НОМЕР_1 , який належить позивачу, за результатами якої складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №348634, яким встановлено порушення абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", зокрема, перевізник не забезпечив водія транспортного засобу оформленою індивідуальною контрольною книжкою водія та графіком змінності. В поясненнях водія зазначено, що індивідуальна контрольна книжка водія та графік змінності не зроблено.

Відповідно до повідомлення відповідача від 13.02.2023 р. №8792/44/24-23 позивача запрошено на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт до Відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області на 28.02.2023 р. з 09.00 год-12.00 год.

Постановою Відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області від 28.02.2023 р. № 352614 за порушення вимог Закону України "Про автомобільний транспорт", до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000 грн. відповідно до абз. 3 ч.1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Не погодившись із прийнятою постановою, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України "Про автомобільний транспорт" визначає засади організації та діяльності автомобільного транспорту (далі - Закон № 2344-ІІІ).

Згідно з ст. 2 Закону України "Про автомобільний транспорт", законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, законів України "Про транспорт", "Про дорожній рух", чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.

Відповідно до ст. 1, ч. 3 ст. 6 Закон України "Про автомобільний транспорт" автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері автомобільного транспорту, забезпечує: формування та реалізацію державної політики у сфері автомобільного транспорту; нормативно-правове регулювання; визначення пріоритетних напрямів розвитку автомобільного транспорту.

Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Відповідно до п. 8 "Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Частиною 1 ст. 34 Закону № 2344-ІІІ визначено, що автомобільний перевізник повинен:

- виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів;

- утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону;

- забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут;

- забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров`я водіїв;

- організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод;

- забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства;

- забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту;

- забезпечувати безпеку дорожнього руху;

- забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Згідно приписів ст. 48 Закону № 2344-ІІІ ввтомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

При оформленні товарно-транспортної накладної вантажовідправник зазначає такі обов`язкові реквізити:

дата і місце складання;

вантажовідправник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);

автомобільний перевізник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), прізвище, ім`я, по батькові водія та номер його посвідчення;

вантажоодержувач (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);

транспортний засіб (марка, модель, тип, реєстраційний номер автомобіля, причепа/напівпричепа), його параметри із зазначенням довжини, ширини, висоти, загальної ваги, у тому числі з вантажем, та маси брутто;

пункти завантаження і розвантаження.

Порядок ведення та надання інформації з реєстру товарно-транспортних накладних визначається Кабінетом Міністрів України.

У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов`язковими документами також є:

для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг;

для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Відповідно до абз. 3 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як встановлено судом вище, 24.01.2023 р. посадовими особами відділу державного нагляду (контролю) здійснено перевірку транспортного засобу марки "Renault", номерний знак НОМЕР_1 , який належить позивачу, за результатами якої складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №348634, яким встановлено порушення абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", зокрема, перевізник не забезпечив водія транспортного засобу оформленою індивідуальною контрольною книжкою водія та графіком змінності. В поясненнях водія зазначено, що індивідуальна контрольна книжка водія та графік змінності не зроблено.

Варто зазначити, що в ході проведеної перевірки було встановлено, що власником транспортного засобу є ОСОБА_1 , а водієм ОСОБА_2 .

За таких обставин відповідачем і була прийнята оскаржувана постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу від 28.02.2023 р. № 352614 відносно позивача як до автомобільного перевізника.

Однак, суд не погоджується із такими висновками відповідача та прийнятою постановою про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу з огляду на таке.

Як зазначено судом вище, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Отже, автомобільним перевізником може бути як фізична особа так і юридична особа, яка надає послуги щодо перевезення пасажирів та вантажів транспортними засобами та несе відповідальність у випадку недотримання вимог Закону України «Про автомобільний транспорт».

Згідно пункту 2 частини 2 статті 55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

У поданому відзиві відповідачем зазначено, що за своєю природою штраф, який застосовується до автомобільних перевізників відповідно до статті 60 Закону України, є адміністративно господарським штрафом, а тому він може бути застосований виключно до суб`єкта господарювання у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності у сфері автомобільного транспорту.

Таким чином, суб`єктом правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 60 Закону №2344-ІІІ, може бути лише суб`єкт господарювання.

Слід відмітити, що на момент проведення перевірки транспортного засобу марки "Renault", номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , останній не був фізичною особою-підприємцем (таку діяльність припинено 28.12.2022 року), а отже не був суб`єктом господарювання, якого може бути притягнено до відповідальності згідно статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Крім цього, працівниками відділу державного контролю було встановлено, що саме ОСОБА_1 здійснював внутрішні вантажні перевезення. До таких висновків посадові особи дійшли на підставі того, що власником транспортного засобу марки "Renault", номерний знак НОМЕР_1 є ОСОБА_1 , а тому автомобіль знаходиться у його користуванні і він є автомобільним перевізником.

Натомість, суд зазначає, що норми Закону України «Про автомобільний транспорт» не ототожнюють поняття «власник транспортного засобу» та «автомобільний перевізник», оскільки власник автомобіля за певних умов може бути автомобільним перевізником, проте у випадку, якщо автомобільним перевізником є користувач транспортного засобу, а не його власник, відповідальність за порушення вимог Закону України «Про автомобільний транспорт» останній не несе.

Враховуючи наведене, суд вважає безпідставними доводи відповідача стосовно того, що саме ОСОБА_1 був автомобільним перевізником вантажу, який перевозився транспортним засобом марки "Renault", номерний знак НОМЕР_1 , оскільки встановлення виключно факту володіння позивачем транспортним засобом не може безумовно свідчити про те, що він також і є автомобільним перевізником.

Слід зазначити, що в матеріалах справи взагалі відсутні будь-які інші докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 здійснював перевезення вантажу на комерційній основі 24.01.2023 року транспортним засобом марки "Renault", номерний знак НОМЕР_1 , водієм якого був ОСОБА_2 .

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 безпідставно притягнено до відповідальності згідно постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 28.02.2023 р. № 352614.

Отже, постанова Відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу від 28.02.2023 р. № 352614 є протиправною та підлягає скасуванню.

Решта доводів учасників справи не спростовують висновків суду стосовно протиправності оскаржуваної постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 28.02.2023 р. № 352614.

Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74 -76 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно частин першої третьої статі 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Стосовно розподілу судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, за звернення до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір у сумі 1073,60 грн.

Оскільки позов задоволено повністю, то суд присуджує на користь позивача судові витрати (судовий збір) у сумі 1073,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби України з безпеки на транспорті №352614 від 28.02.2023 року про застосування адміністративно-господарського штрафу у сумі 17000,00 грн.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби України з безпеки на транспорті - судовий збір в сумі 1073,60 грн.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач - Відділ державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби України з питань безпеки на транспорті (вул. Руська, 248 "У", м. Чернівці, 58023, Код )

Суддя І.В. Маренич