Справа № 169/435/23
Суддя: Сухоручко Ю. О.
Дата ухвалення: 2023-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 169/435/23
Провадження № 2-а/168/5/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2023 року смт. Стара Вижівка

Старовижівський районний суд Волинської області у складі :

головуючого судді Сухоручко Ю.О.,

за участю секретаря судового засідання Таксюк О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Стара Вижівка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ковельського районного управління Головного управління національної поліції у Волинській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Ковельського районного управління Головного управління національної поліції у Волинській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Позивач позов мотивує тим, що згідно постанови відповідача від 25 березня 2023 року серії БАД №249881 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 126, ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3 400 гривень.

Як вбачається із вказаної постанови, суть правопорушення полягає в тому, що ОСОБА_1 25.03.2023 року о 18 годині 19 хвилин в смт. Луків по вул. Молева керував мотоциклом VIPER, не мав права керування транспортним засобом і без документів на нього, був у не застебнутому мотошоломі, чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст.126, ч. 2 ст.126, ч. 5 ст.121 КУпАП.

25 березня 2023 року в смт. Луків біля 18 години ОСОБА_2 на вищеназваному мотоциклі, що належить його батьку ОСОБА_3 , відвозив додому ОСОБА_1 . Оскільки у ОСОБА_2 не має посвідчення на право керування транспортними засобами, він, побачивши працівників поліції, зупинив мотоцикл та відійшов від нього. В цей час до них під`їхав поліцейський автомобіль, з якого вийшли працівники поліції, які висловили ОСОБА_1 претензії з приводу керування ним мотоциклом у не застебнутому мотошоломі, незважаючи на пояснення ОСОБА_1 , що він не керував транспортним засобом, що працівники поліції бачили, як мотоциклом керував ОСОБА_2 , останні на них не відреагували та притягнули його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 126, ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Дії відповідача щодо винесення зазначеної вище постанови про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності вважає неправомірними, а постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності вважає незаконною з таких підстав.

Відповідно до статей КУпАП, в скоєнні яких обвинувачується ОСОБА_1 , суб`єктом зазначених правопорушень може бути лише водій транспортного засобу.

Керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху - для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

У пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Згідно абз. 4 п. 27 згаданої Постанови Пленуму Верховного Суду роз`яснено, що для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли водій почав рухатись.

Так, 20.02.2019 року Касаційний адміністративний суду в складі Верховного Суду в рамках справи №404/4467/16-а зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, вчинити адміністративні правопорушення, в яких звинувачують ОСОБА_1 , може лише водій, тоді як він не керував транспортним засобом, за кермом мотоцикла перебував ОСОБА_2 , і це бачили працівники поліції, що повинно бути відображено у відеозаписах з їх відеореєстраторів.

У даному випадку для підтвердження порушення Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до статті 251 КУпАП, мав би надати, зокрема, відеозапис події, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків тощо, проте будь-яких доказів, що свідчили б про вчинення позивачем інкримінованих йому адміністративних правопорушень, крім оскаржуваної постанови, відповідачем не надано, оскільки їх не існує.

Просить суд скасувати постанову від 25 березня 2023 року по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 126, ч. 5 ст. 121 КУпАП у виді штрафу в розмірі 3 400 грн. за порушення Правил дорожнього руху України.

Ухвалою Турійського районного суду Волинської області від 01.05.2023 року адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Ковельського районного управління Головного управління національної поліції у Волинській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення було передано за підсудністю до Старовижівського районного суду Волинської області.

Ухвалою Старовижівського районного суду Волинської області від 24.05.2023 року позовну заяву призначено до судового розгляду, з викликом сторін у судове засідання.

У судове засідання позивач не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Представник позивача Клімук В.С. 07.06.2023 року, 22.06.2023 року у судове засідання не з`являвся, але надсилав заяви в яких зазначав, що просить суд відкласти розгляд справи у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому процесі.

У поданому 01.06.2023 року відзиві на позов представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Вказав, що 25.03.2023 відносно ОСОБА_1 інспектором СРПП ВП№1 (м. Любомль) Ковельського районного управління поліції ГУНП у Волинській області старшим лейтенантом поліції Самолюком Олександром Івановичем, було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД №49881 за ч. 1 ст. 126, ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 126 КУпАП накладено стягнення в розмірі 3400,00 грн.

25.03.2023 інспектор СРПП ВП №1 (м.Любомль) Ковельського районного управління поліції ГУНП у Волинській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 перебував у добовому наряді ГРПП спільно із поліцейським СРПП ВП№ 1 (м.Любомль) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області старшим сержантом поліції Пастернаком Сергієм Миколайовичем. Під час патрулювання смт. Луків, було виявлено скутер марки Вайпер, водій якого під час руху на скутері був без застебнутого мотошолома що є порушенням п. 2.3 г ПДР України. А також водій здійснював рух транспортним засобом при цьому не мав права керування даним транспортним засобом, чим порушив п.2.1 а ПДР України, та відсутній реєстраційний документ на транспортний засіб, чим порушив 2.1 б ПДР України. Підійшовши до транспортного засобу старший лейтенант поліції ОСОБА_4 представився та повідомив водія про факт ведення відеофіксації. Поліцейський повідомив водія, що заборонено здійснювати рух на скутері без застебнутого мотошолома, що є порушенням п. 2.3 г ПДР України. Після чого старший лейтенант поліції запросив водія до службового автомобіля для перевірки документів відповідно до п.2.1а, 2.16, 2.1г, на що ОСОБА_1 погодився. В ході спілкування з водієм, було чути різкий запах алкоголю з порожнини рота. Виявивши ознаки алкогольного сп`яніння водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився. Після чого було відносно водія було складено адміністративну постанову за порушення вимог ч.2 ст. 126, ч.5 ст.121 ч.1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн., та адміністративний протокол серії ААД№ 58618 за порушення вимог ч. 1 ст. 130 КУпАП. Також ОСОБА_1 хоче ввести в оману суд, зазначаючи, що не керував даним транспортним засобом, хоча на відеозаписі із авто-реєстратора службового автомобіля чітко видно, як ОСОБА_1 керує даним автомобілем. Під час розгляду справи водія повідомлено про його права, роз`яснено основні положення ст. ст. 55, 56, 59, 69 Конституції України, ст.268 КУпАП. Уточнено у водія розуміння його прав та наявність питань чи заперечень. Водій будь-яких заперечень не висловлював. Під час роз`яснення суті порушення відповідно до ПДР України ОСОБА_1 повідомив, що він все зрозумів.

У судове засідання представник відповідача не з`явився, проте в матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи за відсутності відповідача.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Вимогами ч. 1 ст. 286 КАС України передбачено, що адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно до ч. 1, ч. 3 ст. 268 КАС України, у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

З урахування вищезазначених норм, суд прийшов до переконання про можливість розгляду даного позову за відсутності позивача та його представника, з урахуванням спеціальної норми закону про скорочений розгляд даної категорії справ, та можливість розгляду справи за відсутності учасників.

У зв`язку з неявкою усіх учасників провадження фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до вимог ст.229 КАС України не здійснювалось.

Дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на таке.

За змістом постанови серії БАД №249881 від 25.03.2023 року, винесеної інспектор СРПП ВП №1 (м.Любомль) Ковельського районного управління поліції ГУНП у Волинській області старшим лейтенантом поліції Самолюк О.І., 25.03.2023 року о 18 год. 19 хв. в смт. Луків по вул. Молева водій ОСОБА_1 керував скутером марки Вайпер без документа, що підтверджує право керування транспортним засобом, без документів на нього, був у не застебнутому мотошоломі, чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст.126, ч. 2 ст.126, ч. 5 ст.121 КУпАП.

Позивач оскаржує постанову про накладення стягнення ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 126, ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При вирішенні спору суд керується таким.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі, а також у визначених законом випадках здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно з ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови (ст. 245 КУпАП).

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Аналізуючи наведені положення законодавства, слід дійти висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, оцінити наявні докази. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

При цьому, особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (стаття 62 Конституції України).

Тобто, саме відповідач, як особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинна довести наявність події і складу адміністративного правопорушення та винуватість особи, тобто наявність законних підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до статей 9, 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху України (далі ПДР України), затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (із змінами та доповненнями).

Частиною 5 ст. 121 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Частинами 1, 2 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, та за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до п. 2.3 «г» ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний під час руху на мотоциклі і мопеді бути в застебнутому мотошоломі і не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів.

Згідно з підпунктами «а», «б», «ґ» пункту 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту технічний талон), чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Підпунктом «а» п. 2.4 ПДР встановлено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

На підтвердження складу правопорушень за ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 126, ч. 5 ст. 121 КУпАП відповідачем наданий суду відеозапис події з нагрудної камери поліцейського та із авто-реєстратора службового автомобіля.

За результатами перегляду відеозапису із авто-реєстратора службового автомобіля файл IMG_5990.mp4 суд встановив, що скутер VIPER знаходився у статичному стані та відсутній жодний доказ, який підтверджує, що позивач ОСОБА_1 керував вищезазначеним транспортним засобом.

Відеозапис з нагрудної камери триває 45 хвилин, однак не містить жодних даних про керування 25.03.2023 року ОСОБА_5 в смт. Луків по вул. Молева скутером марки VIPER.

Суд звертає увагу на те, що на відео не зафіксовано момент керування транспортним засобом або будь-яке його переміщення.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази керування транспортним засобом без шолома та посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення позивачем правопорушення, оскільки сам по собі опис адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.04.2018 року по справі № 338/1/17 та від 29.04.2020 року по справі № 161/5372/17.

Інших належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 126, ч. 5 ст. 121 КУпАП відповідачем суду не надано та матеріали справи не містять.

З урахуванням наведеного, суд доходить висновку про недоведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 126, ч. 5 ст. 121 КУпАП, а тому позов слід задовольнити, скасувати оскаржувану постанову, а провадження у справі закрити за відсутністю події та складу адміністративних правопорушень.

Керуючись статтями 2,5-9, 19, 72, 77, 90, 211, 241, 242, 245, 246, 250, 286 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Ковельського районного управління Головного управління національної поліції у Волинській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову від 25 березня 2023 року серії БАД №249881 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 126, ч. 5 ст. 121 КУпАП скасувати та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Старовижівського районного суду

Волинської області Ю.О. Сухоручко