Справа № 240/6625/23
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2023 року м. Житомир справа № 240/6625/23

категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Єфіменко О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (далі - позивачка) із позовом, в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови їй у виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області нарахувати та виплатити їй грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - відповідач, управління) безпідставно відмовило у нарахуванні та виплаті грошової допомоги передбаченої п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із незарахуванням до її страхового стажу періоду роботи з 02.09.1985 до 04.01.1993 на посадах школи №11 м.Мурманська та відсутністю можливості витребувати у російської федерації необхідні документи для підтвердження такого стажу, у зв`язку із введенням в України воєнного стану. Такі дії відповідача позивачка вважає протиправними, а тому звернулася до суду за захистом порушених прав.

Ухвалою судді від 22.03.2023 відкрите провадження по даній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

01.05.2023 від представника відповідача надійшов до суду відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" позивачка не працювала в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"- "ж" статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а тому права на виплату грошової допомоги як працівнику освіти не має.

16.05.2023 від позивачки надійшла до суду відповідь на відзив, в якій вказує, що твердження відповідача не пов`язані з обставинами справи, а лише містять цитування норм матеріального права. Зауважує, що на день досягнення пенсійного віку та до теперішнього часу обіймала посаду вчителя математики Черняхівського ліцею № 2, тобто посаду, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років. Крім того, наголошує, що на момент звернення із заявою про призначення пенсії її спеціальний страховий стаж становив більше 30 років, що дає право для отримання державної допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.

Дослідивши матеріали справи, врахувавши позицію учасників справи викладену у заявах по суті та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд вважає за необхідне вказати наступне.

ОСОБА_1 перебує на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та з 13.01.2022 отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Позивачка вважаючи, що має право на отримання одноразової допомоги, як працівник освіти, за наявності страхового стажу на відповідних посадах понад 30 років, неодноразово зверталася (24.03.2022, 11.04.2022) до відповідача із відповідними заявами, у відповідь на які отримала відмови, мотивовані відсутністю на таку виплату законних підстав.

20.11.2022 позивачка повторно звернулася до відповідача з питання виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, передбаченої п.7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, як працівнику освіти, що має страховий стаж на відповідних посадах понад 30 років. У відповідь на подану заяву, листом відповідача № 26-39376/К-02/8-0600/23 від 02.01.2023, їй роз`яснено про відсутність можливості перевірити достовірність трудової діяльності у м.Мурманську російської федерації у період з 02.09.1985 по 04.01.1993, внаслідок офіційного розірвання дипломатичних відносин між Україною та російською федерацією.

Не погоджуючись із такими діями відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивачка звернулася до суду за їх захистом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вказує наступне.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом визначаються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Частиною 1 Закону №1058-IV врегульовано відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Пунктом «е» ст.55 Закону № 1788-XII визначено, що право на пенсію за вислугу років мають: працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років.

Особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України (п.7-1 Прикінцеві положення Закону № 1058-IV).

Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 р. № 1191 (далі - Порядок). Цей Порядок визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та механізм її виплати.

Згідно з пунктом 2 Порядку до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (1788-12), що передбачені: переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. № 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років".

Грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 р. призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (1058-15) та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону (1058-15), працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (1788-12), і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію (п.5 Порядку).

Приписами п.6 Порядку передбачено, що для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ( 1058-15), станом на день її призначення.

Виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати (п.7 Порядку).

Аналізуючи наведені норми права, суд вважає, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з досягненням нею пенсійного віку, наявністю у неї необхідного страхового стажу, вихід на пенсію саме з посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону № 1058-IV, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 13.03.2018 у справі №234/13835/17, в якій зазначив, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального стажу роботи на певних, визначених законодавством, посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної або комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.

За відомостями відображеними у трудовій книжці позивачка працювала: з 14.09.1979 по 30.08.1980 на посаді старшої піонервожатої Черняхівської восьмирічної школи; з 01.09.1980 по 15.08.1985 зачислена на стаціонар студенткою Житомирського педінституту; з 02.09.1985 по 04.01.1993 в м.Мурманську рф, за місцем направлення служби чоловіка-військовослужбовця; з 31.08.1993 по 15.08.1995 вчителем математики та креслення Черняхівської середньої школи № 2; з 15.08.1995 по 17.08.2005 переведена на посаду вчителя математики Новоград-Волинської середньої школи №11; з 23.09.2005 по 30.08.2019 на посаді вчителя математики загальноосвітньої школи І-ІІІ ступеня № 36 м.Житомира; з 04.09.2019 по теперішній час вчителем математики Черняхівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів (перейменованої на Черняхівській ліцей № 2).

Як пояснено представником відповідача у заяві по суті (відзиві на позов) відмовою у нарахуванні та виплаті одноразової допомоги передбаченої п.7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV слугував той факт, що позивачка на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст.26 Закону №1058-IV не працювала на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугою років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону № 1058-IV.

Втім такі твердження представника відповідача суд до уваги не приймає, оскільки матеріалами справи доведено зворотнє. Як вже зазначалося, позивачці призначено пенсію за віком з 13.01.2022 та на момент призначення пенсії та звернення до суду вона працювала вчителем математики Черняхівського ліцею №2, тобто працювала на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугою років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону № 1058-IV.

Позивачкою зазначено, що відповідно до заяви від 11.04.2022 та доданих до такої довідок на підтвердження періодів роботи на посаді працівника освіти для виплати допомоги в розмірі десяти пенсій, відповідачем здійснено перерахунок її пенсії, враховуючи періоди трудової діяльності підтверджені вказаними довідками, втім безпідставно не призначено одноразову грошову допомогу, з приводу якої і виникли спірні правовідносини.

Разом з тим, суд вважає, за необхідне наголосити на тому, що страховий стаж, передбачений пунктами 2 і 3 цього Порядку №1191, враховується в календарному обчисленні. При цьому допускається підсумовування страхового стажу за періоди роботи, які дають право на призначення пенсії відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону № 1788-XII.

Відповідно до п.1 Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 04.11.93 (далі - Перелік № 909) посада учитель підпадає під перелік таких посад, що дає право на пенсію за вислугу років.

Основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка (ст. 62 Закону №1788-ХІІ).

На момент розгляду справи судом діє порядок ведення трудових книжок, який регулюється Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (надалі - Інструкція №58).

Згідно з пунктом 2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

З положень пункту 2.4. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників вбачається, що необхідним реквізитом під відповідним записом у трудовій книжці працівника є печатка.

Разом з тим, обов`язок щодо внесення записів до трудової книжки покладається на роботодавців, що виключає провину особи, яка бажає призначити пенсію, у недоліках таких записів.

Як свідчать матеріали справи позивачка має відповідні записи у трудовій книжці щодо трудової діяльності на посаді вчителя, у різних навчальних закладах (школі, ліцеї) та такі записи є належними та допустимими доказами на підтвердження її трудового стажу на посадах в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дала їй право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону №1058-IV.

Вказана позиція кореспондується з нормами Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 (далі - Порядок № 637), відповідно до пункту 1 якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 Про трудові книжки працівників відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 у справі №677/277/17.

З аналізу наведених норм, судом встановлено, що відповідальність за ведення трудової книжки покладається на підприємство, відтак, заповнення неналежне оформлення граф трудової книжки не може бути підставою для виключення певних періодів роботи зі страхового стажу позивача.

За положеннями статті 10 Закону України «Про освіту» №2145-VIII від 5 вересня 2017 року (далі - Закон №2145-VIII) невід`ємними складниками системи освіти є: дошкільна освіта; повна загальна середня освіта; позашкільна освіта; спеціалізована освіта; професійна (професійно-технічна) освіта; фахова передвища освіта; вища освіта та освіта дорослих, у тому числі післядипломна освіта.

Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини та громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються й не можуть бути скасовані. Під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту й обсягу наявних прав і свобод.

За приписами ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Отже, зважаючи на те, що у позивачки наявний педагогічний стаж більше 30 років, займані нею посади відносяться до посад педагогічних працівників, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, до призначення пенсії за віком не отримувала будь-яку пенсію, тому вона має право на нарахування та виплату грошової допомоги, яка передбачена пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058 та Порядком.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні критерії відповідачем не дотримані, що зумовило звернення позивачки за захистом порушених прав та інтересів до суду.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Питання про розподіл судових витрат, судом вирішується відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись ст.257-263, 293,295,297 КАС України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7, м.Житомир,10003. ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, задовольнити.

Визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті грошової допомоги у розмірі 10-ти місячних пенсій на день її призначення передбаченої п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести ОСОБА_1 нарахування та виплату грошової допомоги передбаченої п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у розмірі 10-ти місячних пенсій на день призначення пенсії.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Єфіменко

Повний текст складено: 28 червня 2023 р.