Справа № 280/415/23
Суддя: Щербак А.А.
Дата ухвалення: 2023-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 червня 2023 року м. Дніпросправа № 280/415/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Щербака А.А. (доповідач),

суддів: Баранник Н.П., Малиш Н.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17 квітня 2023 року (суддя Максименко Л.Я.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Позивач просив визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 27.03.2020 року по 22.12.2022 року включно;

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні виходячи з грошового забезпечення за останні 2 календарні місяці роботи, що передують звільненню за період з 27.03.2020 року по 22.12.2022 року включно в сумі 262 577 гривень 35 копійок.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 17 квітня 2023 року позов задоволено частково.

Суд вирішив визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на користь ОСОБА_1 29475,43 грн. середнього заробітку за затримку розрахунку при звільнені.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Позивачем подана апеляційна скарга, просить рішення суду першої інстанції змінити шляхом зміни суми середнього заробітку за затримку розрахунку при звільнення з « 29475,43грн» на « 88426,30грн».

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, зменшено суму середнього заробітку без будь якого обґрунтування та розрахунку частки заборгованості, а стягнута судом першої інстанції сума не компенсує позивачу витрат, понесених з вини відповідача.

Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до пункту 3 частини 1 ст.311 КАС України в порядку письмового провадження, на підставі наявних у ній доказів.

Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 з 26.03.2015 по 26.03.2020 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Відповідно до наказу від 27.03.2020 №63 позивача з 26.03.2020 було звільнено з військової служби.

Проте, при звільненні позивачу не було виплачено індексацію грошового забезпечення.

Для вирішення спору позивач звернувся до суду.

На виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 13.10.2022 року у справі №280/11477/21 відповідачем 23.12.2022 року виплачено індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 із застосуванням місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) січень 2008 року на загальну суму 84576,52 грн. з одночасним відрахуванням військового збору 1,5%.

З вимогою стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції зазначив, що за обставин цієї справи необхідне застосувати критерії зменшення розміру відшкодування, визначеного відповідно до статті 117 КЗпП України, виходячи зі середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні.

Колегія суддів з висновками суду першої інстанції погоджується.

Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 вказаного Кодексу.

Відповідно до статті 116 Кодексу законів про працю України (в редакції чинній на момент звільнення позивача до 18.07.2022) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

За приписами ст.117 КЗпП України (в редакції, яка була чинною до 18.07.2022) в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 №2352-ІХ, який набрав чинності з 19.07.2022 зазначені статті КЗпП України викладені у наступній редакції:

Статті 116. Строки розрахунку при звільненні

При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Стаття 117. Відповідальність за затримку розрахунку при звільненні

У разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

З 19.07.2022 законодавцем встановлене обмеження щодо розміру відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні шестимісячним терміном.

Судом першої інстанції вірно було зазначено, що в даному випадку правовідносини щодо розрахунку при звільненні закінчились виплатою відповідачем 23.12.2022 суми індексації грошового забезпечення. Тобто такий розрахунок відбувся в період дії поточної редакції ст. 117 КЗпП України.

До спірних правовідносин слід застосовувати поточну редакцію ст. 117 КЗпП України.

Як було встановлено судом першої інстанції, на час звільнення з позивачем не було проведено остаточного розрахунку, а саме роботодавець не нарахував та не виплатив індексацію грошового забезпечення при звільненні, що було предметом розгляду у справі №280/11477/21.

23.12.2022 на виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 13.10.2022 року у справі №280/11477/21 позивачу виплачено 84576,52 грн. індексації грошового забезпечення (довідка № 21 від 29.03.2023).

Вірно судом першої інстанції було встановлено, що відповідачем неправомірно не здійснено остаточного та повного розрахунку з ОСОБА_1 в частині невиплати індексації грошового забезпечення, а тому у позивача наявне право на застосування положень ст. 117 КЗпП України в частині отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Період затримки в даному випадку складає з 27.03.2020 (наступний день після звільнення) по 27.09.2020 (шість місяців згідно положень ст.117 КЗпП України) 185 днів.

Обчислення середнього заробітку слід проводити відповідно до вимог Постанови КМУ № 100 від 08.02.1995 «Про затвердження порядку обчислення середнього заробітної плати».

Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку № 100 у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Згідно з п. 8 Порядку №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно довідки ВЧ НОМЕР_1 Національної гвардії України від 29.03.2023 вих. № 23 середньоденне грошове забезпечення ОСОБА_1 складало 477,98 грн. (28201,02 грн./59днів).

З урахуванням періоду затримки розрахунку 185 днів, розрахунку середньоденного грошового забезпечення позивача 477,98 грн., розмір середнього заробітку у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні складає: 477,98х185=88426,30 грн.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що за обставин цієї справи необхідне застосувати критерії зменшення розміру відшкодування, визначеного відповідно до статті 117 КЗпП України, виходячи зі середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні, з огляду на таке.

Як було встановлено судом першої інстанції, станом на дату звільнення (26.03.2020) позивачу виплачено 17697,99 грн., сума невиплаченої індексації грошового забезпечення згідно рішення суду склала 84576,52 грн.

Розмір середнього заробітку у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні склав 88426,30 грн.

Судом першої інстанції вірно було взято до уваги принцип співмірності розміру сум щодо яких відбулась затримка розрахунку при звільненні та нарахованого розміру середнього заробітку за таку затримку.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що достатньою та обґрунтовано є сума в розмірі 29475,43 грн. (1/3 від загального розміру розрахованого середнього заробітку у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні).

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Постанова у повному обсязі складена 28 червня 2023 року.

Головуючий - суддя А.А. Щербак

суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш