Справа № 540/514/22
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2023-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
-----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2023 р.м. ОдесаСправа № 540/514/22

Категорія:108020200 Головуючий в 1 інстанції: Хурса О.О.

Місце ухвалення: м. Одеса

Дата складання повного тексту: 31.03.2023 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Бітова А.І.

суддів - Лук`янчук О.В.

- Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2023 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "СТРОЙ МИР" до Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі про визнання протиправними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2022 року товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "СТРОЙ МИР" звернулася до суду з позовом до Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі про визнання протиправним та скасувати рішення Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі №UA508040/2021/000293/2 від 29 грудня 2021 року про коригування митної вартості товарів.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що декларантом подано митні декларації на товари, які надійшли на виконання умов зовнішньоекономічного контракту. Разом з митними деклараціями до митного органу подані зовнішньоекономічний контракт та доповнення, а також інші документи відповідно до МК України. Однак спірними рішеннями про коригування митної вартості збільшено вартість товару та застосовано резервний метод визначення митної вартості товарів. В той же час, розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім аргументом для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору. Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу, відповідно до норм Митного Кодексу. Усі документи, які зазначені у вищевказаної ст. 53 МК України як основні, були надані декларантом. Позивач вважає, що митний орган не надав пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії товарів, умов поставки, комерційних умов, що підтверджує необґрунтованість оскаржуваних рішення про коригування митної вартості.

Відповідач правом подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2023 року адміністративний позов ТОВ "СТРОЙ МИР" до Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі про визнання протиправним та скасування рішення - задоволено.

Визнано протиправними та скасовано рішення Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі про коригування митної вартості товарів №UA508040/2021/000293/2 від 29 грудня 2021 року.

В апеляційній скарзі Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги:

- у рішенні про коригування митної вартості було вказано про те, що у наданому позивачем рахунку-фактурі та згідно маркування товар виготовлено з алюмінію, згідно технічної документації та опису товару, вказаному у митній декларації, товар виготовлено зі сплаву алюмінію. При цьому вартість алюмінію на світовому ринку (Лондонська біржа металів) у жовтні (на дату наближену до дати виготовлення товару, що встановлено під час проведення митного огляду) 2021 року становила 2 962,12 доларів США за тону (2,96 доларів США за кілограм), алюмінієвого сплаву - 2 679,72 доларів США за тону (2,67 доларів США за кілограм), в той час коли до митного оформлення товар заявлено за митною вартістю еквівалентною від 1,27 до 1,42 доларів США за кілограм. Тобто, алюміній є лише сировиною для виготовлення задекларованого товару, а вартість самого товару, як мінімум буде включати вартість такої сировини (алюмінію), енергоресурсів та робіт необхідних для його виготовлення, а також зважаючи на умови поставки CIF - витрати пов`язані з доставкою та страхування до митного кордону України;

- суд першої інстанції не взяв до уваги, що використання митними органами інформації з єдиної автоматизованої інформаційної системи митних органів України (ЦБД ЄАІС), для забезпечення здійснення митного контролю, в тому числі під час виконання митної формальності "перевірка митної вартості", затверджено МК України (ч.7 ст. 317). Отже, наявність в ЄАІС відомостей про митне оформлення товару є прямим доказом (об`єктивною інформацією) що цю "партію товару дійсно було імпортовано до України" за вказаною ціною, та іншими характеристиками та ознаками, які містяться в ЦБД. Суд першої інстанції не взяв до уваги і те, що заявлену декларантом митну вартість товару не може бути визнано у зв`язку з тим, що документи надані декларантом для здійснення митного оформлення та для підтвердження заявленої митної вартості містять розбіжності та не містять усіх необхідних відомостей стосовно складових митної вартості;

- відповідно до положення статті VII Генеральної Угоди з тарифів і торгівлі, оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості товару (під "дійсною вартістю" слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції). Тобто, алюміній є лише сировиною для виготовлення задекларованого товару, а вартість самого товару, як мінімум буде включати вартість такої сировини (алюмінію), енергоресурсів та робіт необхідних для його виготовлення, а також зважаючи на умови поставки CIF - витрати пов`язані з доставкою та страхування до митного кордону України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:

Між ТОВ "СТРОЙ МИР" (покупець) та "METAL GROUP CO., LTD" (продавець) укладено зовнішньоекономічний договір №CH-UA/18/02/06, за умовами якого продавець зобов`язується продати, а покупець оплатити та прийняти товар.

Відповідно до умов контракту одиниці виміру кількості товару: кг, шт.., м^2, м^3. Поставка товару здійснюється на умовах CIF ODESSA/CHORNOMORSK/YUZHNIY згідно міжнародних правил "Інкотермс". Ціна за одиницю товару зазначається у товаросупровідних документах. Загальна вартість контракту складає 500 000,00 дол. США. Умови оплати: 100% оплата впродовж 30 днів, після отримання товару на склад.

На виконання умов вказаного договору компанія "METAL GROUP CO., LTD" поставила ТОВ "СТРОЙ МИР" партії товарів, у подальшому задекларованих у митних деклараціях (далі МД) №UA508040/2021/010138 від 29 грудня 2021 року.

На виконання вимог ст. 54 МК України під час здійснення Одеською митницею митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з зазначеними митними деклараціями (МД) було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у графі 33 рішень про коригування митної вартості товарів №UA508040/2021/000293/2 від 29 грудня 2021 року.

Так, у поданій МД №UA508040/2021/010138 від 29 грудня 2021 року задекларовано Профіль з алюмінієвого сплаву (без технологічних отворів), не порожнистий, який використовується при виробництві шафи-купе, у асортименті - 16 995 шт. Не підпадають під товари військового призначення та подвійного використання. Пакування: зв`язки, обмотані поліетиленовою плівкою.

До митного оформлення декларантом були подані такі документи: 1) Пакувальний лист від 28 вересня 2021 року; 2) Рахунок-фактура (інвойс) №HYH210928 від 28 вересня 2021 року; 3) Автотранспортна накладна; 4) Декларація про походження товару; 5) зовнішньоекономічний договір з додатками; 7) банківський платіжний документ 8) рахунок на транспортні послуги; 9) договір на перевезення.

За результатами визначення правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів №UA508040/2021/000293/2 від 29 грудня 2021 року, а саме:

- відповідно до п. 2 ст. 53 МК України, якщо було здійснено страхування, то одним із документів, що підтверджують митну вартість є страхові документи, що містять відомості про вартість страхування. Отже, виходячи з положень ст. 53 МК України для підтвердження митної вартості декларант разом з митною декларацією зобов`язаний подати страхові документи. Разом з тим страхових документів не надано;

- вартість алюмінію на світловому ринку у жовтні 2021 року становила 2 962,12 дол США за тонну, в той час як до митного оформлення заявлено товар вартістю 1,27 - 1,42 дол. США за кг. Інформацію щодо сировини на світловому ринку надана міністерством розвитку, економіки, торгівлі та сільського господарства України. Алюміній є лише сировиною для виготовлення товару. А вартість товару, як мінімум буде включати вартість сировини, енергоресурсів та робіт необхідних для його виготовлення, а також зважаючи на умови поставки CIF - витрати пов`язані з доставкою та страхуванням товару до митного кордону України;

- відповідно до положень ст. 7 Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватись на дійсній вартості товару;

- згідно п.п.3.2. та 6.1. контракту строк фактичної передачі товару не пізніше 45 днів від дати підтвердження замовлення покупцем. Відповідно до п.5.5. контракту, 100% оплати здійснюється протягом 30 днів після отримання товару на склад. Враховуючи вищевикладене оплата була здійснена 12 грудня 2021 року. Разом з тим на дату оформлення 29 грудня 2021 року на вимогу митного органу платіжні документи не надано;

- додатково наданий прайс-лист має адресну спрямованість, що суперечить суті прайс-листа.

Товар було вивільнено за МД №UA508040/2021/010175. Сума фінансової гарантії (різниці у платіжках, які повинні були бути сплачені Декларантом за розмінення задекларованих товарів, графа 47 МД "В подробиці розрахунків") склала 210 980,53 грн.

Відповідно до змісту рішення про коригування митної вартості митним органом було проведено аналіз баз даних ПІК АСМО "Інспектор" ЄАІС Держмитслужби та встановлено, що рівень митної вартості, на думку митниці, є більшим ніж заявлено декларантом.

Не погодившись із вищезазначеними рішенням про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся за судовим захистом із даним позовом.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю вищою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не є підставою для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо) і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що митний орган не довів належними та допустимими доказами, а також аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за цей товар.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ч.2 ст. 19 Конституції України, ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, ст.ст. 52-54, ч.1 ст. 55 МК України, які регулюють спірні правовідносини.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно ч.2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

За правилами ч.1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначається ч.2 ст. 53 МК України.

Відповідно до ч.3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у ч.2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначений положеннями даної статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст.53 МК України).

Частиною 1 ст. 54 МК України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч.1 ст. 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст. 55 цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст. 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 6 ст. 54 МК України визначено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч.2-4 ст. 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених ч.6 ст. 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Тобто, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару. Проте, такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.

При цьому, в розумінні наведених статей МК України, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи, зазначені у ч.2 ст. 53 МК України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Отже, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

В свою чергу, ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Таким чином, наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 13 лютого 2020 року у справі №812/1325/17, від 11 лютого 2020 року у справі №520/9544/18, від 12 лютого 2019 року у справі №808/1801/18, від 26 червня 2018 року у справі №814/1996/15, від 22 травня 2018 року у справі №808/178/16, від 23 жовтня 2018 року у справа №820/1761/17.

З матеріалів справи вбачається, що декларант надав всі необхідні документи, які давали змогу митному органу визначити митну вартість товару, надані документи підтверджують числове значення митної вартості товару та не містять розбіжностей.

Так, декларантом надано до митних органів контракт, в якому визначений порядок, умови і строки оплати товару, умови поставки товару, тощо, надані пакувальні листи, інвойси, коносаменти, автотранспортні накладні, прейскуранти, сертифікати походження товару, експортні декларації країни відправлення, які містять дані щодо найменування, кількості, ціни товару, умов поставки, що відповідають даним митних декларацій та не суперечить умовам контракту.

Митним кодексом України передбачено та встановлено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Умовами поставки за контрактом є базис поставки CIF, відповідно до якого саме постачальник поніс витрати на страхування товару і ці витрати включені до наданої Постачальником ціни. За таких умов, вимоги щодо надання доказів розміру витрат на страхування є безпідставними.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах Верховного від 08 квітня 2019 року у справі №814/2463/14, від 14 серпня 2018 року у справі №821/1617/17.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на невідповідність даних рахунку-фактури (товар виготовленого з алюмінію) та митної декларації (товар виготовлено зі сплаву алюмінію).

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, обґрунтовуючи свої сумніви у правильності зазначеної позивачем митної вартості товару, заявленому у спірному випадку до декларування, апелянт послався положення ст. VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі.

На вищезазначене посилається апелянт і в обґрунтування вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів вказує на те, що апелянтом не наведено обставин та доказів, яким чином документи надані позивачем порушують чи не відповідають вимогам вказаної статті. Більш того, відповідно до положень МК України, застосування Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, можливе лише у разі, коли митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у ст.ст. 58-63 цього Кодексу.

Відповідно до п.5.5 контракту, 100% оплати здійснюється протягом 30 днів після отримання товару на склад. Якщо товар розмитнюється, то він ще не потрапив на склад позивача, та розрахунків за товар здійснено не було, а відтак допущення представника митниці що 12 грудня 2021 року було здійснено оплату за товар суперечать умовам контракту. Під час митного оформлення розрахунків за товар здійснено не було, а тому вказана обставина є безпідставною.

Наявність адресної спрямованості не впливає на чинники митної вартості, а відтак, колегія суддів вважає, що не є законною підставою для коригування митної вартості.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що митним органом не наведено достатнього обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визначено та не визначено інформацію, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

Щодо посилань апелянта на те, що митним органом було здійснено порівняння митної вартості товару з рівнем митної вартості подібних товарів, що імпортуються в Україну, що міститься в ЄАІС Держмитслужби та встановлено, що рівень вартості товару значно нижчий від рівня митної вартості подібних товарів, що імпортуються в Україну, колегія суддів зазначає, що сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого позивачем та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.

Колегія суддів зазначає, що та обставина, що подібний товар розмитнювався за вартістю меншою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначення за резервним методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору.

Таким чином, митний орган зобов`язаний навести у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості у т.ч. за резервним методом визначення митної вартості, що не було зроблено митницею у спірному рішенні, в порушення норм законодавства з державної митної справи.

Крім того, вирішуючи дану справу, колегія суддів враховує, що апелянтом жодним чином необґрунтовано наявність підстав для застосування резервного метода визначення митної вартості у спірному випадку.

Так, апелянт не навів у рішенні про коригування митної вартості товару інформації щодо товару, з яким здійснюється порівняння, та пояснень щодо самих коригувань.

У спірному рішенні про коригування митної вартості товару митним органом не наведено порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості.

Таким чином, враховуючи, що правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем, висновки щодо документального не підтвердження позивачем митної вартості товару є необґрунтованими, а подальше коригування його вартості за допомогою іншого методу є протиправним.

Щодо посилань апелянта на те, що додатково наданий прайс-лист має адресний характер та суб`єктивну спрямованість, що суперечить суті прайс-листа як комерційної пропозиції необмеженій кількості потенційних покупців, то колегія суддів зазначає, що прайс-лист - це документ інформаційного характеру, який містить список цін та слугує способом для продавця розповсюджувати інформацію про товар, та за жодних умов не може бути первинним документом для визначення митної вартості товару.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що позивач надав усі наявні та достатні документи, передбачені МК України, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість та її складові.

Натомість, контролюючий орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню другорядного методу.

Крім того, у рішенні №UA508040/2021/000293/2 від 29 грудня 2021 року відсутня вказівка на товар, інформація щодо митної вартості за яким взята відповідачем за основу при коригуванні митної вартості товарів позивача.

Колегія суддів зазначає, що навіть наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг не відповідає вартості заявленій позивачем, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом, оскільки митні органи при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, мають діяти у спосіб, визначений МК України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті органом доходів і зборів відповідних рішень.

Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

Спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що оскаржуване рішення митного органу є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки позивачем надано усі передбачені чинним законодавством документи, які підтверджують митну вартість товарів, що ввозяться, та дають можливість визначити митну вартість товару за ціною договору шляхом застосування першого методу.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ТОВ "СТРОЙ МИР".

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 27 червня 2023 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.