Справа № 620/2489/23
Суддя: Тихоненко О.М.
Дата ухвалення: 2023-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 червня 2023 року м. Чернігів Справа № 620/2489/23

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Тихоненко О.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі відповідач 2) про визнання протиправним та скасування рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії від 30.11.2022 № 98 та зобов`язання відповідача здійснити призначення та виплату позивачу з 12.10.2022 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до пункту ''а'' статті 13 Закону України ''Про пенсійне забезпечення'' з урахуванням його застосування відповідно до рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач спірним рішенням відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за відсутності необхідного пенсійного віку та пільгового стажу, однак згідно записів у трудовій книжці позивач має необхідний пільговий стаж роботи за Списком № 1, що надає останній право на пенсію за Законом України Про пенсійне забезпечення.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 13.03.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду надано термін для подачі відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечень.

Вказану ухвалу суду відповідач 1 отримав 13.03.2023, що підтверджується довідкою в матеріалах справи (а.с.58), однак правом для подання відзиву чи заяви про продовження процесуального строку для подання відзиву у встановлений судом 15-денний строк не скористався. При цьому, суд зазначає, що відповідачем 1 електронною поштою подано відзив на позов 04.04.2023 без клопотання про поновлення процесуального строку на його прийняття, як наслідок поданий понад строк відзив не може бути прийнятий судом до уваги.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 04.05.2023 залучено до участі у справі № 620/2489/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії другого відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області.

Вказану ухвалу суду відповідач 2 отримав 11.05.2023, що підтверджується розпискою в матеріалах справи (а.с.70), однак правом для подання відзиву чи заяви про продовження процесуального строку для подання відзиву у встановлений судом 15-денний строк не скористався. При цьому, суд зазначає, що ГУ ПФУ в Чернігівській області згідно штампу на конверті подано відзив на позов 08.06.2023 без клопотання про поновлення процесуального строку на його прийняття, як наслідок поданий понад строк відзив не може бути прийнятий судом до уваги.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 22.11.2022 звернулась до відділу обслуговування громадян №7 (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в м. Ізмаїлі Одеської області з заявою та відповідними документами про призначення пенсії за віком на пільгових умовах (а.с.18).

За принципом екстериторіальності заяву позивача було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області та прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії від 30.11.2022 № 98 (а.с.21-22).

Вказаним рішенням позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, в зв`язку з відсутністю необхідного пенсійного віку, передбаченого статтею 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Також в Рішенні №98 від 30.11.2022 зазначено, що на дату звернення страховий стаж заявника становить 14 років 0 місяців 19 днів; пільговий стаж за списком №1 становить 9 років 4 місяці 24 дні; всього для розрахунку стаж становить 23 роки 0 місяців 19 днів; до загального страхового та пільгового стажу враховано всі періоди. Додатковий коментар: згідно з пунктом 2 п.п.1 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років у жінок, з яких не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Листом від 01.12.2022 Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повідомило позивача про прийняте рішення (а.с.20).

Позивач вважаючи, що має право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1, звернулася до суду з відповідним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Даючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Так, у відповідності до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

З жовтня 2017 року Верховною Радою України було прийнято Закон № 2148-VIII, що доповнив Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058- IV від 09.07.2003 р. (далі - Закон №1058-IV) розділом XIV-1, який містить пункт 1 частини другої статті 114 такого змісту:

«На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.»

За правилами статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р. №1788-ХІІ, право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Згідно з пунктом «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції, чинній до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015 р. (далі - «Законом № 213- VIII»), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Законом № 213-VIII, який набрав чинності з 01 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 45 років до 50 років.

Разом з тим, відповідно до пункту 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (п. 1 рішення).

Крім того, згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного рішення Конституційного Суду України застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213- VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Таким чином, рішенням № 1-р/2020 Конституційний Суд України визнав неконституційними окремі положення Закону України «Про пенсійне забезпечення», у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення цього рішення (п. 2 резолютивної частини). Одночасно Конституційний Суд України встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми у редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1 -р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 45 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні Конституційного Суду України).

Отже, на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1 -р/2020 з одного боку, та Законом №1058-IV - з іншого боку в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 45 років, тоді як другий - у 50 років.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 листопада 2021 року у справі №360/3611/20 прийшла до висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Таким чином з урахуванням норм Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» та рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020, позивач має необхідний пенсійний вік для призначення пенсії, як наслідок рішення відповідача 1 у вказаній частині є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Також суд зазначає, що відповідач 1 в рішенні №98 від 30.11.2022 вказує, що пільговий стаж позивача за списком №1 становить 9 років 4 місяці 24 дні.

З вказаними доводами неможливо погодитись, враховуючи наступне.

Так, відповідно до частини першої ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 р. №796-ХП (із змінами), з 1 січня 1993 року та в наступні роки пільги з обчислення стажу роботи у зоні відчуження визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно абзацу третього підпункту 2 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про компенсації та пільги особам, які працюють на Чорнобильській АЕС і у зоні відчуження» від 29.02.1996 р. №250, яка була чинна в період з 28.02.1996 р. до 30.06.1998 р., працівникам, які постійно виконують роботи з експлуатації Чорнобильської АЕС і у зоні відчуження час роботи зараховується до загального трудового стажу та стажу, що має право на пільгову пенсію за Списком №1, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 р., у полуторному розмірі.

Відповідно до абзацу третього підпункту 3 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про доплати і компенсації особам, які працюють у зоні відчуженні і зоні безумовного (обов`язкового) відселення після повного відселення жителів» від 30.06.1998 р. №982, у період з 01.07.1998 р. до 01.01.2000 р. особам, які постійно виконують роботи або службові обов`язки у зоні відчуження, час роботи (служби) зараховується до трудового стажу, до вислуги років - у полуторному розмірі (в тому числі за Списком №1, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 р. №162).

Згідно абзацу другого підпункту 3 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про доплати і компенсації особам, які працюють у зоні відчуженні і зоні безумовного (обов`язкового) відселення після повного відселення жителів» від 07.02.2000 р. №223, у період з 01.01.2000 р. до 01.01.2003 р. особам, які постійно виконують роботи (службові обов`язки) у зоні відчуження, час роботи (служби) зараховується до трудового стажу, до вислуги років - у полуторному розмірі.

Відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про доплати і компенсації особам, які працюють у зоні відчуженні і зоні безумовного (обов`язкового) відселення після повного відселення жителів» від 29.01.2003 р. №137, у період з 01.01.2003 р. до 01.01.2006 р. особам, які постійно працюють або виконують службові обов`язки у зоні відчуження час роботи або служби зараховується до трудового стажу, до вислуги років у полуторному розмірі (в тому числі за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, який затверджується Кабінетом Міністрів України).

Згідно з постановами Кабінету Міністрів України «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» від 11.03.1994 р. №162, «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» від 16.01.2003 р. №36, роботи з дезактивації було включено до Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Згідно з пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України «Про затвердження Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» від 18.11.2005 р. № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

Як встановлено судом та слідує з матеріалів справи позивачем разом із заявою про призначення пенсії було надано зокрема, довідку №31349 від 03.11.2022, з якої слідує, що позивач була безпосередньо зайнята на роботах, передбачених постановами Кабінету Міністрів України «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» від 11.03.1994 р. №162, «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» від 16.01.2003 р. №36, що дають право на державну пенсію на пільгових умовах згідно зі Списком №1.

Дані довідки №31349 від 03.11.2022 р. узгоджуються з відомостями про роботу, що містяться в трудовій книжці позивача НОМЕР_1 .

Довідка ДСП «Чорнобильська АЕС» про заробітну плату для обчислення пенсії №244 від 14.11.2022 р. підтверджує нарахування та виплату позивачу заробітної плати за період з квітня 1996 року до грудня 1999 року включно.

В період з 29.12.1999 до 03.03.2002 позивач знаходилась у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 1,5 років та трирічного віку, що підтверджується відповідно наказами відособленого підрозділу «Чорнобильська атомна електростанція» від 28.12.1999 р. № 643-к, від 23.01.2001 р. № 16-к, від 07.03.2002 р. №87-к.

Факт народження дитини підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_2 від 11 серпня 1999 р.

Згідно з правовими позиціями, викладеними в постановах Верховного Суду від 15.06.2020 у справі № 607/2233/17, від 26.01.2021 р. у справі № 607/9138/15-а:

За змістом статті 181 Кодексу законів про працю України відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу за спеціальністю. Отже, до спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років і на пільгових умовах, зараховується час догляду працюючої особи за дитиною до досягнення нею 3-річного віку. Таким чином, час зазначених відпусток в повному обсязі зараховується до спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років і на пільгових умовах, а також до загального стажу роботи. При цьому виключається можливість зменшення тривалості трудового стажу в зв`язку з невиконанням під час відпустки своїх безпосередніх трудових обов`язків.

Таким чином, період роботи позивача з 08.04.1996 по 31.08.2005 підлягає зарахуванню до трудового стажу останньої у пільговому обчисленні. За умови пільгового обчислення стажу роботи за вказаний період, такий пільговий стаж за Списком №1 становить 14 років 1 місяць і 6 днів (9 років 4 місяці 24 дні х 1,5), а не 9 років 4 місяці 24 дні.

Відповідно, страховий стаж позивача, зазначений в оскаржуваному рішенні відповідача 1 як 14 років 0 місяців 19 днів, також було помилково визначено через невірний обрахунок відповідачем 1 пільгового стажу.

Згідно із вимогами частини першої статті 45 Закону №1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

За наведених обставин, пенсія позивачу повинна бути призначена з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку - ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки на дату звернення до територіального органу Пенсійного фонду України позивачу було 45 років 1 місяць 11 днів.

Таким чином, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

У відповідності до вимог частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений нею при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 1073,60 грн, з кожного.

Керуючись статтями 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову у призначенні пенсії від 30.11.2022 № 98.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити призначення та виплату ОСОБА_1 з 12.10.2022 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до пункту ''а'' статті 13 Закону України ''Про пенсійне забезпечення'' з урахуванням його застосування відповідно до рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1073,60 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (Майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022, ).

Відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (, вул. П`ятницька, 83-а, м. Чернігів, 14000).

Повний текст рішення складений 28.06.2023.

Суддя О.М. Тихоненко