Справа № 363/3467/23
Суддя: Рукас О. В.
Дата ухвалення: 2023-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

"29" червня 2023 р. Справа № 363/3467/23
У Х В А Л А

29 червня 2023 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Рукас О.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ) до Департаменту патрульної поліції (03048, місто Київ, вул. Федора Ернста, будинок 3) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

28 червня 2023 року до Вишгородського районного суду Київської області звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею по справі визначено суддю Рукас О.В.

Адміністративний позов поданий у зв`язку з виникненнями публічно-правового спору щодо правомірності рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. Порядок розгляду і вирішення публічно-правових спорів, що виникають з таких підстав, визначається у ст. 286 КАС України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст. 160, 161, 172 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст. 160, 161 КАС України, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху з зазначенням недоліків позовної заяви.

Ознайомившись з матеріалами адміністративного позовну та додатків до нього, суд доходить до висновку, що позовна заява підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення іншого органу (посадової особи) може бути оскаржена до суду у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» - судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та інших документів процесуального характеру.

Відповідно до ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору.

При цьому відповідно до положень ст. 288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову по справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Враховуючи вищевикладене, суд звертає увагу, що особа, яка оскаржує постанову по справі про адміністративне правопорушення, звільняється лише від сплати державного мита.

Одночасно з цим державне мито це платіж, що є відмінним від судового збору, який у відповідності до вимог КАС України сплачується у будь-якому випадку за подання до суду позовної заяви, якщо тільки особа у відповідності до чинного законодавства не звільнена від сплати судового збору.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 року у справі № 543/775/17 дійшла до висновку, що особи, стосовно яких ухвалено судове рішення про накладення адміністративного стягнення, є платниками судового збору. У випадку незгоди із судовим рішенням про накладення адміністративного стягнення, прийнятим за наслідками розгляду справи цієї категорії, учасники справи вправі оскаржити його в апеляційному порядку і Закон № 3674-VI винятків чи застережень щодо сплати судового збору за оскарження таких судових рішень не містить.

Отже, за системного, цільового та граматичного тлумачення до наведеного законодавчого регулювання відносин, пов`язаних зі сплатою судового збору, Велика Палата Верховного Суду в контексті фактичних обставин справи та зумовленого ними застосування норм процесуального права зазначає, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону № 3674-VІ, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

Разом з тим, з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тобто, Велика Палата Верховного Суду дійшла до висновку, що за подання адміністративного позову на постанову по справі про адміністративне правопорушення особа, яка подає такий позов, має сплатити судовий збір. Розмір судового збору за подання адміністративного позову на постанову по справі про адміністративне правопорушення на день звернення до суду становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Враховуючи вищевикладені висновки ВП ВС, суд доходить до висновку, що у разі звернення особи до суду з адміністративним позовом на постанову у справі про адміністративне правопорушення, то разом з позовною заявою повинні бути додані документи, що підтверджують сплату судового збору у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб або що підтверджують наявність, передбачених чинним законодавством, підстав для звільнення від сплати судового збору.

Єдиним нормативно-правовим актом, що врегульовує правовідносини, пов`язані зі сплатою судового збору за звернення особи до суду, є ЗУ «Про судовий збір», в якому, зокрема, визначаються не тільки підстави для сплати судового збору, розміри останнього, але і обставини, за яких особа звільняється від сплати судового збору.

Пільги щодо сплати судового збору вичерпно визначені у ст. 5 ЗУ «Про судовий збір». Однак поданого адміністративного позову у зв`язку з доданими до нього документами дає можливість зробити висновок, що позивачем не доведено наявність жодної з підстав для звільнення від сплати судового збору, що передбачені у ст. 5 зазначеного Закону. Тобто, позивачем не доведено наявність у нього спеціального правового статусу, з наявністю якого пов`язується звільнення від сплати судового збору. Крім того, у відповідності до ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивачем не доведено, що суть його справи відноситься до окремих категорій справ, щодо яких ст. 5 вищезазначеного Закону передбачено звільнення від сплати судового збору.

На додаток до цього суд звертає увагу, що відповідно до ст. 8 ЗУ «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже, чинне законодавство передбачає правову можливість суду звільнити особу від сплати судового збору з підстав інших, ніж визначені у ст. 5 ЗУ «Про судовий збір». Одночасно з цим суд звертає увагу, що застосування такого правового механізму, по-перше, є правом, а не обов`язком суду, а, по-друге, для звільнення від сплати судового збору особа має довести наявність для цього хоча б однієї підстави, що передбачена у ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про судовий збір».

Однак ОСОБА_1 у позовній заяві не наведено і не доведено хоча б одну з підстав для звільнення від сплати судового збору, що передбачена у ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про судовий збір». За таких умов суд позбавлений правової можливості для застосування правового механізму звільнення особи від сплати судового збору.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що ОСОБА_1 не було надано доказів сплати судового збору чи будь-яких доказів того, що він у відповідності до чинного законодавства звільнений від сплати судового збору, а також враховуючи, що позивачем не було подано клопотання про звільнення від сплати судового збору, то суд доходить до висновку, що ОСОБА_1 необхідно сплатити судовий збір за подання адміністративного позову у розмірі 536 гривень 80 копійок та надати докази сплати судового збору або докази того, що ОСОБА_1 належить до категорії осіб, що відповідно до положень ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнені від сплати судового збору, або докази наявності підстав для звільнення від сплати судового збору, що передбачені у ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про судовий збір».

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до ч. 5 ст. 160 КАС України у позовній заяві зазначаються, зокрема, відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися (п. 7); відомості щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до позовної заяви (п. 8).

У той же час аналіз поданого позивачем адміністративного позову дає можливість зробити висновок, що при формуванні та поданні позовної заяви позивачем не було виконано зазначені вимоги щодо форми та змісту позовної заяви, що у свою чергу також є підставою для залишення її без руху.

Відповідно до ч. 1, 2ст. 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 КАС України, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відтак, позивачу необхідно усунути зазначені недоліки. У разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 121, 122, 123, 169, 286, 289 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови залишити без руху.

Встановити строк для усунення недоліків протягом 07 днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У разі не усунення недоліків позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.В. Рукас