Справа № 140/5405/23
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2023-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2023 року ЛуцькСправа № 140/5405/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі ГУ ПФУ в Миколаївській області, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач 2) про визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Миколаївській області щодо незарахування до страхового стажу періоду навчання з 01 вересня 1986 року по 15 липня 1988 року та періоду роботи з 20 липня 1988 року по 05 липня 1989 року; зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області зарахувати період навчання з 01 вересня 1986 року по 15 липня 1988 року та період роботи з 20 липня 1988 року по 05 липня 1989 року до страхового стажу та перерахувати вже призначену пенсію з врахуванням цього періоду роботи з часу виникнення права на призначення пенсії.

В обґрунтування позову позивач вказала, що 27 лютого 2023 року звернулася до відділу обслуговування громадян №4 (сервісного центру) ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку. Рішенням відповідача 1 (ГУ ПФУ в Миколаївській області) пенсію призначено у мінімальному розмірі та при цьому не зараховано до страхового стажу період навчання з 01 вересня 1986 року по 15 липня 1988 року та період роботи з 20 липня 1988 року по 05 липня 1989 року з тих підстав, що диплом про освіту НОМЕР_1 виписаний на російській мові « ОСОБА_2 », а в паспорті вона « ОСОБА_3 ».

Позивач не погоджується з такими діями відповідача, оскільки допущена помилка внаслідок неуважності чи неграмотності працівників відповідних закладів та установ при заповненні документів не повинна впливати на її право отримувати пенсію у належному розмірі. Крім того, установи, де вона навчалася і працювала, знаходяться на території Республіки Білорусь, тому усунути вказані недоліки неможливо. Зарахування стажу роботи дасть можливість позивачу отримувати пенсію в повному розмірі, а не мінімальну.

З наведених підстав позивач просила позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

У відзиві на позовну заяву (а.с.74-75) відповідач 1 позовні вимоги заперечив та у їх задоволенні просив відмовити повністю, зазначивши, що за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Миколаївській області розглянуто заяву позивача від 27 лютого 2023 року та додані до неї документи та прийнято рішення від 06 березня 2023 року №97 про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». При призначені пенсії до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано період навчання з 01 вересня 1986 року по 15 липня 1988 року згідно із дипломом НОМЕР_1 від 14 липня 1988 року та період роботи з 20 липня 1988 року по 05 липня 1989 року згідно з трудовою книжкою НОМЕР_2 від 19 липня 1988 року, оскільки в дипломі і трудовій книжці зазначено по-батькові на російській мові « ОСОБА_4 », що не відповідає паспортним даним заявниці російською « ОСОБА_5 ». Позивач не надала підтверджуючі довідки щодо періоду навчання в СПТУ №223 міста Бреста з 01 вересня 1986 року по 15 липня 1988 року та періоду роботи з 20 липня 1988 року по 05 липня 1989 року в «Брестский трест столовых и ресторанов», а тому ОСОБА_1 правомірно відмовлено у зарахуванні вказаного періоду до страхового стажу.

Відповідач 2 у відзиві на позовну заяву (а.с.103-104) позовні вимоги також заперечив та у їх задоволенні просив відмовити, зазначивши, що за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 ГУ ПФУ в Миколаївській області прийнято рішення про призначення пенсії з 03 березня 2023 року. При цьому вказаним управлінням до страхового стажу позивачки не враховано період навчання з 01 вересня 1986 року по 15 липня 1988 року у СПТУ №223 міста Бреста, період роботи з 20 липня 1988 року по 05 липня 1989 року у Брестському тресті їдалень з тих підстав, що на титульному аркуші трудової книжки неправильно зазначено по-батькові позивачки, а тому вказані періоди навчання і роботи потребують уточнення. Однак позивач уточнюючих довідок про періоди навчання та роботи не надала. Крім того, за роз`ясненням про відмову у зарахуванні вказаних періодів навчання та роботи ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України не зверталась та рішення про відмову у проведенні перерахунку пенсії жодним з відповідачів не приймалось.

Відповідач 2 вважає, що за таких обставин підстави для зарахування вказаних періодів відсутні.

Інші заяви по суті справи від сторін не надходили.

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

27 лютого 2023 року позивач звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення їй пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку (а.с.108).

Після реєстрації заяви та формування електронної пенсійної справи працівниками ГУ ПФУ у Волинській області заява позивача відповідно до принципу екстериторіальності була розглянута ГУ ПФУ в Миколаївській області.

Позивачу ОСОБА_1 з 03 березня 2023 року призначено пенсію за віком з урахуванням статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що підтверджується копією рішення про призначення пенсії від 06 березня 2023 року №97 (а.с.77). Як видно з розрахунку страхового стажу ОСОБА_1 (а.с.77 зворот-78), страховий стаж становить 27 років 6 місяців 23 дні; до страхового стажу не було зараховано період навчання з 01 вересня 1986 року по 15 липня 1988 року та період роботи з 20 липня 1988 року по 05 липня 1989 року.

Не погоджуючись з діями відповідача 1 щодо незарахування до страхового стажу періоду навчання з 01 вересня 1986 року по 15 липня 1988 року та періоду роботи з 20 липня 1988 року по 05 липня 1989 року, позивач звернулася до суду із цим позовом.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України від 09 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 8 Закону №1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Пунктом 1 частини першої статті 9 Закону №1058-ІV установлено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначається, зокрема, пенсія за віком.

Відповідно до статті 27 Закону №1058-ІV розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Отже, розмір пенсії за віком залежить від коефіцієнта страхового стажу.

Як передбачено частиною другою статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1, зі змінами).

Згідно з підпунктом 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, орган, що призначає пенсію, додає довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року №10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за №785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року №8-1), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

У законодавстві, що діяло раніше (до 01 січня 2004 року), зокрема, у статті 56 Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ) передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі (пункт «д» частини третьої статті 56 Закону №1788-ХІІ).

Отже, законодавець, крім роботи, виконуваної на підставі трудового договору на підприємствах, передбачив можливість зарахування до страхового стажу періоду навчання і визначив для цього певні умови та порядок.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Зазначеній нормі Закону №1788-XII відповідає пункт 1 Порядку №637.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (абзац другий пункту 1, пункт 2 Порядку №637).

Як обумовлено пунктом 3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 8 Порядку №637 визначено, що час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

Згідно з частиною третьою статті 44 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

З аналізу наведених норм слід дійти висновку, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж, є трудова книжка. При цьому лише у разі відсутності трудової книжки або записів у ній органи Пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів. У разі сумніву органу, що призначає пенсію, у належності та обґрунтованості поданих заявником документів, в нього є право перевірити надані заявником документи шляхом звернення до установ, підприємств, організацій, де працював заявник, із відповідними запитами.

Спірні правовідносини у справі виникли у зв`язку із незарахуванням ГУ ПФУ в Миколаївській області до страхового стажу позивача при призначенні пенсії періоду її навчання з 01 вересня 1986 року по 15 липня 1988 року та періоду роботи з 20 липня 1988 року по 05 липня 1989 року, що має безпосередній вплив на визначення розміру пенсії (розрахунок коефіцієнта страхового стажу).

Відповідно до пункту 1.1 глави 1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20 липня 1974 року №162 (далі - Інструкція №162, зі змінами і доповненнями, внесеними постановою Держкомпраці СРСР від 31 березня 1987 року №201) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.

Пунктом 2.2 глави 2 Інструкції №162 передбачено, що заповнення трудової книжки вперше проводиться адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого терміну від часу прийому на роботу. У трудову книжку вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження та заохочення: нагородження орденами та медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи у роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження та заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку та статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства; відомості про відкриття, на які видано дипломи, про використані винаходи та раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Стягнення до трудової книжки не записуються.

Пунктом 2.3 глави 2 Інструкції №162 встановлено, що всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу чи звільнення, а також нагороди і заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видачі наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні - в день звільнення і повинні чітко відповідати тексту наказу (розпорядженню). Записи проводяться арабськими цифрами (число та місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, пір`яною або кульковою ручкою, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольору.

Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник підписом засвідчує правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний лист) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або друк відділу кадрів), де вперше заповнювалася трудова книжка (пункт 2.11 глави 2 Інструкції №162).

Отже, обов`язок щодо заповнення та ведення трудових книжок осіб, працевлаштованих на підприємствах, установах, організаціях, покладається саме на відповідальну особу такого підприємства, установи, організації.

На сьогодні порядок ведення трудових книжок визначається спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58, яким затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників. Зазначена Інструкція містить такі ж положення щодо внесення записів про трудову діяльність працівника, заповнення яка містить аналогічні положення щодо заповнення трудових книжок, що й попередня Інструкція.

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Аналіз вказаних норм свідчить, що обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на власника підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган. Недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій належить трудова книжка, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Суд зауважує, що спірні періоди навчання і роботи позивача не було зараховано до страхового стажу через невідповідність зазначення по батькові російською мовою в дипломі і трудовій книжці (« ОСОБА_4 ») її даним паспорта громадянина України російською мовою (« ОСОБА_5 »).

З цього приводу суд зазначає, що по батькові позивачки українською мовою « ОСОБА_6 » від імені « ОСОБА_6 », що відповідає імені на російській мові « ОСОБА_4 ». При цьому досить багато запитань, помилок і непорозумінь пов`язані саме з утворенням по батькові від цього імені на російській мові « ОСОБА_5 » чи « ОСОБА_4 ». Прикладом різного перекладу є якраз диплом позивача НОМЕР_1 та трудова книжка серії НОМЕР_2 (а.с.14-15).

Судом досліджено копію трудової книжки серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 , у якій містяться записи щодо її навчання та трудової діяльності у спірні періоди, зокрема: з 01 вересня 1986 року по 15 липня 1988 року - навчання в Брестському середньому професійно-технічному училищі №223 з посиланням на диплом серії НОМЕР_1 ; з 20 липня 1988 року по 05 липня 1989 року робота поваром в Брестському тресті їдалень та ресторанів з посиланням на первинні документи для внесення записів.

Суд зауважує, що у розглядуваному випадку записи трудової книжки читабельні та зрозумілі, між собою пов`язані хронологічно, містять реквізити наказів (їх дату та номер) про призначення на посаду та звільнення з посади; записи засвідчені печаткою.

З приводу аргументів відповідачів про невідповідність імені по батькові позивача, що значиться на російській мові у паспорті та в дипломі і трудовій книжці, то суд зазначає, що диплом про закінчення позивачем навчання серії НОМЕР_1 та трудова книжка позивача серії НОМЕР_2 дійсно видані з помилкою в зазначенні по батькові позивача « ОСОБА_4 » замість « ОСОБА_5 ». Проте вказана помилка в написанні по батькові позивача в документі про освіту та в трудовій книжці не може нівелювати відомості про навчання та освіту особи та позбавляти її права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею стажу.

Суд погоджується з доводами позивача, що незнання правил написання по батькові працівниками відповідних закладів та установ не може позбавляти її права на належне пенсійне забезпечення.

На думку суду, право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки та заповнення диплому, а тому неправильний переклад по батькові позивача в дипломі та в трудовій книжці не може бути підставою для виключення певних періодів роботи з трудового стажу позивача.

Воднораз суд звертає увагу, що у відзивах на позовну заяву відповідачами не заперечується факт належності трудової книжки серії НОМЕР_2 та диплому серії НОМЕР_1 саме позивачу.

У постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі №754/14898/15-а сформовано висновки, відповідно до яких підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Управління Пенсійного фонду України не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Самостійне внесення працівником відомостей щодо своєї трудової діяльності, а також внесення виправлень у разі неправильного або неточного запису не передбачено. За таких обставин, пенсійний орган фактично переклав відповідальність за належне та правильне оформлення його трудової книжки на позивача.

З огляду на наведене суд дійшов висновку про те, що вказані періоди навчання та роботи безпідставно при призначенні пенсії за віком не були зараховані до страхового стажу ОСОБА_1 , що порушує її право на належне пенсійне забезпечення.

Таким чином, позовні вимоги належить задовольнити шляхом визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Миколаївській області щодо незарахування до страхового стажу періоду навчання позивача з 01 вересня 1986 року по 15 липня 1988 року та періоду роботи з 20 липня 1988 року по 05 липня 1989 року.

За приписами Порядку №22-1 електронна пенсійна справа знаходиться в пенсійному органі за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи, та такий орган здійснює нарахування та виплату пенсії, тому, на думку суду, позовні вимоги зобов`язального характеру щодо ГУ ПФУ у Волинській області також підлягають задоволенню у спосіб зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 зазначені періоди її навчання та роботи й здійснити їй перерахунок та виплату пенсії (з урахуванням виплачених сум) з 03 березня 2023 року.

Як визначено статтею 244 КАС України, суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Звертаючись до суду, позивач сплатила судовий збір у сумі 1073,60 грн, що підтверджуються квитанцією від 28 березня 2023 року №, випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету (а.с.6, 57).

З огляду на задоволення позовних вимог на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Миколаївській області, внаслідок дій якого позивачу було не зараховано спірні періоди навчання та роботи, що і стало підставою звернення до суду з цим позовом, судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у сумі 1073,60 грн.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, будинок 22В, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо не зарахування до страхового стажу періоду навчання та роботи ОСОБА_1 з 01 вересня 1986 року по 15 липня 1988 року та з 20 липня 1988 року по 05 липня 1989 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди навчання та роботи з 01 вересня 1986 року по 15 липня 1988 року та з 20 липня 1988 року по 05 липня 1989 року та здійснити перерахунок та виплату пенсії (з урахуванням виплачених сум) з 03 березня 2023 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області судові витрати у сумі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три грн 60 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк