Справа № 580/3253/23
Суддя: Лариса ТРОФІМОВА
Дата ухвалення: 2023-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2023 року справа № 580/3253/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі судді Л.В.Трофімової за участі секретаря судового засідання Проценко В.С. розглянув у письмовому порядку за правилами загального позовного провадження адміністративну справу №580/3253/23 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, ухвалив рішення.

І. ПРОЦЕДУРА/ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ

01.05.2023 вх. №16906/23 ОСОБА_1 вернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_4 , просить (15.05.2023 вх. 18876/23):

- визнати протиправими дії Військової частини НОМЕР_2 щодо відмови у задоволенні рапорта військовослужбовця ОСОБА_1 про звільнення з військової служби за сімейними обставинами відповідно до ч. 4 п.г ст. 26 Закону України По військовий обов`язок і військову службу у зв`язку з наявністю у дружини статусу особи з інвалідністю ІІІ групи;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 вчинити дії щодо звільнення військовослужбовця ОСОБА_1 з? військової служби за сімейними обставинами відповідно до ч. 4 п.г ст. 26 Закону України По військовий обов`язок і військову службу у зв`язку з наявністю у дружини статусу особи з інвалідністю ІІІ групи шляхом прийняття відповідного наказу.

20.02.2023 відкрите провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначене на 21.06.2023 - закрите підготовче провадження, призначене судове засідання для розгляду справи по суті на 26.06.2023.

Позивач у судове засідання не прибув, 23.06.2023 вх. 25210/23 представник відповідача надав до суду заяву про проведення судового засідання без його участі.

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ДОВОДИ ПОЗИВАЧА

В обґрунтуванні позовних вимог зазначається, що позивач проходить службу у військовій частині НОМЕР_2 на посаді інспектора прикордонної служби вищої категорії відділення, штаб-сержант. Позивач стверджує, що 13.03.2023 звернувся до військової частини НОМЕР_2 із рапортом про звільнення з військової служби за сімейними обставинами на підставі ч.4 п. 2 «г» ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку з наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю, з нотаріально засвідченими копіями додатків до рапорту, що підтверджують підставу для звільнення. 30.03.2023 військовою частиною НОМЕР_4 листом повідомлено позивача про відмову у звільненні з військової служби у зв`язку з відсутністю підстави для звільнення, позаяк дружина позивача має інвалідність третьої групи, а не першої або другої. Позивач вважає бездіяльність відповідача протиправною, що порушує його законні права та інтереси, враховуючи те, що відповідно до ч. 4 п. 2 г статті 26 Закону №2232-ХІІ під час воєнного стану військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації звільняються за сімейними обставинами (якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу) за таких підстав: 1) в разі наявності дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю, незалежно від групи інвалідності. Норма не ставить звільнення з військової служби у залежність від наявності певної групи інвалідності, а передбачає таку можливість в силу того, що один із подружжя є особою з інвалідністю, без конкретизації якої саме групи є інвалідність; 2) та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю І чи II групи.

ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА

16.06.2023 вх.24038/23 відповідач подав суду відзив на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні. Відповідно до пп. «г» п.2 ч. 4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» підставою для звільнення з військової служби є наявність дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю 1 чи 2 групи, позаяк позивач не надав доказів наявності у його дружини інвалідності 1 або 2 групи, відсутні підстави для звільнення позивача з військової служби. 23.06.2023 вх. 25197/23 представник відповідача надав до суду додаткові пояснення, де зазначає, що з наданої позивачем довідки МСЕК від 24.05.2021 серії 12 ААВ №25160 про встановлення ІІІ групи інвалідності ОСОБА_2 (дружина позивача) вбачається, що інвалідність встановлена тимчасово, до 01.06.2023 без обмеженої спроможності до самообслуговування. У поясненнях повідомляється, що позивач був мобілізований і під час мобілізації не звертався до органів військового управвління що проводили мобілізацію про відстрочку від призову.

ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Згідно витягу з наказу начальника НОМЕР_5 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 20.02.2023 №14-ОС ОСОБА_1 призначений на посаду інспектора прикордонної служби вищої категорії - начальника першого відділення інспекторів прикордонної служби третьої прикордонної застави першого відділу прикордонної служби (тип С) третьої прикордонної комендатури швидкого реагування. Позивач призваний на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період. Згідно витягу з наказу від 14.02.2023 №8-ОС ОСОБА_1 зарахований до списків особового складу та на всі види забезпечення.

13.03.2023 позивач подав рапорт до військової частини НОМЕР_2 про звільнення з військової служби за сімейними обставинами на підставі пп. «г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку із наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю.

15 мобільний прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) скерував коменданту третьої прикордонної комендатури швидкого реагування підполковнику ОСОБА_3 лист 30.03.2023 №12/4281/23 (за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про розгляд рапорту щодо звільнення ОСОБА_1 , де повідомляє про відсутність підстав для звільнення з військової служби ОСОБА_1 за пп. «г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», позаяк дружина військовослужбовця не є особою з інвалідністю І чи ІІ групи. У листі зазначається: інформацію довести до військовослужбовця під підпис - 30.03.2023 ознайомлений позивач про відмову у задоволенні рапорту, що сторонами не заперечується.

Спірним у цій справі є бездіяльність підстав звільнення позивача за підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232, як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю ІІІ групи.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не звільнення з військової служби, позивач звернувся до суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, перевіривши аргументи щодо обставин справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів сукупно, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову належить відмовити з огляду на таке.

V. НОРМАТИВНО-ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ) регулює відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби. Згідно з ч. 1, 2 ст. 1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Згідно з пунктом 6 ст. 2 Закону №2232-XII передбачені види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Особливості призову на військову службу під час мобілізації закріплені у ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" - не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, які мають дружину (чоловіка) з числа осіб із інвалідністю і/або одного зі своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) з числа осіб із інвалідністю I чи II групи, а також особи, які зайняті постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), які за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребують постійного догляду.

Повноваження медичних закладів з питання встановлення догляду за особами врегульовані постановою КМУ від 23 вересня 2020 р. № 859 та наказом Міністерства охорони здоров`я від 31 липня 2013 року № 667.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України» на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Законом №9259 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 20.05.2023 року строком на 90 діб.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 №389-VIII (далі Закон №389) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. Згідно пункту 4 Указу №69/2022 призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, врегульовано положеннями Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі Закон №2232). Відповідно до статті 26 Закону №2232 визначені підстави для звільнення з військової служби. Зокрема, військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи (підпункт «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232). Відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначає підстави та умови відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, а ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» - звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації.

За змістом цих норм не передбачено умови відстрочки від призову або звільнення з військової служби наявності з числа членів сім`ї військовозобов`язаного особи з інвалідністю 3 групи, проте такою умовою є наявність у членів сім`ї осіб з інвалідністю 1 та 2 груп.

Критерії встановлення інвалідності визначені Положенням про медико-соціальну експертизу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року №1317 (далі Положення №1317). Відповідно до п. 26 Положення №1317 особі, що визнана особою з інвалідністю, залежно від ступеня розладу функцій органів і систем організму та обмеження її життєдіяльності встановлюється I, II чи III група інвалідності. I група інвалідності поділяється на підгрупи А і Б залежно від ступеня втрати здоров`я особи з інвалідністю та обсягу потреби в постійному сторонньому догляді, допомозі або нагляді. Згідно із пунктом 27 Положення №1317 підставою для встановлення I групи інвалідності є стійкі, значно вираженої важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, травмою або уродженою вадою, що призводять до значного обмеження життєдіяльності особи, неспроможності до самообслуговування і спричиняють до виникнення потреби у постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі.

Підставою для встановлення II групи інвалідності є стійкі, вираженої важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, травмою або вродженою вадою, що призводять до значного обмеження життєдіяльності особи, при збереженій здатності до самообслуговування та не спричиняють потреби в постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі.

Підставою для встановлення III групи інвалідності є стійкі, помірної важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, наслідками травм або вродженими вадами, що призвели до помірно вираженого обмеження життєдіяльності особи, в тому числі її працездатності, але потребують соціальної допомоги і соціального захисту.

VІ. ОЦІНКА СУДУ

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, у межах позовних вимог.

Оцінюючи доводи і докази сторін, суд зазначає таке.

Критерії встановлення групи інвалідності у взаємозв`язку з визначеними згідно пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону №2232 підставами звільнення з військової служби під час воєнного стану (через сімейні обставини) свідчать про необхідність здійснення військовослужбовцем догляду за непрацездатною особою або особою із захворюванням, що призводять до значного обмеження життєдіяльності особи.

Дружина позивача - ОСОБА_2 є особою з інвалідністю ІІІ групи (довідка МСЕК від серії 12 ААВ №251620), проте інвалідність встановлена на строк до 01.06.2023 (загальне захворювання).

На час розгляду справи по суті позивач не повідомив про встановлення/продовження/підтвердження дружині 3 групи інвалідності після 01.06.2023 та про причини власного неповідомлення обставин під час призову.

VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ

Надаючи оцінку обставинам і доказам, якими обґрунтовані позовні вимоги суд дійшов висновку про правомірність відмови відповідачем, відсутність підстав для підготовки наказу за результатом розгляду заяви позивача про звільнення зі служби під час дії режиму воєнного стану за підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232, тому позовні вимоги є необґрунтованими та не належать до задоволення.

VІІІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», ч. 5 ст. 139 КАС України, позивач звільнений від сплати судового збору, відповідач не надав доказів понесених судових витрат, тому відсутні підстави для їх розподілу.

Керуючись статтями 2, 5-16, 19, 73-78, 90, 139, 242-246, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Судові витрати не розподіляються.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів ЄСІТС з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до рішення ВРП від 17.08.2021 №1845/О/15-21 «Про затвердження Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи».

Копію рішення направити сторонам справи.

позивач - ОСОБА_1 [ АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ];

відповідач - Військова частина НОМЕР_2 [ АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ].

Судове рішення складене 26.06.2023.

Суддя Лариса ТРОФІМОВА