Справа № 420/40/23
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2023-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 червня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/40/23

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Турецької І.О.,

Зуєвої Л.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2023 року, прийняте у складі суду судді Скупінської О.В. в місті Одеса, по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції, в якому позивач просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції України щодо не зарахування до стажу служби в поліції наявну станом на 12.11.2015 вислугу років в календарному обчисленні 08 років 08 місяців 00 днів, у пільговому обчисленні 10 років 09 місяців 08 днів. у Державній кримінально-виконавчій службі;

- зобов`язати Департамент патрульної поліції України зарахувати до стажу служби в Національній поліції, стаж служби на різних посадах у Державній кримінально-виконавчій службі органів виконання покарань, що становить в календарному обчисленні 08 років 08 місяців 00 днів, у пільговому обчисленні 10 років 09 місяців 08 днів, та видати довідку з урахуванням перерахованої вислуги років.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2023 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправними дії Департаменту патрульної поліції щодо відмови ОСОБА_1 , викладеній в листі від 17.05.2022 №5617/41/4/03-2022, зарахувати стаж його служби в Державній кримінально-виконавчій службі до стажу служби в поліції. Зобов`язано Департамент патрульної поліції зарахувати до стажу служби ОСОБА_1 в поліції стаж служби в Державній кримінально-виконавчій службі, а саме в Криворізькій виправній колонії управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Дніпропетровській області (№80).

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Департамент патрульної поліції звернувся до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на те, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому просить скасувати оскаржуване рішення повністю та прийняти нове рішення по справі, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що положення ч. 2 ст. 78 Закону України «Про Національну поліцію» містять вичерпний перелік посад (видів служби) та періодів роботи в органах і установах, служба у яких зараховується до стажу служби в поліції, при цьому у вказаному переліку відсутня служба в органах Державної кримінально-виконавчої служби України. Апелянт не погоджується із посиланнями суду першої інстанції на пункт 5 Прикінцевих положень Кримінально-виконавчого кодексу України, оскільки у 2005 році прийнято Закон України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», чинний по момент виникнення спірних правовідносин, який врегульовує питання проходження служби у органах і установах виконання покарань, при цьому позивач не був працівником системи органів внутрішніх справ України, не перебував на службі у органах міліції. Апелянт також не погоджується з твердженням суду першої інстанції про те, що служба у Державній кримінально-виконавчій службі України має такий же правовий статус, як служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу, відтак повинна зараховуватись до служби в органах внутрішніх справ, а у подальшому і до стажу служби в органах поліції на підставі п. 3 ч. 2 ст. 78 Закону України «про Національну поліцію».

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , капітан внутрішньої служби, проходив службу в Криворізькій виправній колонії управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Дніпропетровській області (№80) на посадах начальницького складу, в період з 09 липня 2009 року (Нак. УДД УПВП № 55 о/е від 13.07.2009 року) по 12 листопада 2015 року (Нак. УДПтСУ № 141 о/с від 12.11.2015 року).

На підставі пункту 64 «ж» «Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України», ОСОБА_1 звільнений із служби, за власним бажанням, з 12 листопада 2015 року на підставі пункту 3 підпункту «г» Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 (із змінами), час проходження служби зараховується один місяць служби за сорок днів.

Вислуга на день звільнення складає:

- у календарному обчисленні: 08 років 08 місяців 00 днів;

- у пільговому обчисленні: 10 років 09 місяців 08 днів.

Такі обставини встановлені з Довідки №80/16-3998 від 13.07.2022 Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» (а.с.14).

З 23 листопада 2015 року по теперішній час ОСОБА_1 проходить службу в управлінні патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (а.с.19).

22.04.2022 ОСОБА_1 звернувся з рапортом до Начальника Департаменту патрульної поліції з проханням зарахувати вислугу років під час проходження служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби (а.с.13-16).

17.05.2023 Департамент патрульної поліції розглянув рапорт ОСОБА_1 та склав відповідний лист-відповідь №5617/41/4/03-2022 в якому зазначив, що частина 2 статті 78 Закону містить вичерпний перелік посад (видів служби) та періодів роботи в органах і установах, служба в яких зараховується до стажу служби в поліції. У вказаному переліку відсутня служба в Державній кримінально-виконавчій службі України. Також відповідач звернув увагу на позицію Верховного Суду, відображену в постанові від 31 березня 2020 року в справі № 520/2067/19, щодо подібних правовідносин, де Суд зазначив, що при вирішенні питання про обчислення стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, слід застосовувати приписи частини другої статті 78 Закону, якою встановлено вичерпний перелік складових (посад, періодів служби) такого стажу служби в поліції. При цьому делегування Кабінету Міністрів України згідно з частиною четвертою статті 78 Закону функції встановлення порядку обчислення вислуги років у поліції не надає останньому права визначати додаткові складові стажу служби в поліції, які не передбачено частиною другою статті 78 Закону. Зважаючи на викладене, законні підстави для зарахування до стажу служби в поліції службу в Державній кримінально-виконавчій службі України відсутні (а.с.17-18).

Вважаючи, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність через не зарахування до стажу служби в поліції роки служби позивача в Державній кримінально-виконавчій службі України, останній звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції виходив з того, що за змістом частини першої у взаємозв`язку з пунктом 3 частини другої статті 78 Закону №580-VIII до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, зараховується служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу. Суд першої інстанції також дійшов висновку, що чинним на момент виникнення спірних правовідносин законодавством статус осіб, які проходили службу в кримінально-виконавчій службі прирівнювався до статусу осіб, які перебували та перебувають на службі в органах внутрішніх справ України, поліції..

Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України від 02 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII) визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до частин першої, другої статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Приписами статті 78 Закону № 580-VIII передбачено, що стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

Частиною другою статті 78 Закону № 580-VIII визначено, що до стажу служби в поліції зараховуються:

1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду;

2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту;

3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду;

4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції;

5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони;

6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

Спірні правовідносини між сторонами склались щодо незарахування стажу роботи в органах Державної кримінально-виконавчої служби України до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення позивачеві надбавки за вислугу років і надання додаткової оплачуваної відпустки.

Як установлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 проходив службу в Криворізькій виправній колонії управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Дніпропетровській області (№80) на посадах начальницького складу, в період з 09 липня 2009 року по 12 листопада 2015 року.

Згідно із пунктом 3 частини другої статті 78 Закону №580-VIII до стажу служби в поліції зараховується служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу.

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Кримінально-виконавчого кодексу України від 11 липня 2003 року №1129-IV до законодавчого врегулювання питань проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань та його соціального захисту на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи поширюються дія статей 22 і 23 Закону України «Про міліцію», а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ.

При цьому, частина п`ята статті 23 Закону України від 23 червня 2005 року №2713-IV «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» передбачає, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

Системний аналіз вище наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що фактично законодавець поширив дію усіх норм, які врегульовують порядок і умови проходження служби працівниками органів внутрішніх справ, а в подальшому - поліцейськими, на працівників кримінально-виконавчої служби.

Сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначені Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22 лютого 2006 року №3460-IV.

Згідно з преамбулою зазначеного Статуту його дія поширюється на осіб начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України та податкової міліції, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Крім того, частиною першою статті 6 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» закріплено, що Державна кримінально-виконавча служба України відповідно до закону здійснює правозастосовні та правоохоронні функції і складається з центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, його територіальних органів управління, кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.

Таким чином, колегія суддів вірними висновки суду першої інстанції, що на позивача, як і на інших працівників кримінально-виконавчої служби (окрім тих, на яких розповсюджується дія Закону України «Про державну службу»), під час проходження ними служби в період, що досліджується, розповсюджується дія нормативно-правових актів органів внутрішніх справ України, а в подальшому - поліції, в тому числі й дія статей 22, 23 Закону України «Про міліцію» та відповідні норми Закону України «Про Національну поліцію», Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114, Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України.

Тобто, всі обов`язки, обмеження служби в органах внутрішніх справ та поліції, її специфічні умови, порядок та підстави дисциплінарної відповідальності визнані законодавцем тотожними умовам проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань.

Аналізуючи повноваження, завдання та функції відповідних органів, Верховний Суд у постанові від 07 жовтня 2020 року в справі №826/16143/18, у якій склалися подібні правовідносини, дійшов висновків про те, що і податкова міліція, і відповідні підрозділи поліції здійснюють оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції. Верховний Суд погодився із висновком судів попередніх інстанцій щодо тотожності правового статусу служби в органах внутрішніх справ і служби в органах податкової міліції, вказавши, що визначаючи наявність чи відсутність права на зарахування спірного стажу служби необхідно враховувати не підпорядкування органів державної влади, а суть діяльності особи, функції, які нею виконувались та визначення чинним на момент проходження служби, статусу такої служби.

Доводи апелянта фактично ґрунтуються на тому, що служба в Державній кримінально-виконавчій службі України відсутня у переліку, визначеному статтею 78 Закону України «Про Національну поліцію», а тому не може бути зарахована при проведенні перерахунку стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років і надання додаткової оплачуваної відпустки. Проте апелянт не звернув уваги на те, що чинним на час проходження позивачем служби в органах кримінально-виконавчої служби та виникнення спірних правовідносин законодавством статус осіб, які проходили службу в органах кримінально-виконавчої служби, прирівнювався до статусу осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ, а відповідно до пункту 3 частини другої статті 78 Закону №580-VIII до стажу служби в поліції зараховується служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу.

Суд першої інстанції, врахувавши тотожність правового статусу служби в органах внутрішніх справ і служби в установі виконання покарань, діяльність позивача, функції, які ним виконувались на момент проходження служби, статус позивача, дійшов правильного висновку, що стаж служби позивача в Державній кримінально-виконавчій службі України підлягає зарахуванню до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення надбавки за вислугу років і надання додаткової оплачуваної відпустки.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 20 жовтня 2022 року (справа № 160/11127/20), та відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Враховуючи викладене, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до положень статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2023 року залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М. П. Коваль

Суддя: І. О. Турецька

Суддя: Л. Є. Зуєва