Справа № 420/8326/23
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2023-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2023 р. Категорія 104020000м. ОдесаСправа № 420/8326/23
Перша інстанція: суддя Пекний А.С.,

час і місце ухвалення: письмове провадження,

м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача - Семенюка Г.В.,

суддів - Домусчі С.Д., Шляхтицького О.І.,

при секретаріВишневській А.В.

за участю сторін:
АпелянтОСОБА_1 (паспорт)
ВКДККозлова Я.С. (довіреність, адвокат)
ДБРСвистунов А.В. (витяг)
ТУ ДБР у м. МиколаєвіГорецька М.В. (витяг)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісія адвокатури, треті особи: Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури Одеської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3, директор Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві Козленко Олександр Олександрович, Державне бюро розслідувань, Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві про визнання дій протиправними, скасування рішення, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, треті особи: Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури Одеської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3, директор Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві Козленко Олександр Олександрович, Державне бюро розслідувань, Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, в якому просив: - визнати протиправними дії Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури по ухваленню рішення від 23 лютого 2023 року № П-004/2023 про притягнення адвоката ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю з наступним виключенням з Єдиного реєстру адвокатів України; - скасувати пункт 172 рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 23 лютого 2023 року № П-004/2023 про притягнення адвоката ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю з наступним виключенням з Єдиного реєстру адвокатів України.

Позивачем 24.04.2023 подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення на час розгляду справи дії оскарженого пункту 172 рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 23 лютого 2023 року № П-004/2023.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2023 року у задоволенні заяви про забезпечення позову - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу суду та прийняти нову, якою задовольнити заяву про забезпечення позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції не врахував, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача та його клієнтів, які є підсудними у тривалому судовому процесі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що необхідність вжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_1 обґрунтовує як наведеними у позовній заяві доводами щодо наявності очевидних та безсумнівних ознак протиправності оскарженого рішення відповідача, так і необхідністю запобігти порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не сучасниками даного судового процесу, а саме підсудних у кримінальному провадженні № 0000059, справа № 509/4268/18, захист яких здійснювався позивачем як адвокатом.

Як зазначає позивач, ним виконано значний обсяг роботи, спрямованої на отримання виправдувальних вироків щодо обох підсудних, а раптове вибуття адвоката як захисника підсудних внаслідок позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю дозволяє дійти висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі та осіб - підсудних у кримінальному провадженні, які не є учасниками даного судового процесу, оскільки неминуче пов`язано з труднощами продовження судового розгляду обвинувального акту за межами розумних строків і спричинить незворотність ситуації та її очевидне погіршення для підсудних.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не навів відповідного обґрунтування того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

П`ятий апеляційний адміністративний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке:

Згідно з статтею 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Відповідно статті 151 КАС України, позов може бути забезпечено: - зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; - забороною відповідачу вчиняти певні дії; - забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; - зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Таким чином, підстави забезпечення позову, передбачені частиною 2 статті 150 КАС України, є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" зазначено, що при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з Рекомендацією № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Тобто, обов`язковою умовою застосування заходів забезпечення позову є наявність хоча б однієї з таких обставин: очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; доведення позивачем того, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими, репутаційними, службовими та професійними наслідками.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про ймовірність ускладнень, пов`язаних з виконанням рішення суду, що є очевидними ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень у адміністративному провадженні.

Предметом цього спору є правомірність рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури в частині щодо притягнення адвоката ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю з наступним виключенням з Єдиного реєстру адвокатів України.

У зв`язку з притягненням його до дисциплінарної відповідальності, позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, яку обґрунтовує очевидною протиправністю оскарженого рішення та існуванням очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі та осіб - підсудних у кримінальному провадженні, які не є учасниками даного судового процесу, але захист яких позивач здійснював як адвокат.

У заяві про забезпечення позову позивачем вказано п`ять очевидних та безсумнівних ознак протиправності рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 23 лютого 2023 року № П-004/2023, зокрема:

- через суцільне ототожнення адвоката із клієнтом, рішення ВКДКА не містить жодного доведеного факту, який би встановлював наявність винних порушень з боку саме адвоката при наданні правової (правничої) допомоги клієнту ОСОБА_2 ;

- використання як підстав для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності обставин, які виникли в рамках адміністративних проваджень у справах; №№ 420/12685/21, 420/12688/21, 420/14607/21, 420/15119/21, 420/15121/21, 420/15616/21, 420/15618/21, 420/16398/21, 420/16399/21, 420/16400/21 за межами річного строку, встановленого нормами ч. 2 статті 35 Закону № 5076-VI та п. 13 Положення, що є протиправними діями та рішенням ВКДКА;

- рішення ВКДКА не містить жодного посилання на результати розгляду скарги адвоката ОСОБА_1 на рішення дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області від 04.10.2022, що є доказом її не розгляду взагалі;

- рішення ВКДКА не містить обов`язкових відомостей, передбачених ч. 1 ст. 41 Закону № 5076-VI, щодо ухвалення рішення про припинення права на заняття адвокатською діяльністю, яке приймається виключно двома третинами голосів від |її загального складу;

- проведення засідання ВКДКА 23 лютого 2023 року без участі скаржника ОСОБА_1 , внаслідок перешкоджання дисциплінарною комісією праву адвоката бути присутнім під час розгляду своїх клопотань і скарг на засіданнях колегіальних органів та давати пояснень щодо суті клопотань і скарг (п. 6 ч. 1 ст. 20 Закону № 5076-VI).

З цього приводу апеляційний суд зазначає таке.

Щодо визначеної апелянтом підстави для забезпечення позову, як очевидна протиправність оскаржуваного рішення, то слід зазначити, що в цьому випадку наявність ознак протиправності оскаржуваного акту може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності. Застосування заходів забезпечення позову в цьому випадку фактично вирішує справу по суті предмету позову, що є недопустимим.

Крім того, саме по собі існування очевидних ознак протиправності рішення суб`єкта владних повноважень не може бути єдиною підставою для забезпечення позову шляхом зупинення дії такого рішення, оскільки дана ознака є лише передумовою для такого забезпечення та повинна прийматись судом до уваги із врахуванням іншої підстави забезпечення позову - невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Однак, апелянт не навів відповідного обґрунтування того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Щодо визначеної підстави - існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі та осіб - підсудних у кримінальному провадженні, які не є учасниками даного судового процесу, то слід зазначити, що апелянт у зазначеному контексті також не обґрунтував, чому невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Стосовно покликання апелянта на те, що невжиття заходів забезпечення позову обумовить порушення прав, свобод та інтересів осіб - підсудних у кримінальному провадженні, які не є учасниками даного судового процесу, то слід зазначити, що КАС України виключає можливість забезпечити позов в інтересах будь-яких осіб, крім самого позивача.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Апеляційний суд також звертає увагу на позицію, викладену Верховним Судом у постанові від 14 травня 2021 року у справі № 320/3957/20, де зазначено, що оскільки позивач звернувся із позовом про скасування рішення від 08 квітня 2020 року № 276, виданого Дисциплінарною палатою Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва у межах повноважень, дія якого обмежена в часі, і його зупинення в порядку забезпечення позову, фактично указує на вирішення позовних вимог в адміністративному спорі по суті з огляду на їх тимчасовий характер.

Щодо визначеної позивачем підстави для забезпечення позову про наявність ознак, які свідчать про очевидність протиправності оскаржуваного рішення, Верховний Суд зазначає, що в цьому випадку наявність ознак протиправності оскаржуваного нормативно-правового акту може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності. Застосування заходів забезпечення позову в цьому випадку фактично вирішує справу по суті предмету позову.

При цьому, саме існування очевидних ознак протиправності рішення суб`єкта владних повноважень, як стверджує позивач, не може бути єдиною підставою для забезпечення позову шляхом зупинення дії такого рішення, оскільки дана ознака є лише передумовою для такого забезпечення та повинна прийматись судом до уваги із врахуванням іншої підстави забезпечення позову - невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Така правова позиція також висловлена Верховним Судом у постанові від 20 квітня 2021 року у справі № 640/17351/19.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2023 року по справі № 420/8326/23, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст Постанови складено - 28 червня 2023 року.

Суддя-доповідач Г.В. Семенюк
Судді С.Д. Домусчі О.І. Шляхтицький