Справа № 200/4791/22
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2023-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 червня 2023 року Справа№200/4791/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Бабіча С.І., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою до НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) (далі - відповідач), згідно з якою просить:

- визнати протиправними дії НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) стосовно невключення до складу грошового забезпечення позивача винагороди за участь в АТО/ООС при нарахуванні та виплаті позивачу грошової допомоги при звільненні, допомоги на оздоровлення за 2018-2020 роки, компенсації за невикористану додаткову відпустку;

- зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін (військова частина НОМЕР_2 ) здійснити перерахунок та виплату позивачу грошової допомоги при звільненні з військової служби за 25 років в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік, допомоги на оздоровлення за 2018-2020 роки та компенсації за невикористану додаткову відпустку служби з урахуванням грошової винагороди за участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що під час проходження військової служби та звільнення з неї нарахування і виплата позивачу грошового забезпечення здійснювались із порушенням норм чинного законодавства.

Зокрема, як вказує позивач, відповідачем при нарахуванні та виплаті йому грошової допомоги при звільненні, допомоги на оздоровлення за 2018-2020 роки та компенсації за невикористану додаткову відпустку протиправно не було включено до складу грошового забезпечення винагороду за участь в АТО/ООС.

Позивач вважає дії відповідача щодо невключення до складу грошового забезпечення винагороди за участь в АТО/ООС при нарахуванні та виплаті позивачу грошової допомоги при звільненні, допомоги на оздоровлення за 2018-2020 роки і компенсації за невикористану додаткову відпустку протиправними, у зв`язку з чим звернувся до суду з позовом.

Відповідач позов не визнав, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд повністю відмовити у задоволенні позову.

Обґрунтовуючи свої заперечення, відповідач зазначає, що у спірних правовідносинах діяв у межах повноважень, у порядку та у спосіб, що визначені законом.

Зокрема, відповідач у відзиві на позов, із посиланням на пункт 9 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Держприкордонслужби України, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 року № 558 та зареєстрована у Міністерстві юстиції України 23.07.2018 року за № 854/32306, вказує на те, що позивачу, у зв`язку зі звільненням у запас Збройних Сил України, одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби була належним чином нарахована та повністю виплачена за усі 25 повних календарних років служби.

У той же час, як зазначає відповідач у відзиві, при нарахуванні одноразової грошової допомоги при звільненні, допомоги на оздоровлення та компенсації за невикористану додаткову відпустку за розрахунок береться місяць, у якому військовослужбовця звільняють з військової служби, та розрахунок складається з постійних витрат, а саме - з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби премії, додаткової премії.

Отже, на думку відповідача, винагорода за участь в АТО/ООС не входить у розрахунок одноразової грошової допомоги при звільненні, допомоги на оздоровлення та компенсації за невикористану додаткову відпустку.

Позивачем було надано суду відповідь на відзив, у якому позивач проти викладених у відзиві на позов доводів відповідача заперечує і просить суд задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 07.11.2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії було прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 200/4791/22 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою суду від 06.01.2023 року провадження у справі було зупинено до припинення або скасування воєнного стану в Україні.

Ухвалою суду від 28.06.2023 року, на підставі клопотання позивача, провадження у цій справі було поновлено (з урахуванням висновків, які наведені Верховним Судом у постанові від 27.02.2023 року у справі № 380/7845/21).

Частиною 5 статті 262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути дану справу на підставі наявних у суду матеріалів та прийняти дане рішення у порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно встановивши всі її обставини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується відповідною копією паспорта серії НОМЕР_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ; фактична адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_5 від 20.06.2018 року позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

У період з січня 2018 року по серпень 2020 року позивач проходив військову службу в НОМЕР_6 прикордонному загоні Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, що підтверджується відповідними витягами з наказів по особовому складу.

Під час проходження військової служби, у період з 04.01.2018 року по 30.04.2018 року, позивач брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької області.

Крім того, у період з 01.05.2018 року по 01.08.2020 року позивач брав безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі та стримуванні збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів у м. Краматорськ Донецької області.

Вказані обставини підтверджуються виданою позивачу відповідною довідкою № 12/516 від 14.08.2020 року, підписаною командиром Військової частини НОМЕР_2 .

Згідно з відомостями, які містяться у витягу з наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України "Про особовий склад" від 30.07.2020 року № 286-ОС, ОСОБА_1 , який звільнений у запас за наказом начальника Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 30.06.2020 року № 412-ОС за підпунктом "а" (у зв`язку із закінченням строку контракту) на підставі пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", був виключений зі списків особового складу загону та усіх видів забезпечення з 01.08.2020 року.

Як видно з цього наказу, вислуга років позивача станом на 01.08.2020 року становить:

- календарна - 25 років 5 днів;

- пільгова - 11 років 11 місяців 18 днів;

- загальна - 36 років 11 місяців 23 дні.

Даним наказом установлено виплатити позивачу, зокрема:

- винагороду за безпосередню участь у воєнних конфліктах, заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях чи в антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду - за 31 день липня 2020 року та 1 день серпня 2020 року;

- грошову компенсацію за частину невикористаної щорічної основної відпустки за 2020 рік тривалістю 16 календарних днів;

- матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік;

- одноразову грошову допомогу в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за 25 календарних років.

За вказаними у наказі відомостями, матеріальна допомога на оздоровлення за 2020 рік позивачу виплачена.

25.08.2020 року представником позивача на адресу відповідача був направлений запит щодо надання інформації та документів відносно позивача.

Листом від 10.09.2020 року № 12/6071 відповідачем, на запит представника позивача, було надано відповідну інформацію та документи.

Із цих документів, зокрема, особистих карток грошового забезпечення, позивачу стало відомо, що під час нарахування та виплати грошової допомоги при звільненні, допомоги на оздоровлення за 2018-2020 роки та компенсації за невикористану додаткову відпустку до складу його грошового забезпечення не було включено винагороду за участь в АТО/ООС.

Позивач вважає дії відповідача щодо невключення до складу грошового забезпечення винагороди за участь в АТО/ООС під час нарахування та виплати йому грошової допомоги при звільненні, допомоги на оздоровлення за 2018-2020 роки і компенсації за невикористану додаткову відпустку протиправними.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України від 25.03.1992 року № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-XII) військовою службою є державна служба особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. У зв`язку з особливим характером військової служби військовослужбовцям надаються пільги, гарантії та компенсації, передбачені законом.

Положеннями частини 1 статті 9 Закону України від 20.12.1991 року № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-ХІІ) передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, та стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно зі статтями 18, 19 Закону України від 05.10.2000 року № 2017-III "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" (далі - Закон № 2017-III) установлено, що індексацію доходів населення віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі статтею 19 цього ж Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності. Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності.

Частина 2 статті 9 Закону № 2011-ХІІ визначає, що до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять:

- посадовий оклад, оклад за військовим званням;

- щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, а також надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

- одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з частиною 3 статті 9 Закону № 2011-ХІІ грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 07.11.2007 року № 1294 (далі - Постанова КМУ № 1294), яка діяла до 28.02.2018 року включно, а також пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 року № 704 (далі - Постанова КМУ № 704), яка набрала чинності з 01.03.2018 року, передбачено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з:

- посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням;

- щомісячних (підвищення посадового окладу, а також надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) додаткових видів грошового забезпечення;

- одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Частиною 1 статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

Відповідно до частини 2 статті 15 Закону № 2011-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби, зокрема, у зв`язку із закінченням строку контракту одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

17.07.1992 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей" (далі - Постанова КМУ № 393).

Згідно з положеннями пункту 10 Постанови КМУ № 393 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються із служби, зокрема, у зв`язку із закінченням строку контракту, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Відповідно до абзацу 3 частини 14 статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки.

Згідно з підпунктом 6 пункту 8 розділу V Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Держприкордонслужби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 року № 558 (далі - Інструкція № 558), грошова компенсація за всі невикористані дні відпустки провадиться виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого має військовослужбовець відповідно до чинного законодавства, на день його виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби.

Системний аналіз положень статей 9, 10-1, 15 Закону № 2011-ХІІ, пункту 10 Постанови КМУ № 393 та пункту 8 розділу V Інструкції № 558 дозволяє зробити висновок про те, що одноразова грошова допомога при звільненні, грошова допомога на оздоровлення і грошова компенсація за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки виплачуються у розмірах, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення військовослужбовця.

У справі, що розглядається судом, спірним питанням є склад грошового забезпечення, яке мало бути враховане при обрахунку розмірів належних позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової допомоги на оздоровлення за 2018-2020 роки та грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки.

Як вже було зазначено раніше, відповідно до частини 2 статті 9 Закону № 2011-ХІІ, пункту 1 Постанови КМУ № 1294 та пункту 2 Постанови КМУ № 704 (які діяли у період існування спірних правовідносин) до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять, зокрема, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, у тому числі надбавки, доплати та винагороди, які мають постійний характер.

З наданих до матеріалів справи копій особистих карток грошового забезпечення судом установлено, що у період з січня 2018 року по серпень 2020 року позивачу нараховувалася та виплачувалася винагорода за участь в АТО/ООС.

Отже, вказана вище винагорода за участь у АТО/ООС нараховувалася та виплачувалася відповідачем позивачу протягом усього періоду проходження позивачем військової служби в НОМЕР_6 прикордонному загоні Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, тобто мала постійний (систематичний) характер.

Виходячи з наведеного, винагорода позивача за участь у АТО/ООС мала бути включена до складу його грошового забезпечення як постійна (систематична) виплата.

Аналогічні за своїм змістом висновки були викладені Верховним Судом у постановах від 14.04.2020 року у справі № 820/3719/18, від 09.06.2022 року у справі № 200/11472/20-а, які враховуються судом під час розгляду цієї справи.

З огляду на викладене вище, судом не приймаються до уваги доводи відповідача щодо тимчасового (не постійного) характеру виплат винагороди за участь позивача у АТО/ООС.

Водночас, з матеріалів справи слідує, що винагороду за участь у АТО/ООС до складу грошового забезпечення позивача, з якого було обчислено одноразову грошову допомогу при звільненні, грошову допомогу на оздоровлення за 2018-2020 роки та грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки позивачу, не включено.

За даних обставин суд приходить до висновку про те, що відповідачем протиправно не включено винагороду за участь у АТО/ООС до складу грошового забезпечення позивача при нарахуванні та виплаті йому грошової допомоги при звільненні, допомоги на оздоровлення за 2018-2020 роки та компенсації за невикористану додаткову відпустку.

Суд зауважує, що під час визначення розміру грошового забезпечення застосуванню підлягають саме положення Закону № 2011-ХІІ, а не норми підзаконних актів, які звужують поняття грошового забезпечення та, у певній частині, суперечать вимогам цього Закону.

Відтак, за наявності розбіжностей щодо складових або розміру грошового забезпечення військовослужбовців у Законі № 2011-ХІІ та підзаконних актах, у тому числі Постанові КМУ № 393 або Інструкції № 558, застосуванню підлягають саме норми Закону № 2011-ХІІ.

З огляду на це, доводи відповідача з приводу того, що під час нарахування та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні, допомоги на оздоровлення та компенсації за невикористану додаткову відпустку за розрахунок береться той місяць, у якому позивача, як військовослужбовця, було звільнено з військової служби, судом відхиляються як такі, що не узгоджуються зі змістом пункту 2 розділу І Інструкції № 558 (на які, при цьому, посилається відповідач у відзиві на позов) та положеннями Закону № 2011-ХІІ.

Щодо обраного позивачем способу захисту суд вважає за необхідне зазначити таке.

У позовній заяві позивач просить суд, зокрема, визнати протиправними дії відповідача стосовно невключення до складу грошового забезпечення позивача винагороди за участь в АТО/ООС при нарахуванні та виплаті позивачу грошової допомоги при звільненні, допомоги на оздоровлення за 2018-2020 роки та компенсації за невикористану додаткову відпустку.

Суд зауважує, що дія - це активна поведінка, під час якої приймаються певні рішення, вчиняються певні активні дії, які змінюють існуюче (статичне) положення, а бездіяльність - це пасивна поведінка, тобто невиконання будь-яких активних дій в конкретних умовах.

Доказів прийняття відповідного рішення щодо відмови в розрахунку або у перерахунку чи виплаті позивачу грошової допомоги при звільненні, допомоги на оздоровлення за 2018-2020 роки, компенсації за невикористану додаткову відпустку, виходячи з розміру грошового забезпечення позивача з урахуванням винагороди за участь в АТО/ООС, а так само доказів вчинення відповідачем саме активних дій з цього приводу суду не надано.

Відтак, у спірних правовідносинах мали місце не дії відповідача, а його бездіяльність, яка полягає у невключенні до складу грошового забезпечення позивача винагороди за участь в АТО/ООС під час нарахування та виплати грошової допомоги при звільненні, допомоги на оздоровлення за 2018-2020 роки та компенсації за невикористану додаткову відпустку.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктом 10 частини 2 та абзацом 2 частини 4 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів. У разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Таким чином, застосувавши положення частини 2 статті 9 та статті 245 КАС України, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог шляхом:

- визнання протиправною бездіяльності відповідача стосовно невключення до складу грошового забезпечення позивача грошової винагороди за його участь в АТО/ООС під час нарахування та виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні, допомоги на оздоровлення за 2018-2020 роки та компенсації за невикористану додаткову відпустку;

- зобов`язання відповідача провести перерахунок і виплату позивачу грошової допомоги при звільненні з військової служби за 25 років в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік, допомоги на оздоровлення за 2018-2020 роки та компенсації за невикористану додаткову відпустку служби з урахуванням грошової винагороди за участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, з урахуванням раніше виплачених сум.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання даного позову, судові витрати ним понесено не було, отже, відшкодуванню вони не підлягають.

Керуючись Конституцією України, Законами України "Про військовий обов`язок і військову службу", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", постановами Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) щодо невключення до складу грошового забезпечення ОСОБА_1 грошової винагороди за участь в АТО/ООС під час нарахування і виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні, допомоги на оздоровлення за 2018-2020 роки та компенсації за невикористану додаткову відпустку.

Зобов`язати НОМЕР_7 прикордонний загін (військова частина НОМЕР_2 ) (код згідно з , місцезнаходження: АДРЕСА_3 ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) грошової допомоги при звільненні з військової служби за 25 років в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік, допомоги на оздоровлення за 2018-2020 роки та компенсації за невикористану додаткову відпустку служби з урахуванням грошової винагороди за участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, з урахуванням раніше виплачених сум.

Повне судове рішення складене 28 червня 2023 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Приймаючи до уваги прийняття даного рішення у порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Бабіч