Справа № 200/1367/23
Суддя: Бабаш Г.П.
Дата ухвалення: 2023-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2023 року Справа№200/1367/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабаш Г.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах №41 від 01.12.2022;

- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву від 01.12.2022 та зарахувати до пільгового стажу роботи період перебування в учбових відпустках у загальній кількості 305 днів.

Додатково просив судові витрати, які складаються зі сплати судового збору за звернення до адміністративного суду з позовною заявою в сумі 1073,60 грн. та витрати на правову допомогу адвоката в сумі 5000,00 грн. стягнути з відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що не згоден з рішення Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві щодо відмови йому в призначенні пенсії.

До пільгового стажу по Списку №1 не враховано періоди перебування позивача в учбових відпустках без збереження заробітної плати.

Враховуючи, що позивач надав всі необхідні документи, які підтверджують наявність стажу для призначення пенсії, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10.04.2023 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20.04.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує проти позовних вимог та вважає їх такими, що задоволенню не підлягають. По суті спірних правовідносин відповідачем надані пояснення, що 23.11.2023 позивач звернувся із заявою щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Вищезазначені заяви розглядалися за принципом екстериторіальності і в призначенні пенсії позивачу відмовлено рішеннями відділів з призначення пенсії управлінь пенсійного забезпечення ГУ ПФУ у Львівській області за №41 та ГУ ПФУ у м. Києві від 01.12.2022 через відсутність необхідного підземного стажу по Списку №1 - 25 років.

Згідно рішення ГУ ПФУ у м. Києві від 01.12.2022 №41 та наданих до заяви документі про стаж (довідка про присвоєння ідентифікаційного номера, трудова книжка, довідка підтвердження пільгового стажу, свідоцтва про народження дітей) загальний страховий стаж складає 50 років 6 місяців 19 днів, з додатковим зарахуванням під землею стажу по Списку №1 23 роки.

Пільговий стаж (роботи підземні, професії за постановою №202 (25)) становить 23 роки 4 місяці 23 дні із них:

- Пільговий стаж (ст. 14 підземні провідні професії (20)) 2 роки 1 місяць 28 днів;

- Пільговий стаж (ст.14 підземні професії за постановою №202 (25)) 21 рік 2 місяці 25 днів.

До пільгового стажу по Списку №1 не враховано періоди перебування в учбових відпустках та у відпустках без збереження заробітної плат.

Відповідно до рішення про відмову в призначенні пенсії від 01.12.2022 № 41, до пільгового стажу роботи позивача не зараховано, згідно довідки від 01.08.2022 № 312, учбову відпустку Волкова А.В. , а саме: з 22.02 по 13.03.1999 19 кал. днів, з 04.06. по 18.06 1999 - 15 кал. днів, з 20.09. по 25.09.1999 6 кал. днів, 06.12. по 25.12.1999 20 кал. днів, 10.04 по 26.04.2000 17 кал. днів, 27.04. по 24.06.2000 54 кал. дні, з 05.09 по 09.09.2005 5 кал. днів, з 11.05 по 23.05.2006 13 кал. днів, з 04.12. по 23.12.2006 20 кал. днів, з 11.04. по 30.04.2007 20 кал. днів, з 21.05 по 12.06.2007 23 кал. дні, з 26.11. по 13.12. 2007 18кал. днів, з 10.04.по 26.04.2008 17кал. днів, з 05.12.по 31.01.2009 58кал. днів. Усього 305 календарних днів.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 №2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Дію воєнного стану продовжено Указами Президента України від 14.03.2022 №133/2022, від 18.04.2022 №259/2022, від 17.05.2022 №341/2022, від 12.08.2022 №573/2022, від 07.11.2022 №757/2022, від 06.02.2023 №58/2023.

02.03.2022 Рада суддів України опублікувала Рекомендації щодо роботи судів в умовах воєнного стану року. Судам України рекомендовано за можливості відкладати розгляд справ (за винятком невідкладних судових розглядів) та знімати їх з розгляду, зважати на те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи через залучення до функціонування критичної інфраструктури, вступ до лав Збройних сил України, територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя.

Відповідно до наказу голови Донецького окружного адміністративного суду від 26.02.2022 №14/І-г «Про запровадження особливого режиму роботи Донецького окружного адміністративного суду у вигляді дистанційної роботи» запроваджено особливий режим роботи для суддів Донецького окружного адміністративного суду у вигляді дистанційної роботи з 26.02.2022 до закінчення воєнного стану, і до дня відновлення роботи суду у звичайному режимі.

Донецький окружний адміністративний суд продовжує свою роботу у дистанційному режимі.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідно до статті 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до ПФУ із заявою від 23.11.2022 про призначення пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України від 09.07.2003 №1058- IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Заяву позивача було опрацьовано за принципом екстериторіальності Головним управління ПФУ в м. Києві.

За результатом розгляду заяви позивача про призначення пенсії від 23.11.2022, Головним управління ПФУ в м. Києві прийнято рішення від 01.12.2022 №41 про відмову в призначенні пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу (25 років).

З оскаржуваного рішення вбачається, що відповідно наданих до заяви документів про стаж (ідентифікаційний код, трудова книжка, довідки про стаж), загальний страховий стаж складає 50 років 6 місяців 19 днів. Пільговий стаж (роботи підземні, професії за постановою №202 (25)) складає 23 роки 4 місяці 23 дні.

Листом від 15.12.2022 №17900-16746/В-02/8-0500/22 Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на звернення позивача від 02.12.2022 №ВЕБ-05001-Ф-С-22-102873 повідомило, що заяви про призначення пенсії розглядались за принципом екстериторіальності і в призначенні пенсії позивачу відмовлено рішеннями відділів з призначення пенсії управлінь пенсійного забезпечення ГУ ПФУ у Львівській області за №41 та ГУ ПФУ у м. Києві від 01.12.2022 через відсутність необхідного підземного стажу по Списку №1 - 25 років.

Відповідно рішенню Головного управління ПФУ в м. Києві про відмову від 01.12.2022 страховий стаж позивача складає 50 років 6 місяців 19 днів, з додатковим зарахуванням під землею стажу по Списку №1 23 роки.

Підземний стаж по Списку №1 складає 23 роки 4 місяці 23 дні, із них: пільговий стаж (ст. 14 підземні провідні професії (20)) 2 роки 1 місяць 28 днів; пільговий стаж (ст.14 підземні професії за постановою №202 (25)) 21 рік 2 місяці 25 днів.

До пільгового стажу по Списку №1 не враховано періоди перебування в учбових відпустках та у відпустках без збереження заробітної плат.

Позивач вважає таку відмову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві протиправною та такою, що не відповідає вимогам діючого законодавства, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За приписами пункту 6 частини першої статі 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Підстави надання пенсії особам за віком на пільгових умовах визначені статтею 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (надалі - Закон № 1058-IV).

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", пунктом 7 частини першої статті 1 якого визначено, що Пенсійний фонд України - орган, уповноважений відповідно до цього Закону вести реєстр застрахованих осіб Державного реєстру та виконувати інші функції, передбачені законом.

Відповідно до частини третьої статті 114 Закону №1058 працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років. За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

У пункті "а" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (надалі - Закон № 1788-XII) визначено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно з пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 № 383, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за № 1451/11731, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Стаття 62 Закону № 1788-XII встановлює, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів - трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Таким чином, у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

З аналізу наведених норм вбачається, що наявність записів у трудовій книжці є достатнім і основним доказом підтвердження відповідного стажу роботи.

Пункт 8 Порядку №637 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачає, що час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній №312 від 01.08.2022 виданої ДТЕК у додаткових відомостях зазначено відомості про учбову відпустку Волкова А.В., а саме: з 22.02 по 13.03.1999р. 19кал. днів, з 04.06. по 18.06 1999р. 15 кал. днів, з 20.09.по 25.09.1999р. 6 кал. днів, 06.12. по 25.12.1999р. 20 кал. днів,10.04 по 26.04.2000р. 17 кал. днів, 27.04. по 24.06.2000р. 54 кал. дні, з 05.09 по 09.09.2005р. 5 кал. днів, з 11.05 по 23.05.2006р. 13 кал. днів, з 04.12. по 23.12.2006р. 20 кал. днів, з 11.04. по 30.04.2007р. 20 кал. днів, з 21.05 по 12.06.2007р. 23 кал. дні, з 26.11. по 13.12. 2007р. 18кал. днів, з 10.04.по 26.04.2008р. 17кал.днів, з 05.12.по 31.01.2009р. 58кал.днів. Усього 305 календарних днів, що не спростовано відповідачем.

Згідно з відомостями диплому молодшого спеціаліста від 13.06.2000р. 1ААР № 039881 ОСОБА_1 закінчив у 2000 році Донецький гірничо-економічний технікум за спеціальністю "Технологія підземної розробки корисних копалин" і здобув кваліфікацію гірничого техніка-технолога.

Згідно з відомостями диплому бакалавра від 15.06.2007р. НР № 31688513 ОСОБА_1 закінчив у 2007 році Національний гірничий університет і отримав базову вищу освіту за напрямом підготовки «Гірництво» та здобув кваліфікацію бакалавра, інженера з гірничих робіт.

Згідно з відомостями диплому спеціаліста від 31.01.2009р. НР № 35527110 ОСОБА_1 закінчив у 2009 році Національний гірничий університет і отримав повну вищу освіту за спеціальністю «Розробка родовищ корисних копалин» та здобув кваліфікацію гірничого інженера.

За пунктом "д" частиною першою статті 56 Закону № 1788-XII визначались види трудової діяльності, що зараховуються до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію. Відповідно до цієї норми до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Поняття системи освіти, її мету, та структуру визначено Законом України "Про освіту" від 23.05.1991 № 1060-XII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Статтею 41 наведеного Закону визначено, що до професійно-технічних навчальних закладів належать: професійно-технічне училище відповідного профілю; професійне училище соціальної реабілітації; вище професійне училище; професійний ліцей; професійний ліцей відповідного профілю; професійно-художнє училище; художнє професійно-технічне училище; вище художнє професійно-технічне училище; училище-агрофірма; вище училище-агрофірма; училище-завод; центр професійно-технічної освіти; центр професійної освіти; навчально-виробничий центр; центр підготовки і перепідготовки робітничих кадрів; навчально-курсовий комбінат; навчальний центр; інші типи навчальних закладів, що надають професійно-технічну освіту або здійснюють професійно-технічне навчання.

Відповідно до статті 38 Закону України "Про професійно-технічну освіту" від 10.02.1998р. № 103/98-ВР (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Слід зауважити, що під час навчання позивач працював за професією, яка дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, отже, періоди перебування в учбових відпустках також повинні бути зараховані до пільгового стажу.

Крім того, відповідно до статті 217 Кодексу законів про працю України на час додаткових відпусток у зв`язку з навчанням (статті 211, 213, 216 цього Кодексу), за працівниками за основним місцем роботи зберігається середня заробітна плата.

Враховуючи те, що за позивачем у період учбових відпусток у кількості 305 днів за основним місцем роботи зберігалась середня заробітна плата, можна дійти висновку про необхідність зарахування до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 період перебування в учбових відпустках у загальній кількості 305 днів.

Отже, наведені вище обставини свідчать про недбале ставлення пенсійного органу до вирішення такого важливого питання як пенсійне забезпечення особи, яке гарантується статтею 46 Конституції України і визначено законодавцем як джерело існування громадянина держави.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 1073,60 грн, що документально підтверджується квитанцією від 31.03.2023.

Враховуючи те, що підставою звернення до суду стало протиправне рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про відмову в призначенні пенсії, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Щодо витрат на правничу допомогу.

Між адвокатом Чумак І.М. та позивачем як клієнтом, укладено договір від 22.03.2023 22-3/23 про надання професійної правничої допомоги. Предметом зазначено надання адвокатом консультацій, вивчення документів, складання позовної заяви та направлення її до Донецького окружного адміністративного суду.

Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордера від 22.02.2023 №б/н позивач на підставі договору про надання правової допомоги сплатив 5000,00 грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною п`ятою вказаної статті КАС України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Отже, на підтвердження здійснення правової допомоги суду має бути надано докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ст. 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність від 05.07.2012 року № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI) гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю.

Суд не може втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, для включення всього розміру гонорару до суми, що підлягає стягненню на користь позивача за рахунок відповідача у разі задоволення позову, судом має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Закону № 5076-VI. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та не співрозмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Враховуючи предмет спору, суд дійшов висновку, що вартість послуг правового характеру у розмірі 5000,00 грн., що заявлена до стягнення з відповідача, із врахуванням незначної складності справи та беручи до уваги обсяг наданих послуг, є завищеною. Вказані витрати не можна вважати такими, що є неминучими.

Враховуючи викладене, суд вважає, що обґрунтованим та об`єктивним, і таким, що підпадає під критерій розумності, а також відповідає розміру ціни позову, розмір витрат на правову допомогу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 2500,00 грн.

Керуючись ст.ст.2-20, 72-78, 132-139, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду у м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах №41 від 01.12.2022.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.11.2023 та зарахувати до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 період перебування в учбових відпустках у загальній кількості 305 днів.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві на користь ОСОБА_1 судові витрати пов`язані з наданням професійної правничої допомоги адвоката в розмірі 2500,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 243 КАС України зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.П. Бабаш