Справа № 420/4128/23
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2023-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4128/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Василяки Д.К., розглянувши в письмовому провадженні у порядку загального позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 в якому позивач (з урахуванням заяви про зміну предмету позову) просить суд:

визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 № 69 від 04.01.2023 р. в частині невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди збільшеної до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 р., за період з 01 по 31 грудня 2022 року;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду збільшену до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 р., за період з 01 по 31 грудня 2022 року;

стягнути з Військової частини НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору та витрат на професійну правову допомогу адвоката.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно із наданої відповідачем довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України № 1216 від 20.03.2023 р. позивач приймав участь у таких заходах в період з 01 по 31.1.2022 року включно, а тому відповідач мав виплатити позивачу додаткову винагороду збільшену до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких заходах, як те передбачено п. 1 постанови КМУ № Документ сформований в системі «Електронний суд» 16.05.2023 4 168 від 28.02.2022 року.

В той самий час сторона позивача звертає увагу, що спеціальними нормативно правовими актами, які передбачають та регулюють порядок та умови нарахування і виплати додаткової винагороди не передбачено права для командира військової частини позбавляти військовослужбовця такої винагороди.

Зокрема такими актами є постанова КМУ № 168 від 28.02.2022 р. та наказ МОУ № 260 від 07.06.2018 р.

Більш того норми постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 р. є імперативними і не дають права командиру військової частини на свій розсуд приймати рішення щодо виплати такої винагороди на відміну від такої виплати як премія. Таким чином відповідач у відзиві не зміг надати законних обґрунтувань причин та підстав невиплати додаткової винагороди передбаченої постановою КМУ № 168 від 28.02.2022 р., чим підтвердив свою протиправну бездіяльність.

Крім того, на думку позивача, невиконання наказу начальника є кримінальним правопорушення передбаченим ст. 402 Кримінального кодексу України. Відносно позивача не було зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань кримінального провадження за вказаною статтею та відсутнє рішення суду, яке набрало законної сили про притягнення до кримінальної відповідальності за цією статтею.

За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст. 262 КАС України.

Від відповідача 29.03.2023 року надійшов відзив на позовну заяву в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог та вказує, що позивач, в період з 01 грудня 2022 року по 31 грудня 2022 року не брав безпосередню участь у бойових діях та не забезпечував здійснення заходів з національної безпеки і оборони. відсічі і стримування збройної агресії, не залучався безпосередньо до виконання бойових (спеціальних) завдань та відсутнє за цей період бойове розпорядження (БР) невиконував, у зв`язку з чим військовою частиною НОМЕР_2 не здійснено нарахування та виплату позивачу, за вищевказаний період премії та додаткової винагороди.

Відповідачем був виданий наказ командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно- господарської діяльності) № 68 від 04.01.2023 року, відповідно до п.10 якого, керуючись п.5 Розділу ХІ наказу Міністра Оборони України за № 260 від 07.06.2018 року «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», за відмову від виконання бойового завдання не виплачувати премію за грудень 2022 року старшому сержанту ОСОБА_1 .

Крім того, відповідно до додатку № 5 наказу командира військової частини НОМЕР_2 №69 від 04.01.2023 року старшому сержанту ОСОБА_1 додаткова винагорода не виплачувалась.

Отже, при написані рапорту про відмову за не виконання наказу військовослужбовцями, зазначаються причини відмови та обставини не виконання наказу військовослужбовцями. У рапорті командира 3МР капітана ОСОБА_2 від 21.12.2022 р. за вих. 2036 чітко зазначені причини та обставини невиконання наказу.

01.06.2023 ухвалою суду підготовче судове засідання закрито.

У судове засідання сторони не з`явились.

Представник позивач подав заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Таким чином, враховуючи наявність передбачених приписами ч.9 ст.205 КАС України, підстав, та зважаючи на відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, розгляд даної адміністративної справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив наступне: ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 .

З рапорту командира 3МР капітана ОСОБА_2 від 21.12.2022 р. за вих. 2036 зазначено, що особовий склад 3МР, в т.ч. позивач, відмовляється виконувати поставлене бойове завдання. Причиною тому являється низький морально-психологічний стан, недостатня кількість офіцерського складу (2 командири взводу), відсутність кваліфікації старшого бойового медика, відсутність засобів спостереження (тепловізори 8 од та прилади нічного бачення 14 од.), автомобільного транспорту, для транспортування боєкомплекту та особового складу, безпілотних приладів.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно- господарської діяльності) № 68 від 04.01.2023 року, відповідно до п.10 якого, керуючись п.5 Розділу ХІ наказу Міністра Оборони України за № 260 від 07.06.2018 року «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», за відмову від виконання бойового завдання не виплачувати премію за грудень 2022 року старшому сержанту ОСОБА_1 .

Відповідно до додатку № 5 наказу командира військової частини НОМЕР_2 №69 від 04.01.2023 року старшому сержанту ОСОБА_1 додаткова винагорода не виплачувалась

У позовній заяві представник позивача вказує, що оскільки ОСОБА_1 брав безпосередню участь у бойових діях та здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, та перебував безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів а саме з 01.12.2022 по 31.12.2022 року, тому мав отримувати виплати у розмірі 100 000 гривень за участь у таких діях та заходах, передбачені п.1 Постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року, тому вважаючи, що відповідачем протиправно не виплачується додаткова винагорода, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне: правові підстави для виплати грошової винагороди передбачені Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022р., якою врегульовані питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану (далі - Постанова №168). Згідно з абз.3 п.1 Постанова №168, виплата такої додаткової винагородиздійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Постановою Кабінету Міністрів України №793 від 07.07.2022р. «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. №168» Постанову №168 було доповнено п.21 наступного змісту, а саме: установити, що: порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №°168» №164-АГ від 31.03.2022р., (далі - Наказ №164-АГ) були врегульовані порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги.

Відповідно до загального правила, передбаченого п.6 Наказу №164-АГ, начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби накази про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям в розмірі 100 000 гривень або 30 000 гривень за попередній місяць видавати до 8 числа поточного місяця на підставі рапортів начальників (командирів)підрозділів (кораблів, катерів, екіпажів).

Таким чином, обов`язковою передумовою для виплати додаткової винагороди є відповідний наказ.

Як встановлено попередньо, з рапорту командира 3МР капітана Є.Шишова від 21.12.2022 р. за вих. 2036 зазначено, що особовий склад 3МР, в т.ч. позивач, відмовляється виконувати поставлене бойове завдання. Причиною тому являється низький морально-психологічний стан, недостатня кількість офіцерського складу (2 командири взводу), відсутність кваліфікації старшого бойового медика, відсутність засобів спостереження (тепловізори 8 од та прилади нічного бачення 14 од.), автомобільного транспорту, для транспортування боєкомплекту та особового складу, безпілотних приладів.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється Законом України 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу».

24.02.2022 Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про ведення воєнного стану в України», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-Х на території України ведений воєнний стан через акт відкритої агресії з боку Російської Федерації та проведенням активних бойових дій на території Київської, Харківської, Херсонської, Донецької та Луганської областей, продовженого Указом Президента України від 14 березня 2022 року №133/2022, Указом Президента України від 18 квітня 2022 року №259/2022, Указом Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022, Указом Президента України від 12 серпня 2022 року №573/2022.

Відповідно до п.2,3 Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про ведення воєнного стану в України» військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію" постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (в ред. на час виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно- територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми "єПідтримка", виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

В свою чергу, на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та з метою врегулювання виплати військовослужбовцям Державної прикордонної служби України додаткової винагороди та підвищення рівня їх соціального захисту Адміністрацією Державної прикордонної служби України прийнято наказ від 31.03.2022 №164-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168» (наказ 164).

Пунктом 2 наказу 164 передбачено, під терміном "безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів" (далі - бойові дії або заходи) слід розуміти виконання військовослужбовцем:

бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка веде воєнні (бойові) дії у складі створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій;

бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держав и безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями;

бойових завдань з ведення руху опору на територіях України, тимчасово окупованих ( захоплених) противником;

завдань з ведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районі ведення бойових дій або на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;

бойових завдань з відбиття збройного нападу (вогневого ураження) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);

бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійнорозвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб) (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);

виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);

здійснення заходів з виводу сил та засобів з-під удару противника (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);

виконання польотів, пов`язаних з евакуацію військовослужбовців, цивільного населення, озброєння та інших матеріальних засобів з районів бойових дій;

виконання бойових завдань кораблями, катерами, морськими суднами в морській, річковій акваторії (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій).

Відповідно до п. 3 наказу 164 склад органів та підрозділів Держприкордонслужби, які брали участь у бойових діях або заходах у відповідних районах ведення бойових дій, визначати наказом Голови Державної прикордонної служби України у відповідності до рішень (наказів, директив, розпоряджень) Головнокомандувача Збройних Сил України.

Документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходів здійснювати на підставі одного з таких документів:

бойового наказу (бойового розпорядження);

журналу бойових дій (вахтового журналу) або журналу ведення оперативної обстановки або бойового донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постових відомостей (під час охорони об`єкту, на який було здійснено збройний напад, або артилерійський ракетний обстріл);

рапорту (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, КрМО, КаМО, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по-батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах, начальникам регіональних управлінь та органів Держприкордонслужби, які ведуть (вели) бойові дії та до яких відряджені військовослужбовці, надавати останнім довідку про участь у вказаних заходах із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі (додаток 1).

Зазначений перелік документів є вичерпним.

Пунктом 9 наказу 164 передбачено, що до наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень або 30000 гривень не включати військовослужбовців, які:

беруть участь у міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки; проходять службу у багатонаціональних органах військового управління за кордоном;

добровільно здалися в полон - з дня захоплення в полон, оголошеного наказом начальника органу Держприкордонслужби;

самовільно залишили військові частини, місця служби або дезертирували - з дня самовільного залишення військового частини або місця служби (дезертирства), оголошеного наказом органу Держприкордонслужби; відбувають покарання на гауптвахті та в дисциплінарних частинах - з дня початку відбування покарання, оголошеного наказом командира;

усунені від виконання службових обов`язків, відсторонені від виконання службових повноважень або відсторонені від посади - з дня усунення або відсторонення, оголошеного наказом органу Держприкордонслужби;

відмовились виконувати бойові накази - за місяць, у якому здійснено таке порушення;

перебували у стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння (за фактом якого складено відповідні документи адміністративного правопорушення) - за місяць, у якому здійснено таке порушення;

навмисно спричинили собі тілесні ушкодження чи іншу шкоду своєму здоров`ю або самогубство (крім випадків доведення особи до самогубства, встановленого судом) - за місяць, у якому здійснено ушкодження чи іншу шкоду своєму здоров`ю або самогубство;

у разі вчинення інших дій (бездіяльності), які мають ознаки кримінального правопорушення - за місяць, у якому здійснено таке правопорушення; перебували:

під вартою чи цілодобовим домашнім арештом;

на навчанні за кордоном;

направлені для проходження вискової служби за кордон до закордонних дипломатичних установ.

Зазначений перелік обставин також є вичерпним.

Таким чином, у разі відмови військовослужбовців виконувати бойовий наказ останні не включаються до наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень або 30000 гривень за місяць, у якому здійснено таке порушення.

Враховуючи вищезазначене, суд вказує, що факт відмови позивача у виконанні бойового наказу став достатньою правовою підставою для позбавлення його додаткової грошової винагороди за грудень 2022 року.

Тому відповідач в межах повноважень та порядку, передбачених Постановою №168, на законних підставах не виплатив позивачу додаткову винагороду за грудень 2022 року.

Суд зазначає, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9.12.1994 р., серія А, № 303А, п. 29). Національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, проте зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» від 1.07.2003 р. (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною першою статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, встановлені обставини у справі, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів, суд дійшов висновку про те, що відповідачем було правомірно винесено наказ командира військової частини НОМЕР_2 № 69 від 04.01.2023 р. в частині невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди 100 000 гривень; правомірно не приймав наказ про виплату додаткової винагороди, а тому підстави для його скасування та задоволення позовних вимог відсутні.

Керуючись ст. ст. 6, 14, 90, 139, 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.К. Василяка

.