Справа № 161/15552/22
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2023-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2023 рокуЛьвівСправа № 161/15552/22 пров. № А/857/8744/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Сеника Р.П., Судової-Хомюк Н.М.,

з участю секретаря судових засідань Доморадової Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

суддя у І інстанції Ковтуненко В.В.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Луцьк,

дата складення повного тексту рішення 25 квітня 2023 року,

ВСТАНОВИВ :

28 жовтня 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАР № 6044526 від 18 жовтня 2022 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 квітня 2023 року у справі № 161/15552/22 вказаний позов було задоволено. При цьому суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем не доведено належними, достатніми та допустимими доказами вчинення позивачем правопорушення, яке йому інкримінується.

У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено відповідачем, який у своїй скарзі просив таке скасувати та прийняте нове, яким скасувати оскаржуване судове рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 .

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції неповністю з`ясовано обставини справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

При цьому зазначає, що позивачем порушено вимоги дорожнього знаку 3.2 «Рух механічних транспортних засобів заборонено» Правил дорожнього руху України (далі ПДР), що у подальшому призвело до дорожньо-транспортної пригоди. Факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а саме порушення пункту 15.10 «д» зазначених Правил, повністю доведено відповідачем і постанова про притягнення позивача до відповідальності, передбаченої частиною 3 статті 122 КУпАП, є обґрунтованою та законною.

Учасники справи, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, на виклик апеляційного суду не прибули, що відповідно частини 3 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.

Як встановлено судом, 18 жовтня 2022 року інспектор роти № 4 БУПП у Волинській області Кідрук А.В. виніс постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної,якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 680 грн за те, що 18 жовтня 2022 року о 20.42 год у місті Луцьку по вулиці Кравчука, 37, керуючи транспортним засобом «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_1 , той здійснив стоянку у місці, де транспортний засіб, який зупинився, унеможливив рух інших транспортних засобів, зокрема, великогабаритного автобуса «Неоплан», чим порушив пункт пункту 15.10 «д» ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 122 КУпАП.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як визначено статтею 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (частина 2 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України).

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Разом із тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідачем не надано достатніх, належних та допустимих доказів на спростування доводів позивача про відсутність у його діях ознак порушення ПДР та на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 3 статті 122 КУпАП.

При цьому апеляційний суд погоджується з твердженням суду першої інстанції про те, що єдиним належним доказом наявності чи відсутності вини позивача є схема місця дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), яка сталася 18 жовтня 2022 року о 19.34 год у місті Луцьку по вул. Конякіна, 39.

Суд першої інстанції слушно звернув увагу на істотні розбіжності часу та місця скоєння ДТП, що зазначені у оспорюваній постанові серії ЕАР № 6044526 від 18 жовтня 2022 року та схемі місця вказаної ДТП.

Окрім того, на схемі ДТП не встановлено та зазначено ширини проїзної частини, а також не встановлено та не зазначено габаритів транспортних засобів «Неоплан» та «Тойота», що надавало б об`єктивну можливість встановити реальну змогу здійснення об`їзду транспортного засобу, що здійснив зупинку/стоянку, з у рахуванням вказаних параметрів та неможливість руху інших транспортних засобів.

Докази, які б спростовували встановлені судом першої інстанції обставини, матеріали справи не містять.

Твердження скаржника про порушення позивачем вимоги дорожнього знаку 3.2 «Рух механічних транспортних засобів заборонено» апеляційним судом до уваги не приймається, скільки зазначені у оскаржуваній постанові від 18 жовтня 2022 року серії ЕАР № 6044526 обставини відповідають диспозиції саме частини 3 статті 122 КУпАП (порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху), а не частини 1 статті 122 КУпАП, якою передбачена відповідальність, зокрема, за порушення вимог дорожніх знаків.

Відтак, доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Підсумовуючи наведене, на переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи цей публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.

Керуючись статтями 241, 243, 272, 286, 308, 310, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 квітня 2023 року у справі №161/15552/22 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Р. П. Сеник
Н. М. Судова-Хомюк
Постанова у повному обсязі складена 28 червня 2023 року.