Справа № 240/4851/22
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2023-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2023 року м. Житомир справа № 240/4851/22

категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Черняхович І.Е., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - відповідач) в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в частині неврахування до загального трудового (страхового) стажу для призначення йому пенсії за віком 11 місяців його трудової діяльності згідно довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 19.04.2021 №43/21, направленої ТОВ "А.С.СРОЙ" м. Санкт-Петербург, Російська Федерація, й зобов`язати включити її для обчислення і нарахування йому пенсії;

- визнати належними та достатніми для призначення йому пенсії за віком додані документи, а саме: довідку від 01.12.2021 №33-35 з ТОВ "Управління Малої механізації"; екзаменаційну картку з 1978 року ДОСААФ в смт. Пулини Житомирської області про навчання в автошколі для здобуття права водіння транспортним засобом категорії "С".

На обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що після досягнення пенсійного віку він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Однак, Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області, яке за принципом екстериторіальність розглядало його заяву, відмовило йому у призначені пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стражу в розмірі 28 років. Зокрема, за наслідками розгляду поданих ним із заявою про призначення пенсії документів, відповідач встановив, що його страховий стаж становить лише 25 років 5 місяців 7 днів. Позивач вказує, що відповідачем протиправно не було зараховано до його страхового стажу періоду роботи в ТОВ "А.С.Строй" з березня 2013 року по лютий 2014 року (11 місяців), який підтверджується довідкою від 19.04.2021 №43/21, періоду роботи в госпрозрахунковій Дільниці малої механізації з 13.04.1983 по 02.02.1984 (11 місяців), який підтверджується довідками ТОВ "Управління Малої Механізації" від 01.12.2021 №33, №34 та №35, а також періоду його навчання в автошколі ДОСААФ смт.Пулини в 1978 році протягом 9 місяців, який підтверджується екзаменаційною карткою. З огляду на зазначене, ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою суду провадження в адміністративній справі №240/4851/22 за позовом ОСОБА_1 було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи.

Головне управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області надало до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечувало проти заявлених позовних вимог у зв`язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю. Аргументуючи таку позицію відповідач зазначив, що під час розгляду заяви ОСОБА_1 до його страхового стажу зараховані всі періоди трудової діяльності та встановлено, що його страховий стаж, який підтверджується належними документами, становить 25 років 5 місяців 7 днів, що є недостатнім для призначення йому пенсії за віком, оскільки необхідний стаж становить 28 років. З огляду на це, позивачу було відмовлено в призначенні пенсії через відсутність необхідного страхового стажу. Також відповідач зауважив, що а ні довідка від 19.04.2021 №43/21, видана ТОВ "А.С.Строй" (м. Санкт-Петербург), а ні довідки від 01.12.2021 №33, №34 та №35, видані ТОВ "Управління Малої механізації, ОСОБА_1 до заяви про призначення пенсії не додавались.

Крім того, Головне управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області у відзиві зазначило, що за принципом екстериторіальності заяву ОСОБА_1 про призначення йому пенсії за віком розглядало Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області. Саме Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області вирішувало питання щодо зарахування того чи іншого стажу ОСОБА_1 до його страхового стажу для призначення пенсії, та за наслідками розгляду поданої позивачем заяви про призначення пенсії прийняло рішення про відмову у такому призначенні з підстав відсутності у позивача необхідного страхового стажу. Натомість, Головне управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області листом від 17.05.2021 №0600-0219-8/36645 лише повідомило ОСОБА_1 про прийняте рішення.

У зв`язку з цим, суд постановив ухвалу, якою залучив Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області до участі в адміністративній справі №240/4851/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, як другого відповідача.

ОСОБА_1 подав до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якій вказав, що довідку ТОВ "А.С.Строй від 19.04.2021 №43/21 він направив спеціалісту Хорошівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області Олені, яка здійснювала збір документів для призначення йому пенсії, на її електронну пошту - .

Враховуючи характер спірних правовідносин, суд вважає за можливе розглянути дану адміністративну справу за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи відповідно до норм ст.ст. 257, 262 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 19 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до територіального органу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За принципом екстериторіальності заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії розглядало Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області.

За наслідками розгляду поданої ОСОБА_1 заяви та доданих до неї документів Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області прийняло рішення від 26.04.2021 №62 про відмову у призначенні йому пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Зі змісту вказаного рішення вбачається, що зарахований відповідачем згідно наданих довідок та даних СПОВ (за відсутності трудової книжки) страховий стаж ОСОБА_1 становить 25 років 5 місяців 7 днів. Відтак, підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії стала відсутність у нього необхідного страхового стажу в розмірі 28 років (а.с.76).

Про прийняте рішення від 26.04.2021 №62 про відмову у призначенні пенсії Головного управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило ОСОБА_1 листом від 17.05.2021 №0600-0219-8/36645 (а.с.40).

Позивач не погоджується з розміром визначеного йому страхового стажу 25 років 5 місяців 7 днів та вважає, що відповідач протиправно не зарахував до цього стажу періоду його роботи в ТОВ "А.С.Строй" з березня 2013 року по лютий 2014 року (11 місяців), який підтверджується довідкою від 19.04.2021 №43/21, періоду його роботи в госпрозрахунковій Дільниці малої механізації з 13.04.1983 по 02.02.1984 (11 місяців), який підтверджується довідками ТОВ "Управління Малої Механізації" від 01.12.2021 №33, №34 та №35, а також періоду його навчання в автошколі ДОСААФ смт.Пулини в 1978 році протягом 9 місяців, який підтверджується екзаменаційною карткою, а тому він звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені в Законі України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV).

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону №1058-IV визначено право громадян України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Згідно з частиною 1статті 9 Закону №1058-IVвідповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

В умовах дії солідарної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, розмір пенсії кожного пенсіонера визначається індивідуально з урахуванням набутого ним страхового стажу та отриманого заробітку, з якого сплачувалися страхові внески.

Частиною 1 статті 26 Закону №1058-IV визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

В частині 2 статті 24 Закону №1058-IV зазначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Система персоніфікованого обліку була впроваджена в України на підставі Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який набрав чинності 01.01.2004.

Відтак, періоди роботи особи до 01.01.2004 (до впровадження системи персоніфікованого обліку) зараховуються до її страхового стажу на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом №1058-IV, а періоди роботи після 01.01.2004 - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, тобто підставою для зарахування таких періодів роботи до страхового стажу є сплата страхових внесків.

До набрання чинності Законом №1058-IV право громадян на державне пенсійне забезпечення було врегульовано Законом України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення".

Статтею 56 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до статті 62 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Таким чином, системний аналіз норм Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та Закону України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" свідчить, що періоди роботи особи до 01.01.2004 зараховуються до її страхового стажу на підставі інформації, зазначеної в її трудовій книжці, а періоди роботи після 01.01.2014 - на підставі даних, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Вирішуючи спірні правовідносини в частині позовних вимог, які стосуються наявності підстав для зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду його роботи в Російській Федерації з березня 2013 року по лютий 2014 року в ТОВ "А.С.Строй", суд зазначає наступне.

Згідно з ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 4 Закону №1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Отже, призначення і виплата пенсій в Україні здійснюється також на підставі міжнародних договорів (угод), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

Права громадян України, які працюють за кордоном, захищаються законодавством України та держави перебування, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 2 ст. 10 Закону України "Про зайнятість населення").

Статтею 7 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації від 14.01.1993 про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн, встановлено, що питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року та двосторонніми угодами в цій галузі.

Відповідно до статті 1 Угоди від 13.03.1992 про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в сфері пенсійного забезпечення пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди і членів їх сімей здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 5 Угоди від 13.03.1992 про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в сфері пенсійного забезпечення визначено, що ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав-учасниць Угоди.

Відповідно до статті 6 Угоди від 13.03.1992 про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в сфері пенсійного забезпечення призначення пенсій громадянам держав-учасниць Угоди проводиться за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсій на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до вступу в дію цієї Угоди. Обчислення пенсій здійснюється виходячи із заробітної плати (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

Згідно з частинами другою та третьою статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації від 14.01.1993 про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Таким чином, положення вказаних Угод розповсюджуються на питання пов`язані із зарахуванням періодів роботи на території інших держав до страхового стажу для призначення пенсій, та передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права особи на пенсію та при її обчисленні.

Суд звертає увагу, що 29 листопада 2022 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення", а 24 червня 2023 року прийняв постанову № 639 "Про припинення дії Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн". Однак, спірні правовідносини виникли до прийняття Кабінетом Міністрів України вказаних, оскільки трудовий стаж в ТОВ "А.С.Строй" позивач набув та звернувся за призначенням пенсії в період коли Угоди від 13.03.1992 про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в сфері пенсійного забезпечення та Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації від 14.01.1993 про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн, діяли, а тому положення цих Угод підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Отже, обчислення страхового стажу ОСОБА_1 за період роботи з березня 2013 року по вересень 2013 року та з листопада 2013 року по лютий 2014 року в ТОВ "А.С.Строй" здійснюється згідно з законодавством Російської Федерації, на території якої у вказаний період відбувалась трудова діяльність позивача.

Відповідно до абз. 3 ст. 3 Федерального Закону Російської Федерації від 17.12.2001 №173-ФЗ "Про трудові пенсії в Російській Федерації", який застосовувався до 01.01.2015, іноземні громадяни та особи без громадянства, які постійно проживають в Російській Федерації, мають право на трудову пенсію нарівні з громадянами Російської Федерації, за винятком випадків, встановлених федеральним законом або міжнародним договором Російської Федерації.

Згідно з статтею 2 федерального Закону російської федерації від 17 грудня 2001 року №173-ФЗ «Про трудові пенсії в російській федерації» страховий стаж - стаж, що враховується при визначенні права на трудову пенсію, сумарна тривалість періодів роботи та (або) іншої діяльності, протягом якої сплачувались страхові внески до Пенсійного Фонду російської федерації, а також інші періоди, що зараховуються до страхового стажу.

Частиною 1 статті 10 Федерального Закону Російської Федерації від 17.12.2001 №173-ФЗ «Про трудові пенсії в Російській Федерації» встановлено, що до страхового стажу включаються періоди роботи та (або) іншої діяльності, які виконуються на території Російської Федерації особами, вказаними в частині першій статті 3 даного Федерального закону, за умови, що за ці періоди сплачувались страхові внески до Пенсійного фонду Російської Федерації.

При підрахунку страхового стажу періоди роботи та (або) іншої діяльності, передбачені статтями 10 та 11 даного Федерального закону, до реєстрації громадянина у якості застрахованої особи у відповідності до Федерального закону від 1 квітня 1996 року №27-ФЗ «Про індивідуальний (персоніфікований) облік в системі обов`язкового пенсійного страхування» підтверджується документами, які видаються в установленому порядку роботодавцями або відповідними державними (муніципальними) органами (ч. 1 ст. 13 Федерального Закону Російської Федерації від 17.12.2001 №173-ФЗ «Про трудові пенсії в Російській Федерації»).

При підрахунку страхового стажу періоди роботи та (або) іншої діяльності, передбачені статтями 10 та 11 даного Федерального закону, після реєстрації громадянина в якості застрахованої особи у відповідності до Федерального закону від 1 квітня 1996 року № 27-ФЗ «Про індивідуальний (персоніфікований) облік в системі обов`язкового пенсійного страхування» підтверджується на підставі відомостей індивідуального (персоніфікованого) обліку (ч. 2 ст. 13 Федерального Закону Російської Федерації від 17.12.2001 №173-ФЗ «Про трудові пенсії в Російській Федерації»).

Отже, за законодавством Російської Федерації для включення періоду роботи, яка виконувалася на території Російської Федерації, до страхового стажу для призначення пенсії необхідно, щоб за цей період нараховувалися та сплачувались страхові внески до Пенсійного фонду Російської Федерації.

Таким чином, діюче в Україні пенсійне законодавство визначає, що у разі, якщо пенсія призначається на території України, а особа працювала на території Російської Федерації або на підприємстві зареєстрованому на території Російської Федерації після 13.03.1992, то такий стаж має враховуватися на території України в страховий (трудовий) стаж для призначення пенсії за умови, що сплати страхових внесків за цей період роботи до Пенсійного фонду Російської Федерації. Відтак, існує гарантія врахування страхового (трудового) стажу кожної із сторін при призначенні пенсії на її території без перерахування страхових внесків.

Судом встановлено, що в період з 13.03.2013 по 09.02.2014 ОСОБА_1 мав дозвіл Федеральної міграційної служби на роботу на території Ленінградської області Російської Федерації, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією дозволу на роботу іноземному громадянину або особі без громадянства серії 47 №130279136 від 07.03.2013, виданого УФМС Ленінградської області (а.с.67).

Згідно трудового договору від 14.03.2013 №76 в період з 14.03.2013 по 09.02.2014 ОСОБА_1 працював в Товаристві з обмеженою відповідальністю "А.С.Строй" (вул, Центральна, 4 м. Отрадне, Кіровський район, Ленінградська область, Росія) на посаді плиточника-облицювальника (а.с.66).

В матеріалах справи міститься довідка від 19.04.2021 №43/21, видана ТОВ "А.С.Строй" про заробітну плату ОСОБА_1 для призначення пенсії. Вказана довідка та містить інформацію про заробітну плату позивача за період його роботи з 14.03.2013 по 09.02.2014 в ТОВ "А.С.Строй", а також інформацію про те, що всі вказані в цій довідці виплати були нараховані страхові внески у Пенсійний фонд Російської Федерації в розмірі 22 % (а.с.68).

Жодних документально обґрунтованих сумнівів щодо правомірності видачі такої довідки та достовірності зазначеної в ній інформації відповідачі до суду не надали.

Таким чином, суд вважає, що позивачем подано усі необхідні документи для підтвердження стажу його роботи з 14.03.2013 по 09.02.2014 в ТОВ "А.С.Строй" на території Російської Федерації та для зарахування цього періоду роботи до страхового стажу при призначенні пенсії, оскільки відповідно до вищевказаних міжнародних договорів такий стаж підлягає визнанню на території України.

В свою чергу, вказані у відзиві на позовну заяву доводи відповідача про те, довідка від 19.04.2021 №43/21, видана ТОВ "А.С.Строй", не додавалась позивачем до заяви про призначення пенсії суд відхиляє, як безпідставні, адже в наданих Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області на виконання вимог ухвали про витребування доказів матеріалах відмовної пенсії справи ОСОБА_1 вказана довідка є (а.с.96). Більш того, в матеріалах вказаної відмовної пенсійної справи є лист Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 19.04.2021 №0600-0219-8/30487 адресований Пенсійному фонду Російської Федерації із проханням надіслати акт щодо перевірки правильності та обґрунтованості довідки про заробітну плату ОСОБА_1 за період його роботи в ТОВ "А.С.Строй" з березня 2013 року по лютий 2014 року (а.с.95). Вказані обставини підтверджують, довідка ТОВ "А.С.Строй" від 19.04.2021 №43/21 долучалась позивачем до наданого відповідачам із заявою про призначення пенсії пакету документів, та була наявна у них станом на дату прийняття Головним управління Пенсійного фонду України в Київській області рішення від 26.04.2021 №62 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що період роботи ОСОБА_1 з 14.03.2013 по 09.02.2014 в ТОВ "А.С.Строй" на території Російської Федерації підлягає зарахуванню до його страхового стажу при призначенні пенсії на підставі інформації, вказаної в довідці від 19.04.2021 №43/21.

За таких обставин, суд приходить до висновку про протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду його роботи з 14.03.2013 по 09.02.2014 в ТОВ "А.С.Строй" на підставі довідки від 19.04.2021 №43/21.

Оскільки в процесі розгляду справи встановлено, що відповідач безпідставно не зарахував до страхового стажу позивача періоду його роботи з 14.03.2013 по 09.02.2014 в ТОВ "А.С.Строй", суд, з метою захисту порушених прав позивача, вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, як орган до якого позивач звертався за призначенням пенсії, зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період його роботи з 14.03.2013 по 09.02.2014 в ТОВ "А.С.Строй" на підставі інформації, вказаної в довідці ТОВ "А.С.Строй" від 19.04.2021 №43/21.

Вирішуючи спірні правовідносини в частині позовних вимог, які стосуються наявності підстав для зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 його навчання в автошколі ДОСААФ смт. Володар-Волинський (наразі смт. Пулини) Житомирської області в 1978 році протягом 9 місяців, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пунктом 16 Прикінцевих положень Закону 1058-IV визначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Згідно з пунктом «д» частини 3 статті 56 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також час навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

На момент проходження позивачем курсів водіїв для здобуття права водіння транспортним засобом категорії "С" в ДОСААФ в смт. Пулини Житомирської області (1978 рік) діяв Закон Української PCP від 28.06.1974 «Про народну освіту».

Частина 1 статті 47 вказаного Закону передбачала, що для молоді, яка поступає на виробництво після закінчення загальноосвітньої школи, і для осіб, що працюють у народному господарстві і бажають здобути нову професію або підвищити кваліфікацію, організуються вечірні (змінні) професійно-технічні училища, а також курси, навчально-курсові комбінати та інші форми підготовки і підвищення кваліфікації безпосередньо на виробництві.

Частиною 4 статті 48 Закону Української PCP від 28.06.1974 «Про народну освіту» визначено, що особам, які пройшли навчання з нової професії або підвищили кваліфікацію безпосередньо на виробництві і успішно склали кваліфікаційний екзамен, видається свідоцтво єдиної форми про здобуту спеціальність і присвоєний розряд, клас, категорію.

Відповідно до постанови Верховної Ради України від 12 вересня 1991 року № 1545-ХІІ «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР» до прийняття відповідних актів законодавства України на території республіки застосовуються акти законодавства Союзу РСР з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції та Законам України.

Постановою бюро Президіуму центрального комітету Всесоюзного добровільного товариства сприяння армії, авіації і флоту (ДОСААФ СССР) від 13 грудня 1976 року затверджено Положення про школу ДОСААФ, згідно якого школа ДОСААФ є навчальною організацією підготовки спеціалістів для Збройних Сил СССР та народного господарства, а також центром роботи по пропаганді технічних знань і розвитку воєнно - технічних видів спорту.

26.09.1991 на 7 позачерговому з`їзді ДТСААФ було прийняте рішення про його реорганізацію у Товариство сприяння обороні України. У прийнятому Статуті відзначалось, що ТСО України є правонаступником ДОСААФ республіки, всеукраїнською громадською організацією. Відповідно до Закону України «Про об`єднання громадян» ТСО України зареєстроване 10.10.1991 Міністерством юстиції як Всеукраїнська громадська оборонно-патріотична організація громадян.

За змістом листа Міністерства освіти України від 05.06.1995 № 1/12-1414, розглянувши Положення про навчальну організацію (школу) ТСО України та інші документи з питання статусу зазначених навчальних закладів, Міністерство освіти України остаточно підтверджує, що навчальні організації (школи) ТСО є різновидом професійних навчально-виховних закладів.

У листі Міністерства освіти України від 22.06.1998 №1/12-1162 «Про належність автошкіл, спортивно - технічних клубів, автоучкомбінатів ТСО України до професійно - технічних навчальних закладів», Міністерством освіти України роз`яснено, що згідно зі ст. 17 Закону України «Про професійно - технічну освіту», професійно-технічний навчальний заклад - це заклад освіти, що забезпечує реалізацію потреб громадян у професійно - технічній освіті, оволодінні робітничими професіями, спеціальностями, кваліфікацією відповідно до їх інтересів, здібностей, стану здоров`я. Відповідно до ст.18 цього ж Закону до професійно - технічних навчальних закладів належать також навчально-курсові комбінати, навчальні центри та інші типи навчальних закладів (автошколи, спортивно-технічні клуби, автоучкомбінати), що надають професійно - технічну освіту. Таким чином, ті навчальні заклади ТСО України, що отримали в установленому порядку ліцензії і здійснюють підготовку фахівців за робітничими професіями, належить до професійно - технічних навчальних закладів і включені до Державного реєстру навчальних закладів.

Пунктом 8 Порядку №637 встановлено, що час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Таким чином, за наявності відповідного документа про освіту встановленого зразка та підтвердження періоду навчання в на курсах водіїв в автошколі ДОСААФ такий період зараховується до страхового стажу для призначення пенсії.

На підтвердження навчання в 1978 році на курсах водіїв категорії "С" в ДОСААФ смт. Володар-Волинський (наразі смт. Пулини) Житомирської області ОСОБА_1 надав до суду екзаменаційну картку водія від 27.10.1978 (а.с.41), а також своє посвідчення водія серії НОМЕР_1 , згідно якого він має право керувати транспортним засобом категорії «С» (а.с.42-43).

Однак суд зауважує, що вказана екзаменаційна картка містить лише інформацію про дату та результати складання позивачем екзаменів на право керування транспортним засобом категорії «С» та не містить при цьому інформації про період його навчання в автошколі ДОСААФ.

Жодних інших документів, які б підтверджували вказану позивачем інформацію, що термін його навчання на курсах водіїв категорії «С» в автошколі ДОСААФ становить 9 місяців, ОСОБА_1 до заяви про призначення йому пенсії не надавав. Не містять такої інформації й документи надані ним до суду.

Відтак, суд приходить до висновку про неможливість зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 його навчання на курсах водіїв категорії «С» в автошколі ДОСААФ смт. Володар-Волинський Житомирської області за відсутності в наданих ним документах відомостей про період такого навчання, а тому заявлені в цій частині позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Вирішуючи спірні правовідносини в частині позовних вимог, які стосуються наявності підстав для зарахування на підставі довідок ТОВ "Управління Малої Механізації" від 01.12.2021 №33, №34 та №35 до страхового стажу ОСОБА_1 періоду його роботи в госпрозрахунковій Дільниці малої механізації з 13.04.1983 по 02.02.1984 (11 місяців), суд зазначає наступне.

Статтею 62 Закону №1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Також, згідно зі статтею 48 Кодексу законів про працю України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ від 12 серпня 1993 року №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Водночас, пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, належним чином оформлені записи в трудовій книжці є підставою для врахування відповідних періодів роботи до стажу особи при призначенні пенсії, а у разі відсутності таких записів або їх неповноти трудовий стаж має встановлюватися на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Відтак, уточнюючі довідки подаються виключно у випадках, відсутності трудової книжки або відсутності необхідних записів в ній, наявності неправильних або неточних записів.

Дослідивши під час розгляду справи трудову книжку колхозника серії НОМЕР_2 (а.с.18-25) та трудову книжку серії НОМЕР_3 (а.с.26-27), суд встановив, що в них відсутні записи про роботу ОСОБА_1 в госпрозрахунковій Дільниці малої механізації, правонаступником якої є ТОВ "Управління Малої Механізації".

Оскільки, в трудових книжках позивача відсутні відомості про його роботу в госпрозрахунковій Дільниці малої механізації, то з огляду на положення Порядку №637 такий період роботи міг бути зарахований відповідачами до страхового стажу позивача лише у випадку підтвердження цього періоду уточнюючими довідками.

Дослідивши під час розгляду справи долучені позивачем до матеріалів позовної заяви довідки ТОВ "Управління Малої Механізації" від 01.12.2021 №33, від 01.12.2021 №34 та від 01.12.2021 №35 (а.с.48-50) суд встановив, що згідно інформації, вказаної в них ОСОБА_1 в період з 13.04.1983 по 02.02.1984 працював в госпрозрахунковій Дільниці малої механізації, правонаступником якої є ТОВ "Управління Малої Механізації". Крім того, вказані довідки містять посилання на первинні документи, на підставі яких вони були видані: особові рахунки за 1983-1984 роки та наказ про звільнення від 16.02.1984 №10-К.

Відтак, суд вважає, що в розумінні норм пунктом 3 Порядку №637 довідки ТОВ "Управління Малої Механізації" від 01.12.2021 №33, від 01.12.2021 №34 та від 01.12.2021 №35 є належними документами, які підтверджують стаж роботи позивача з 13.04.1983 по 02.02.1984 в госпрозрахунковій Дільниці малої механізації, правонаступником якої є ТОВ "Управління Малої Механізації".

Однак, з досліджених під час судового розгляду справи матеріалів відмовної пенсії справи, а саме з розписки-повідомлення про прийнятті від ОСОБА_1 документи вбачається, що довідки ТОВ "Управління Малої Механізації" від 01.12.2021 №33, від 01.12.2021 №34 та від 01.12.2021 №35 не додавались позивачем до заяви про призначення пенсії. Більш того, вказані довідки датовані 01.12.2021, а відтак вони були видані ТОВ "Управління Малої Механізації" вже після вирішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Київській області питання про зарахування того чи іншого періоду роботи ОСОБА_1 до його страхового стажу та прийняття рішення від 26.04.2021 №62 про відмову у призначенні йому пенсії за віком.

Згідно з ч. 1 ст. 44 Закону №1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно п. 4.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1, (далі - Порядок № 22-1), визначено, що орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою .

Згідно з підпунктом 2 пункту 2.1. Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

За приписами пункту 4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

З огляду на те, що довідки ТОВ "Управління Малої Механізації" від 01.12.2021 №33, від 01.12.2021 №34 та від 01.12.2021 №35 не надавались ОСОБА_1 до заяви про призначення пенсі, суд приходить до висновку, що стаж роботи позивача з 13.04.1983 по 02.02.1984 в госпрозрахунковій Дільниці малої механізації, правонаступником якої є ТОВ "Управління Малої Механізації", не був документально підтверджений, а тому в Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області були відсутні правові підстави для зарахування цього періоду роботи позивача до його страхового стажу.

Вказане свідчить про правомірність дій Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області щодо не зарахування періоду роботи ОСОБА_1 в госпрозрахунковій Дільниці малої механізації з 13.04.1983 по 02.02.1984 до його страхового стажу при розгляді заяви про призначення йому пенсії за віком, а тому заявлені в цій частині позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд звертає увагу позивача, що він не позбавлений можливості звернутися до відповідача у встановленому законом порядку із відповідною заявою та доданими до неї довідками ТОВ "Управління Малої Механізації" від 01.12.2021 №33, від 01.12.2021 №34 та від 01.12.2021 №35 для вирішення питання про зарахування до страхового стажу періоду його роботи з 13.04.1983 по 02.02.1984 в госпрозрахунковій Дільниці малої механізації.

Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При цьому суд відмічає, що "на підставі" означає, що суб`єкт владних повноважень: 1) повинен бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України; 2) зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним; "у межах повноважень" означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх; "у спосіб" означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби; "з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано", тобто використання наданих суб`єкту владних повноважень повинно відповідати меті та завданням діяльності суб`єкта, які визначені нормативним актом, на підставі якого він діє; "обґрунтовано", тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Рішення повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Статтею 9 КАС України закріплено принцип законності, який вимагає, щоб органи державної влади та їх посадові особи діяли тільки на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відтак, суд повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду з даним позовом до суду позивачем було сплачено судовий збір 992,40 гривень, що підтверджується наявною у матеріалах справи квитанцією.

З огляду на положення ч. 1, 3 ст. 139 КАС України, беручи до уваги розмір задоволених позовних вимог, а також враховуючи сплату позивачем судового збору в мінімальному розмірі, суд дійшов висновку, що сплачений позивачем судовий збір належить стягнути відповідачів у повному розмірі (по 496,20 грн з кожного).

Керуючись статтями 6-9, 77, 90, 139, 242-246, 255, 257, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7, м.Житомир, 10003; ) та до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (вул. Ярославська, 40, м. Київ, 04071; ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду його роботи з 14.03.2013 по 09.02.2014 в ТОВ "А.С.Строй".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період його роботи з 14.03.2013 по 09.02.2014 в ТОВ "А.С.Строй" на підставі інформації, вказаної в довідці ТОВ "А.С.Строй" від 19.04.2021 №43/21.

В задоволені решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 496,20 грн (чотириста дев`яносто шість гривень двадцять копійок).

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 496,20 грн (чотириста дев`яносто шість гривень двадцять копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Е.Черняхович