Справа № П/320/221/20
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2023-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2023 року

м. Київ

справа № П/320/221/20

адміністративне провадження № К/9901/20025/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Шарапи В.М.,

суддів - Берназюка Я.О., Стародуба О.П.

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 березня 2020 року у складі судді Лисенко В.І. та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2020 року у складі колегії суддів: Парінова А.Б. (головуючий), суддів: Земляної Г.В., Ключковича В.Ю. у справі за його позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі - ГУ ПФУ у Київській області) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

1. Позивач звернувся до суду з позовом у якому просив:

1.1 визнати протиправною відмову ГУ ПФУ у Київській області щодо перерахунку його пенсії;

1.2 зобов`язати ГУ ПФУ у Київській області, починаючи з 25 квітня 2019 року провести перерахунок та обчислення його державної (основної) пенсії з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року (5х4173,00 грн = 20865,00 грн), у відповідності до положень частини третьої статті 59 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-XII "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон №796-XII), згідно висновків Конституційного Суду України, викладених у рішенні від 25 квітня 2019 року №1-р(ІІ)/2019 у справі №3-14/20ІІ (409/19, 1737/19).

2. Київський окружний адміністративний суд рішенням від 18 березня 2020 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2020 року, у задоволенні позову відмовив.

2.1 Ухвалюючи рішення суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції виходив із того, що участь позивача під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у заходах з охорони громадського порядку та цивільної оборони в населених пунктах зони відчуження не є доказом проходження позивачем військової служби та не прирівнює його до військовослужбовців в розумінні статті 59 Закону №796-XII.

З огляду на зазначене та враховуючи, що позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не як військовослужбовець, відповідно, дія статті 59 Закону №796 на нього не поширюється. За таких обставин, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що приймаючи рішення про відмову в перерахунку пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, відповідач діяв відповідно до вимог чинного законодавства.

3. Судами попередніх інстанцій встановлено:

3.1 Згідно довідки начальника цивільної оборони, 1-го заступника голови правління ВАТ АТП - 13255 від 29 лютого 2008 року №67, ОСОБА_1 працював у Кагарлицькому автопідприємстві 11032 на посаді водія вантажного автомобіля та наказом від 13 квітня 1985 року №31-к зарахований у штат автоколони військового типу 2254.

3.2 Згідно довідки Управління з питань надзвичайних ситуацій Київської обласної державної адміністрації №01-08/140 від 18 лютого 2008 року ОСОБА_1 приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі невоєнізованого формування служби цивільної оброни Кагарлицького району від АТП 11032. У період з 7 по 20 липня 1986 року був залучений до перевезення будівельних матеріалів зі станції Тетерів до м. Чорнобиль.

3.3 Позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) серії НОМЕР_1 , яке 28 березня 2019 року видане Київською обласною державною адміністрацією.

3.4 Згідно довідки обласної спеціалізованої МСЕК серія КИО-І №304528 від 3 грудня 2007 року, ОСОБА_1 з 3 грудня 2007 року присвоєно довічно другу групу інвалідності. Причина інвалідності: захворювання, пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

3.5 Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 від 12 серпня 2008 року, виданим Управлінням праці та соціального захисту населення м. Кагарлик, позивач має статус інваліда війни другої групи, що дає йому право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.

3.6 З 11 вересня 2003 року позивач знаходиться на обліку в ГУ ПФУ у Київській області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону №796-XII.

3.7 5 грудня 2019 року позивач звернувся до ГУ ПФУ у Київській області з заявою про перерахунок пенсії від 18 червня 2018 року, у якій просив здійснити йому з 1 червня 2019 року перерахунок та виплату пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до частини третьої статті 59 Закону №796-XII.

3.8 ГУ ПФУ у Київській області, листом від 10 грудня 2019 року №2390/Ш-01, повідомило позивача про те, що оскільки він не належить до категорії військовослужбовців, підстав для виплати йому пенсії, виходячи з положень статті 59 Закону №796-XII, немає.

3.9 Уважаючи відмову відповідача у перерахунку пенсії протиправною, позивач звернувся за захистом порушеного права до суду з цим позовом.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:

4. Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_1 звернувся із касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

4.1 На обґрунтування касаційної скарги скаржник вказує на те, що судами попередніх інстанцій неповно з`ясовані обставини справи, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. Скаржник уважає, що був призваним до участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у статусі військовозобов`язаного у зв`язку із чим він належить до числа осіб, на яких поширюється дія статті 59 Закону №796-ХІІ та яким, на її підставі має бути здійснений перерахунок пенсії, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року. Зазначає, що у суді апеляційної інстанції існує неоднаковий підхід щодо вирішення цієї категорії справ. Також позивач вказує на те, що при вирішенні цієї справи судами не була взята до уваги правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 11 вересня 2018 року (справа №211/121/17-а).

5. Відповідач подав відзив на касаційну скаргу. Уважає, що рішення судів попередніх інстанцій відповідають вимогам матеріального і процесуального права, тому у задоволенні касаційної скарги необхідно відмовити.

Висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги:

6. Верховний Суд перевірив доводи касаційної скарги, правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та дійшов таких висновків.

7. Закон №796-XII спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.

8. Статтею 9 Закону №796-XII визначено, що особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є:

1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків;

2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт;

4) громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.

9. Відповідно до статті 10 Закону №796-XII учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС уважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі, проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців*, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

10. Згідно примітки "*" до військовослужбовців належать: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов`язані, призвані на військові збори, військовослужбовці-жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають (перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань.

11. Так, статтею 59 Закону №796-XII (у редакції, чинній до 1 жовтня 2017 року), було передбачено, що пенсії військовослужбовцям призначаються з їх грошового забезпечення згідно з цим Законом та іншими законодавчими актами. Додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначається відповідно до статті 51 цього Закону.

12. Військовослужбовцям пенсії по інвалідності, а членам їх сімей пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи за їх бажанням можуть призначатися на умовах і в порядку, визначених законодавством України для осіб, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків) або відповідно до статті 54 цього Закону.

13. Особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням цих осіб з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, що був встановлений на час їхнього перебування в зоні відчуження.

14. Отже, частиною третьою статті 59 Закону №796-XII (у редакції, чинній до 1 жовтня 2017 року), визначено лише одну категорію осіб, які мали право на обчислення пенсії з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, а саме: особи, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами.

15. З 1 жовтня 2017 року редакція частини третьої статті 59 Закону №796-XII була змінена Законом України від 3 жовтня 2017 року №2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (далі - Закон №2148-VIII) та з того часу регулювала, що «особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року».

16. Отже, Законом №2148-VIII розширено перелік категорій осіб, які мають право на отримання пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, а також змінена підстава обрахунку: замість «з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, що був встановлений на час їхнього перебування в зоні відчуження» на «з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року».

17. Механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до статей 54, 57 і 59 Закону №796-XII, згідно з яким пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986- 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, врегульований Порядком обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи , який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210 (далі - Порядок №1210).

18. Постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2017 року №851 були внесені зміни до Порядку №1210, згідно з якими цей Порядок доповнювався пунктом 91 такого змісту: «За бажанням осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби та внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року».

19. Конституційний Суд України (далі - КСУ) у своєму Рішенні від 25 квітня 2019 року №1-р (ІІ)/2019 наголосив, що запровадження Законом №2148-VIII змінених умов та порядку обчислення пенсії по інвалідності для такої категорії осіб, як військовослужбовців дійсної строкової служби, передбачених частиною третьою статті 59 Закону №796-XII, призвели до дискримінації рівнів соціального захисту різних категорій військовослужбовців. Для усунення цієї дискримінації КСУ визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) словосполучення «дійсної строкової», яке міститься у положеннях частини третьої статті 59 Закону №796-XII зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю.

20. У Рішенні КСУ наголошується на тому, що закріплений у Конституції України обов`язок громадян України потребує поваги, а статус військовослужбовців будь-яких категорій обумовлюється військовою службою, інститут якої надає їм спеціальний статус.

21. Суд наголосив, що держава може встановлювати певні відмінності щодо рівня соціального захисту вказаних категорій осіб, однак визначені законом відмінності не повинні: допускати жодних невиправданих винятків з конституційного принципу рівності, містити ознак дискримінації при реалізації зазначеними особами права на соціальний захист та порушувати сутність права на соціальний захист, а обґрунтування механізму нарахування соціальних виплат має відбуватись із урахуванням критеріїв пропорційності та справедливості.

22. КСУ відзначив, що військовослужбовці строкової служби, пенсія яким призначається за частиною третьою статті 59 Закону №796-XII та обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, в окремих випадках мають вищий рівень соціального захисту, оскільки розмір їх соціального забезпечення є значно більшим, порівняно з іншими категоріями військовослужбовців, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС та її наслідків.

23. Також КСУ підкреслив, що військовослужбовці, які постраждали під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при виконанні військового обов`язку, мають різний рівень соціального забезпечення. Такий підхід законодавця до визначення рівня соціального забезпечення вказаних категорій осіб не відповідає принципу справедливості та є порушенням конституційного принципу рівності.

24. На переконання КСУ, законодавець не забезпечив певні категорії військовослужбовців, які виконують конституційно значущі функції щодо захисту Вітчизни, особливими умовами соціального захисту, обсяг яких має передбачати гідні умови їх життя й повне відшкодування заподіяної шкоди, чим порушив сутність конституційного права на соціальний захист, конституційні гарантії щодо безумовного забезпечення належного рівня їх соціального захисту.

25. Згідно із частиною другою статті 152 Конституцій України, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

26. Отже, після 25 квітня 2019 року, чинним є положення частини третьої статті 59 Закону №796-XII, згідно з якими особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

27. Відтак, суди попередніх інстанцій правильно визнали, що фактично внаслідок негативного правотворення після Рішення КСУ положення частини третьої статті 59 Закону №796-XII про умови та порядок обчислення пенсій по інвалідності, визначений положеннями цієї норми Закону, зазнали змін і стали поширювати свою дію не тільки на військовослужбовців дійсної строкової служби, а і інших категорій військовослужбовців.

28. Водночас, після ухвалення КСУ Рішення у справі №1-р (ІІ)/2019 незмінною залишилася та умова, що особи під час участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, внаслідок чого отримали інвалідність, повинні були перебувати на службі.

29. Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно довідки № 67 від 29 лютого 2008 року ОСОБА_1 працював у Кагарлицькому автопідприємстві 11032 на посаді водія вантажного автомобіля та наказом № 31-к від 13 квітня 1985 року зарахований у штат автоколони військового типу 2254.

Згідно з довідкою Управління з питань надзвичайних ситуацій Київської обласної державної адміністрації від 18 лютого 2008 року №01-08/140 ОСОБА_1 приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі невоєнізованого формування служби цивільної оброни Кагарлицького району від АТП 11032. У період з 7 по 20 липня 1986 року був залучений до перевезення будівельних матеріалів зі станції Тетерів до м. Чорнобиль.

Таким чином суди встановили, що позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, саме у складі невоєнізованого формування Цивільної оборони.

30. Так, Положенням про Цивільну оборону СРСР, затвердженим постановою КПРС і Ради Міністрів СРСР від 18 березня 1976 року №1111, та Положенням про невоєнізовані формування ЦО СРСР, затвердженим наказом начальника ІДО СРСР від 6 червня 1975 року №90, було передбачено, що формування Цивільної оборони, у тому числі і невоєнізовані, створювались для виконання заходів по ліквідації аварій, катастроф, стихійних лих, великих пожеж, та їх наслідків, а також при застосуванні засобів масового ураження (у воєнний час), захисту і організації життєзабезпечення населення.

31. Таким чином, залучення особи під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС до формувань Цивільної оборони, у тому числі і невоєнізованих, не свідчить про проходження особою військової служби у цей період.

32. Водночас Верховний Суд жодним чином не заперечує однакову шкідливу дію на здоров`я різної категорії осіб, які в межах тридцятикілометрової зони брали участь у ліквідації наслідків аварії та пережили більш-менш однакову травмувальну дію радіації на їхнє здоров`я.

33. За наведеного правового регулювання та встановлених у справі обставин, колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про відсутність правових підстав для задоволення позову.

34. Наведені у касаційній скарзі доводи висновки судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

35. Правова позиція щодо застування норм права у аналогічних правовідносинах узгоджується із встановленою Верховним Судом практикою, викладеною, зокрема, у постановах від 28 травня, 3 червня, 28 жовтня 2021 року (справи №№320/7028/19, 320/4932/19, 320/5267/19, відповідно).

36. Колегія суддів уважає хибними посилання скаржника на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 11 вересня 2018 року (справа №211/121/17-а), оскільки правовідносини у справі, що розглядається та у справі №211/121/17-а склалися за різних фактичних обставин. У справі на яку посилається скаржник, померлий чоловік позивачки мав статус військовозобов`язаного, призваного на військові збори, який помер внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Предметом спору у справі №211/121/17-а було право позивачки на призначення дострокової пенсії на підставі абзацу шостого пункту 3 розділу ХV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

37. Згідно із статтею 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

38. У зв`язку з наведеним суд касаційної інстанції вважає, що суди попередніх інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при ухваленні оскаржених судових рішень, що згідно статті 350 КАС України є підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень - без змін.

Керуючись статтями 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 березня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.М. Шарапа

Судді: Я.О. Берназюк

О.П. Стародуб