Справа № 240/6496/23
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2023 року м. Житомир справа № 240/6496/23

категорія 106020000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Єфіменко О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирського військового інституту імені С.П.Корольова про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом, в якому просить:

- визнати протиправною відмову Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова, викладену в листі від 21 лютого 2023 року, у зарахуванні йому періоду навчання в Львівському військовому ліцеї імені Героїв Крут з 20 серпня 1993 року по 16 червня 1996 року до загальної вислуги років у Збройних силах України;

- зобов`язати Житомирський військовий інститут імені С.П. Корольова зарахувати йому період навчання в Львівському військовому ліцеї імені Героїв Круг з 20 серпня 1993 року по 16 червня 1996 року до загальної вислуги років у Збройних силах України.

Заявлені до Житомирського військового інституту імені С.П.Корольова (далі - відповідач) вимоги, позивач обґрунтовує тим, що йому безпідставно відмовлено у зарахуванні до його загальної вислуги років військової служби навчання у Львівському військовому ліцеї імені Героїв Крут. Вважає, що початком перебування на військовій службі вважається день прибуття на навчання до військово-навчального закладу, в тому числі військового ліцею, вказаний у приписі, виданому військовим комісаріатом для допризовників, призовників і військовозобов`язаних. Наголошує, що військовий ліцей - це заклад, який є складовою частиною системи військової освіти, а тому навчання в такому закладі повинне зараховуватися до загальної вислуги років військової служби.

Ухвалою судді від 22.03.2023 відкрите провадження по даній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

26.04.2023 від представника відповідача надійшов до суду відзив на позов в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що навчання позивачем у ліцеї передувало вступу до вищого навчального закладу та здійснювалося з метою підготовки до подальшого вступу на навчання до вищого військового закладу, а тому не може вважатися безпосередньою військовою службою.

Дослідивши матеріали справи, врахувавши позицію учасників справи викладену у заявах по суті та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд вважає за необхідне вказати наступне.

Встановлено, що у період з 20.08.1993 по 16.06.1996 ОСОБА_1 навчався в Львівському військовому ліцеї імені Героїв Круг.

Після відбуття канікулярної відпустки безпосередньо після закінчення Львівського військового ліцею імені Героїв Круг вступив та 25 липня 1996 року зарахований до Житомирського військового інституту радіоелектроніки.

На даний момент позивач проходить військову службу у Житомирському військовому інституті імені С.П. Корольова, що підтверджується витягом із його послужного списку, який міститься в матеріалах справи.

06.02.2023 позивач звернувся з рапортом до командування Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова з проханням зарахувати йому навчання у Львівському військовому ліцеї імені Героїв Крут до загальної вислуги років військової служби.

У відповідь на подану заяву позивач отримав відмову, викладену у листі № 512/714 від 21.02.2023 мотивовану вичерпним переліком видів військової служби до якого навчання у ліцеях не відноситься, оскільки таке навчання здійснювалося лише з метою підготовки для подальшого вступу на навчання у військовий навчальний заклад, а тому не може вважатися безпосередньо військовою службою.

Отриману відмову у зарахуванні до його загальної вислуги років військової служби навчання у ліцеї позивач вважає протиправною, що і слугувало підставою для звернення до суду за захистом порушених прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вказує наступне.

За приписами ст.17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до ч.2 ст.65 Конституції України громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 (далі - Закон №2232-XII).

За змістом ст.2 Закону №2232-ХІІ (в редакції чинній на час навчання позивача в ліцеї) встановлено вичерпний перелік видів військової служби, до яких відносилась: строкова військова служба; військова служба за контрактом на посадах солдатів і матросів, сержантів і старшин; військова служба жінок за контрактом на посадах солдатів і матросів, сержантів і старшин, прапорщиків і мічманів та офіцерського складу; військова служба за контрактом прапорщиків і мічманів; військова служба за контрактом курсантів (слухачів) військово-навчальних закладів і студентів кафедр військової підготовки (факультетів військової підготовки, відділень військової підготовки) вищих цивільних навчальних закладів; військова служба за контрактом офіцерського складу.

Частиною 6 статті 2 Закону №2232-ХІІ передбачено, що до видів військової служби відносяться: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

У даних правовідносинах виник спір з приводу неврахування відповідачем періоду навчання позивача у Львівському військовому ліцеї імені Героїв Крут до строку військової служби, а отже й до вислуги років.

Стаття 24 Закону України №2232-ХІІ (в редакції чинній на час навчання позивача в ліцеї) пов`язувала початок перебування на військовій службі з днем прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею), вказаному у приписі, виданому військовим комісаріатом, - для допризовників, призовників і військовозобов`язаних.

В той час, станом на момент виникнення спірних правовідносин жодна норма Закону №2232-ХІІ чи будь-якого іншого закону не відносить період навчання у ліцеї до періоду військової служби.

Положеннями ч.1 ст.24 Закону №2232-ХІІ передбачено, що початком проходження військової служби вважається:

- день відправлення у військову частину з обласного збірного пункту - для громадян, призваних на строкову військову службу;

- день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації;

- день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних;

- день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу;

- день зарахування до списків особового складу військової частини - для громадян України, які проходять службу у військовому резерві за контрактом, зараховані під час такої служби до військового оперативного резерву та призиваються на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період;

- день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки - для громадян України, які зараховані до військового оперативного резерву після їх звільнення з військової служби та призиваються на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Таким чином, аналіз викладених норм дає підставу для висновку, що на період виникнення спірних правовідносин навчання у військовому ліцеї, не є початком проходження військової служби.

Частиною першою статті 12 Закону № 2232-XII передбачено, що громадяни України, які виявили бажання вступити до вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, можуть проходити попередню підготовку в закладах загальної середньої освіти III ступеня, військових ліцеях, ліцеях з посиленою військово-фізичною підготовкою, у військових оркестрах, закладах освіти громадських організацій, на підготовчих курсах при вищих військових навчальних закладах або військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти.

Так, згідно з приписами ст.4 Закону №2232-ХІІ Збройні Сили України та інші війська комплектуються військовослужбовцями через військові комісаріати шляхом:

- призову громадян на військову службу на основі загального військового обов`язку;

- вступу громадян на військову службу за контрактом.

Згідно з п.2 постанови Кабінету Міністрів України «Про реформу системи військової освіти» Львівський військовий ліцей ім. Героїв Крут, в якому навчався позивач був утворений на базі Львівської республіканської спеціальної школи-інтернату з метою якісної підготовки кандидатів для вступу до військових навчальних закладів, надання державної допомоги у вихованні дітей сиріт, дітей з багатодітних сімей, а також дітей учасників бойових дій та учасників ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

Отже, військовий ліцей, в якому навчався позивач, не є військовим навчальним закладом в розумінні Закону України №2232-XII, тому строк його навчання не може бути зараховано у загальний строк військової служби, оскільки навчання в такому учбовому закладі здійснювалося лише з метою підготовки до вступу у військово-навчальні заклади, а тому не можна вважати проходженням військової служби згідно з переліком її видів, що закріплений у статті 2 Закону № 2232-XII.

Слід зазначити, що Верховний Суд України у своїх рішеннях, а саме в постановах від 16 квітня 2013 року у справі №21-107а13, від 1 жовтня 2013 року у справі №21-330а13 неодноразово вказував, що ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою не є військовим навчальним закладом, навчання у ліцеї не можна вважати навчанням у військовому навчальному закладі, отже і проходженням військової служби згідно з переліком її видів, закріпленим у відповідному законі.

Разом з тим, Верховний Суд у постанові від 12.02.2020 у справі №813/3997/17 дійшов висновку, що Львівський військовий ліцей імені Героїв Крут не належить до військових навчальних закладів, а навчання у ньому не можна вважати навчанням у військовому навчальному закладі і проходженням військової служби згідно з переліком її видів, що закріплений у статті 2 Закону № 2232-ХІІ, оскільки військові ліцеї були створені з метою підготовки кандидатів для вступу до військових навчальних закладів.

Крім того, варто звернути увагу, що постановою Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" від 17 липня 1992 року №393 визначено обмежений перелік підстав для зарахування до вислуги років, до яких навчання у військових ліцеях не відноситься.

Одночасно, слід зауважити, що необхідною умовою прийняття на військову службу зокрема є досягнення громадянином України відповідного віку.

Аналізуючи положення ч.1 ст.15 Закону №2232-ХІІ (у редакції, що діяла на час навчання позивача у ліцеї) на строкову військову службу в мирний час призиваються придатні до неї за станом здоров`я і віком громадяни, яким до дня відправки у військові частини виповнилося 18 років.

Однак, ч.1 ст.20 Закону №2232-ХІІ було визначено, що на військову службу у добровільному порядку приймаються особи, які відповідають вимогам військової служби, зокрема громадяни віком від 17 до 21 року, в тому числі ті, котрі досягли 17-річного віку в рік зарахування на навчання, а також військовослужбовці та військовозобов`язані віком від 18 до 23 років, які не мають військових звань офіцерського складу і виявили бажання вчитися у військово-навчальних закладах, - на військову службу курсантів військово-навчальних закладів; курсанти військово-навчальних закладів і офіцери запасу - на військову службу офіцерського складу.

Як свідчать матеріали справи дата народження позивача - 22.03.1978 і на момент його зарахування до військового ліцею 20.08.1993 йому було лише 15 років. Отже, він був неповнолітньою особою, яка в силу положень законодавства не могла бути призваною на військову службу або добровільно вступити на неї.

Відповідно до змісту наказу Львівського військового ліцею ім. Героїв Крут від 20.08.1993 №62 позивач був зарахований в резерв з випробувальним строком до кінця першої чверті 1993-1994 навчального року та наказом начальника Львівського військового ліцею імені Героїв Крут №156 від 16.06.1996 відрахований з такого ліцею як «учень 11 класу - випускник», а не курсант чи слухач. Іншого військового (спеціального) звання позивачу під час навчання та після його завершення присвоєно не було.

Проаналізувавши встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що період навчання позивача з 20.08.1993 по 16.06.1996 не може бути зараховано у загальний строк його військової служби, оскільки Львівський військовий ліцей імені Героїв Крут не належить до військових навчальних закладів, а навчання у ньому не можна вважати навчанням у військовому навчальному закладі і проходженням військової служби згідно з переліком її видів, що закріплений ст.2 Закону України №2232-ХІІ.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а тому позов не підлягає до задоволення.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог, питання про розподіл судових витрат, судом вирішується відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись ст.257-263, 293,295,297 КАС України, суд,

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Житомирського військового інституту імені С.П.Корольова (проспект Миру, 22 корпус ЖВІ, м.Житомир,10004. ) про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Єфіменко

Повний текст складено: 28 червня 2023 р.