Справа № 160/3684/23
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2023-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2023 року Справа № 160/3684/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Кучми К.С.
при секретарі судового засідання Казаковій Л.А.
представника позивача Стрюк С.В.
представника відповідача Федченка О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпрі в режимі відеоконференції адміністративну справу за правилами загального позовного провадження за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Полімерком» до Рівненської митниці про визнання протиправними та скасування рішень,
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить визнати протиправними та скасувати рішення відповідача №UA204000/2023/000003/l від 13.01.2023 року про коригування митної вартості товарів та картку відмову у прийняті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів №UA5204000/2023/000003 від 13.01.2023 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.03.2023 року позовну заяву залишено без руху, через невідповідність ч.3 ст.161 КАС України.
Позивачем у встановлений судом строк усунуто недоліки позову, а саме надано докази доплати судового збору у розмірі 26 840 грн.
Ухвалою суду від 17.03.2023 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.
Протокольною ухвалою суду від 17.05.2023 року закрито підготовче засідання та призначено розгляд справи по суті.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд позов задовольнити з викладених у ньому підстав та з урахуванням письмових пояснень по справі від 14.06.2023 року.
Представник відповідача у судовому засіданні в режимі відеоконференції просив суд відмовити у задоволенні позову повністю.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 05.05.2021 року між компанією DNEPROCHEM BALTIC UAB (Республіка Литва), як продавцем та ТОВ «Полімерком», як покупцем, укладений Контракт №0505 на поставку лимонної кислоти (надалі - Контракт). За умовами Контракту продавець - компанія DNEPROCHEM BALTIC UAB взяла на себе зобов`язання поставити, а покупець - ТОВ «Полімерком» придбати товар за Контрактом.
За умовами п.1.2. Контракту ціна за одиницю Товару, а також загальна вартість кожної партії погоджується сторонами в Додатку до цього Контракту. Ціни на Товар ухвалюються у відповідності з умовами поставки, зазначеними в Додатку до цього Контракту, згідно правил «Інкотермс 2010» враховуючи вартість тари, упаковки та маркування. Згідно із п.2.1. Контракту загальна вартість Товару запланованого до продажу складається з вартості партії Товару поставлених Продавцем за весь період дії даного Контракту. Відповідно до п.2.2. Контракту відвантаження Товару відбувається згідно строків зазначених в Додатку до цього Контракту. Країна призначення є Україна. Згідно із п.2.4. Контракту дата поставки залежить від умов поставки кожної партії Товару та зазначається у Додатку до цього Контракту. У тому випадку якщо оплачений, згідно додатку до цього Контракту товар не може бути відвантажений у строк 30 календарних днів з дати поставки, зазначеної в Додатку, Продавець за вимогою Покупця зобов`язаний повернути вартість оплаченого товару на рахунок Покупця у строк 10 банківських днів з моменту отримання такої вимоги засобами факсимільної або електронного зв`язку. Відповідно до п.2.5. Контракту право власності на товар переходить від Продавця до Покупця в момент переходу ризиків втрати та пошкодження Товару від Продавця до Покупця у відповідності до вимог правил поставки «Інкотермс 2010». Згідно із п.3.2 Контракту товар вважається переданим Продавцем та прийнятим Покупцем по кількості - згідно комерційного інвойсу (супроводжувальної документації) по якості - згідно якісних посвідчень (документів якості) заводу виробника.
Декларанту направлено електронне повідомлення про необхідність надання додаткових документів для підтвердження заявленого рівня митної вартості, а саме: висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; виписку з бухгалтерської документації продавця про формування ціни товарів на заявлених комерційних умовах поставки; документи в межах положень наказу МФУ від 24.05.2012 №599 щодо експедиційних витрат за межами території України; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; документи, які підтверджують, відношення DRAGON SPECIAL RESIN(XIAMEN) CO., LTD до товару за МД №UA204020/2022/000044; договір №QX-22092202; копію митної декларації країни відправлення, що стосується оцінюваного товару; договір від 08.08.2022 р. №598/22; коносамент №222291299.
До митного оформлення 02.01.2023 р. та 04.01.2023 р. декларантом на вимогу митного органу надано додаткові документи.
Також декларантом листом від 04.01.2023 №000044/1 повідомлено, що до митного оформлення додаткові документи, окрім вже наданих, надаватись не будуть.
За результатами опрацювання поданих до митного оформлення документів прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 13.01.2023 р. №UA204000/2023/000003/l.
Митну вартість товару № 1 визначено на підставі інформації щодо митної вартості аналогічного товару, митне оформлення якого здійснено за митною декларацією від 02.09.2022 №UA209170/2022/067571 - 2,75 USD/кг, що попередньо подавалася позивачем до митного оформлення цього ж товару і від того ж продавця. Числове значення митної вартості товару №1 у валюті рахунку становить 275 000 USD (100000 кг х 2,75 USD/кг), що з урахуванням курсу НБУ на день подання митної декларації до митного оформлення у національній валюті України становить 1 0056 365 UAH (гривень) (275 000 USD х 36,5686 UAH/ USD).
Випуск у вільний обіг товарів здійснено за митною декларацією від 13.01.2023 р. №UA204020/2023/001509 із застосуванням положень ч.7 ст.55 МК України.
Сума додатково нарахованих митних платежів внаслідок коригування митної вартості товару становить 1 877 673,28 грн.
Отже, спір між сторонами виник з підстав правомірності та обґрунтованості винесених відповідачем рішень №UA204000/2023/000003/l від 13.01.2023 року про коригування митної вартості товарів та картки відмову у прийняті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів №UA5204000/2023/000003.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відомості про митну вартість товарів використовуються для: 1) нарахування митних платежів; 2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; 3) ведення митної статистики; 4) розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки (стаття 50 МК України).
Згідно із частинами першою, другою статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Відповідно до положень частин першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Згідно із частиною першою статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Відповідно до частини другої статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною третьою статті 53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
За змістом частини четвертої статті 53 МК України, у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:
1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;
2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;
3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята статті 53 МК України).
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (частина шоста статті 53 МК України).
Таким чином, право митного органу на витребування додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно із частиною першою статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Відповідно до положень частини другої, третьої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Приписами частини першої статті 337 МК України передбачено, що перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом.
Згідно із пунктом 1 частини четвертої статті 54 цього Кодексу митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частиною шостою статті 54 МК України передбачено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Відповідно до частини першої статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Згідно із частиною другої статті 55 Митного кодексу України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:
1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;
3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;
4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;
а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;
б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Відповідно до частини першої статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
В силу положень частин другої восьмої статті 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно із положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно із положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Частиною сьомою статті 54 МК України передбачено, що у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Системний аналіз вказаних положень МК України дає підстави дійти висновку, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, однак, дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів. У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Згідно із частиною шостою статті 53 МК України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
В той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Отже, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 27.06.2019 р. у справі №803/667/17.
Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Тягар доведення неправильності заявленої митної вартості лежить на митному органі.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
В свою чергу, відсутність в рішенні про коригування митної вартості товарів інформації з належним обґрунтуванням того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
Відповідно до частин 3, 4 статті 53 МК України, право митного органу на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів виникає лише у разі, коли у документах, поданих для митного оформлення згідно із ч.2 ст.53 МК України, наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв`язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість.
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналогічний правовий висновок з приводу застосування цих положень Митного кодексу України викладено у постанові Верховного Суду України від 31.03.2015 року у справі №21-127а15.
Однак, всупереч вищевказаним вимогам Закону, витребувавши додаткові документи, митний орган не зазначив, які саме обставини ці документи повинні підтвердити або у своїй сукупності можуть спростувати/чи впливають на митну вартість товару, що свідчить про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
Отже, сам факт подання декларантом не всіх додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.
Після прийняття зазначеної декларації в роботу, від митниці на адресу ТОВ «Полімерком» надійшов запит про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості та посилання на невідповідність відправника в графі 2 митної декларації даним у товаросупровідних документах.
Але при цьому в митні органи були надані всі товаросупровідні документи, в яких було зазначено належного відправника.
Згідно із постановою КМУ від 05.08.2020 р. №681 про внесення змін до Положення про митні декларації, затвердженого постановою КМУ від 21.05.2012 р. № 450 «Пpo питання, пов`язані із застосуванням митних декларацій», п.16 Порядку внесення змін, відкликання та визнання митної декларації окремого типу недійсною визначено, що внесення змін або відкликання митної декларації окремого типу не дозволяється, якщо митним органом, яким була прийнята така митна декларація: надано суб`єкту режиму інформацію про призначення митного огляду товарів, транспортних засобів комерційного призначення або перевірки документів на товари.
Тобто, виходячи з вищевказаної інформації декларант не може вносити будь-які зміни в декларацію, оскільки на момент перевірки документів на товари митним органом декларація знаходиться на стадії «затримці» до повного її опрацювання.
З 04.01.2023 р. по 13.01.2023 р. митними органами проводилася перевірка документів на товари, які були надані ТОВ «Полімерком», в тому числі додаткових.
13.01.2023 року ТОВ «Полімерком» отримало картку відмови №UA204000/2023/000003 та рішення про коригування митної по вартості №UA204000/2023/000003/1.
Тому, виходячи з вищезазначеного, 13.01.2023 року після отримання картки відмови та рішення про коригування митної вартості, у декларанта з`явилася технічна можливість внесення відповідних змін до графи 2 митної декларації.
Відповідно до ч.1 ст.268 МК України допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, не тягне за собою застосування санкцій, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами України.
В силу ч.2 ст.268 МК України у випадках, передбачених частиною 1 ст.268 МК України посадові особи митних органів надають декларантам або уповноваженим ним особам можливість виправити помилки, допущені в митній декларації.
Підставою для прийняття відповідачем спірного рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийняті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів транспортних засобів комерційного призначення є не факт невірного зазначення відправника позивачем, а факт непогодження з розміром митної вартості товару визначеного позивачем.
Відповідач посилається на той факт, що у рахунку-фактурі від 22.12.2022 року №811-L-220403 не зазначена інформація щодо вартості експедиторського обслуговування за межами території України. Це свідчить про не включення витрат пов`язаних з наданням експедиційних послуг при розрахунку митної вартості товарів, що є порушенням частини 10 ст.58 МК України. Також у рахунку-фактурі від 22.12.2022 року №811-L-220403 є посилання на Договір від 08.08.2022 року №598/22 та коносамент №222291299, які для митного оформлення не надані.
ТОВ «Полімерком» листом №000044 від 04.01.2023 року повідомило митний орган, що витрати на експедиторське обслуговування за межами території України не передбачені, тому вони не були зазначені у рахунку-фактурі від 22.12.2022 року № 811-L-220403. Для доказу безпідставності висновків митниці щодо не включення витрат пов`язаних з наданням експедиційних послуг при розрахунку митної вартості товарів позивач надав до вищезазначеного листа довідку №200 від 03.01.2023 року перевізника TOB «М енд М Мілітцер і Мюнх Україна ТмбХ».
Одночасно, на виконання вимог митного органу щодо ненадання позивачем при митному оформлені договору від 08.08.2022 року №598/22 та коносаменту №222291299 позивач разом з вищезазначеним листом надав митному органу договір про надання послуг з транспортно-експедиторського обслуговування №598/22 від 08.08.2022 року та коносамент №222291299 від 23.11.2022 року.
Відповідач в своєму оскаржуваному рішенні зазначив про те, що додатково наданою копією довідки від 03.01.2023 №200 повідомлено, що витрати за межами України не передбачені, окрім тих, що зазначені у рахунку від 22.12.2022 №811-L-220403, проте відповідно до п.1.1 додатково наданого договору про надання послуг з транспортно-експедиторського обслуговування від 08.08.2022 №598/22 (далі - Договір), експедитор надає послуги із транспортно-експедиторського обслуговування (ТЕО) по організації і забезпеченню міжнародних перевезень і перевезень по території України. Під ТЕО розуміються послуги, пов`язані з організацією перевезень в міжнародному і внутрішньодержавному сполученні, зберігання, складування, обробки і доставки вантажів за призначенням, а також послуги з оформлення документів, необхідних для здійснення перевезення вантажів клієнта, консультативні та інші послуги з дорученням Клієнта. Згідно із пунктом 3.1.2 Договору, після отримання від клієнта коштів, експедитор проводить розрахунки з перевізниками, портами, вантажними терміналами, агентами судноплавних ліній та іншими особами за надані послуги та виконані по ТЕО роботи, за роботи пов`язані з переробкою і зберіганням вантажу на терміналах, в портах і складах, оплачує наднормативне використання транспортних засобів, контейнерного і іншого устаткування, використовуваного для транспортну вантажу. Однак, у наданому рахунку-фактурі від 22.12.2022 р. №811-L-220403 така інформація щодо витрат відсутня. Відповідно до пункту 1.2 Договору, обсяг послуг, терміни виконання і їх вартість обумовлюються сторонами в додатках до Договору або у заявках Клієнта, що узгоджуються щодо конкретного вантажу, які є невід`ємними частинами Договору. Але додатки або заявка до Договору до митного оформлення не надані.
Так перевізником було зазначено всю необхідну інформацію у довідці. Посилання відповідача на наявність у договорі п.1.1., 1,2., 3.1.2. Договору не можуть слугувати фактом надання таких послуг. Договір це документ, що свідчить про намір сторін.
У спірному рішенні відповідач посилається, що наданий декларантом документ від 08.10.2022 року № QX-22092202 заявлений як прайс-лист не може розглядатися як джерело цінової інформації щодо продажу товарів для широкого кола покупців в умовах вільної конкуренції, оскільки він містить інформацію щодо продажу товару одному покупцю, кількість та асортимент товару співпадає з відомостями, що зазначені у додатку до контракту.
З такою позицію відповідача суд погодитися не може, оскільки документ який надано позивачем не носить обов`язкового характеру надання.
У оскаржуваному рішенні відповідач зазначає про те, що у наданій до митного оформлення копії висновку ДП «Держзовнішінформ» від 27.12.2022 року №111/162 не містить джерела інформації щодо поточного рівня цін на лимону кислоту.
Позивачем був наданий митному органу оновлений ціновий висновок від 04.01.2023 року №111/162-1ДП «Держзовнішінформ» з посиланням на вартість товару.
Так у висновку зазначені джерела інформації на підставі яких зроблено висновок щодо цінової вартості товару у розмірі нижчому ніж визначено митним органом.
В спірному рішенні відповідач посилається на той факт, що відомості щодо відправника та отримувача вантажу у додатково наданому коносаменті від 23.11.2022 р. №222291299 відрізняються від відомостей, що зазначені у коносаменті від 23.10.2022 р. №SHWS222100458. Відповідно до коносаменту від 23.10.2022 р. №SHWS222100458 експедитором виступає «М&М AIR SEA CARGO S.A. (PI), що суперечить інформації зазначеній у рахунку-фактурі від 22.12.2022 р. №811-L-220403 та довідці від 03.01.2023 р. №200.
Такі твердження відповідача є помилковими, оскільки мова у зазначених вище документах йде взагалі про різні компанії та різних перевізників.
У спірному рішенні відповідач посилається на той факт, що Рівненська митниця володіє ціновою інформацією щодо митної вартості аналогічного товару, митне оформлення якого здійснено за митними деклараціями від 02.09.2022 р. №UA209170/2022/067571, від 29.08.2022 р. №UA209170/2022/065870, №UA209170/2022/065363, UA209170/2022/065321 - 2,75-2,76 USD/кг, що попередньо подавалися позивачем до митного оформлення цього ж товару і від того ж продавця.
Така позиція відповідача є необґрунтованою, оскільки вищезазначена митна вартість товару надавалася раніше позивачем при розмитнені товару яке відбувалося більше 6 місяців по тому. Виходячи з умов ринку закупівельна ціна товару може змінюватися. Виходячи з позиції відповідача позивач має виходи з розміру закупівельних цін не зважаючи на час придбання та цінової політики постачальника/виробника.
Згідно із пунктом 2.1. Наказу Міністерства фінансів України 24.05.2012 р. № 598 «Про затвердження Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.
Виходячи з наведеного суд вважає, що доводи, які зазначені відповідачем у рішені про коригування митної вартості, не є підставою для коригування митної вартості товару, оскільки в документах відсутні розбіжності, або явні ознаки підробки. Не надано доказів того, що документи, які подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.
Надані позивачем до митного оформлення документи містять всі необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомостей щодо ціни, що була сплачена за ці товари. У відповідача були в наявності всі документи, які давали можливість встановити дійсну митну вартість товару за ціною договору.
Суд враховує правову позицію Верховного Суду у постановах від 08 жовтня 2019 року у справі №803/776/17, від 11 червня 2020 року у справі №815/5597/17, що декларант повинен підтвердити лише ті факти, які пов`язані з витратами (складовими), які входять до митної вартості товару відповідно до умов поставки. Натомість, у тому випадку, коли відповідач стверджує, що декларантом понесені додаткові витрати, що впливають на митну вартість товару, він повинен довести наявність цих фактів.
В даному випадку відповідачем наявність цих фактів не підтверджена.
Обставини про наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за резервним методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).
Автоматизована система аналізу та управління ризиками з об`єктивних причин не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.
Водночас, ціна є грошовим вираженням лише у разі коли існує рівновага між попитом та пропозицією. В інших випадках коливання цін спричиняються не вартістю, а іншими причинами.
Згідно із ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Частинами другою та третьою статті 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.
Відповідно до частин четвертої п`ятої статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Факт того, що рівень задекларованої митної вартості товару значно нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, сам собою не може бути підставою для витребування додаткових документів; цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів. І лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивачем надано митному органу для митного оформлення імпортованого товару документи, передбачені частиною другою статті 53 МК України. Подані документи ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, які чітко підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця. Тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно із вимогами частинами 4, 5 статті 58 МК України.
Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 ст.9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За таких обставин, суд приходить до висновку що при винесені рішень про коригування митної вартості товару №UA204000/2023/000003/l від 13.01.2023 року та картки відмови у прийняті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів №UA5204000/2023/000003 відповідач діяв не в порядку та не у спосіб, передбачені чинним законодавством, з викладених вище підстав, що є підставою для задоволення позову.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно із ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як видно з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову, тому судовий збір у розмірі 29 524 грн. підлягає поверненню позивачу.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241-246, 250 КАС України, суд, -
Позовну заяву - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Рівненської митниці про коригування митної вартості товарів №UA204000/2023/000003/l від 13.01.2023 року.
Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204000/2023/000003.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.ст.295, 297 КАС України.

Повний текст рішення складений 16.06.2023 року.

Суддя К.С. Кучма