Справа № 620/4116/22
Суддя: Грибан Інна Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/4116/22 Суддя (судді) першої інстанції: Непочатих В.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Грибан І.О.

судді: Ключкович В.Ю.

Парінов А.Б.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Академії Державної пенітенціарної служби на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 січня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Академії Державної пенітенціарної служби про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Академії Державної пенітенціарної служби, в якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ ректора Академії державної пенітенціарної служби Міністерства юстиції України від 30.03.2022 № 4/ст «Про призначення службового розслідування»;

- визнати протиправним та скасувати наказ ректора Академії державної пенітенціарної служби Міністерства юстиції України від 15.04.2022 № 5/ст «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» доцента кафедри психології Академії, старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_1 , дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби з Державної кримінально-виконавчої служби України;

- визнати протиправним та скасувати наказ ректора Академії державної пенітенціарної служби Міністерства юстиції України від 18.04.2022 № 78/ОС «Про особовий склад» про звільнення старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_1 , доцента кафедри психології Академії Державної пенітенціарної служби;

- зобов`язати Академію державної пенітенціарної служби Міністерства юстиції України поновити старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_1 , доцента кафедри психології Академії Державної пенітенціарної служби;

- стягнути з Академії державної пенітенціарної служби Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 18.04.2022 до дати винесення судового рішення, без відрахування податків та зборів.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 січня 2023 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Академія Державної пенітенціарної служби подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване судове рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. вважаючи, що.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та неправильним застосуванням норм матеріального права. Звертає увагу, що в ході службового розслідування встановлено, що ОСОБА_1 без попередження керівника виїхала за кордон у період дії воєнного стану. Отже, наведене стало підставою для притягнення позивача до відповідальності у вигляді звільнення зі служби. При обранні виду стягнення було враховано всі відомі обставини, в тому числі дані про відсутність стягнень, попередні заохочення, а також той факт, що дисциплінарний проступок вчинено під час дії воєнного стану особою, яка має офіцерське звання та склала Присягу.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Академії Державної пенітенціарної служби на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 січня 2023 року та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін та зазначає про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі.

Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги на предмет законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 (позивач) проходила службу в Академії Державної пенітенціарної служби на посаді доцента кафедри психології.

30.03.2022 на ім`я ректора Академії Державної пенітенціарної служби від начальника кафедри психології полковника внутрішньої служби Оксани Мірошничено надійшов рапорт, у якому повідомлено, що ОСОБА_1 виїхала за межі України, про що не повідомила безпосереднього керівника (а.с. 20).

Наказом Академії Державної пенітенціарної служби від 30.03.2022 № 4/ст «Про призначення службового розслідування» наказано провести службове розслідування та затверджено склад комісії: голова комісії - проректор ОСОБА_2 , члени комісії - заступник начальника відділу по роботі з персоналом ОСОБА_3 , начальник відділу виховної, психологічної роботи та організації дозвілля ОСОБА_4 (а.с. 17).

За наслідками службового розслідування складено висновок, який затверджено 15.04.2022. У висновку зазначено, що старший лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_1 без попередження керівника виїхала за кордон у період воєнного стану. Відповідний рапорт на виїзд ОСОБА_1 надано не було. Також відповідно до рапорту ОСОБА_5 вона 30.03.2022 повідомила позивача про необхідність повернення за місцем проходження служби, однак остання відмовились це зробити. На час проведення службового розслідування позивач так і не прибула до Академії.

Також, зазначається, що своїми діями позивач порушила вимоги частини четвертої статті 14 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», статті 3 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», Правил внутрішнього розпорядку для персоналу Академії Державної пенітенціарної служби (Додаток 4 до Колективного договору між Академією Державної пенітенціарної служби і трудовим колективом Академії Державної пенітенціарної служби на 2022-2026 роки, схваленого Конференції то трудового колективу від 13.01.2022 протокол № 1), наказу Академії ДПтС від 20.08.2021 № 355/ОД «Про забезпечення внутрішнього порядку та організацію внутрішньої служби в Академії в 2021-2022 навчальному році (окрім територіально відокремлених відділень)», пункту 2.27. Посадової інструкції старшого викладача кафедри психології (а.с. 148-150).

Наказом Академії Державної пенітенціарної служби від 15.04.2022 № 5/ст «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з Державної кримінально-виконавчої служби України (а.с. 17-зворот).

Даний вид стягнення реалізований наказом Академії Державної пенітенціарної служби від 18.04.2022 № 78/ОС «Про особовий склад», яким, відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», пункту 8 статті 12 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_1 , доцента кафедри психології Академії Державної пенітенціарної служби, звільнено зі служби з 18.04.2022 (а.с. 23).

Вважаючи зазначені накази відповідача протиправними, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що службове розслідування стосовно позивача було проведено із порушенням процедури та всупереч вимогам Порядку № 356/5 та Дисциплінарного статуту.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди захищається законом.

Правові засади організації та діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України, статус персоналу, а також порядок проходження служби в Державній кримінально-виконавчій службі України визначає Закон України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» від 23.06.2005 №2713-ІV (далі - Закон №2713-ІV).

Статтею 14 Закону №2713-ІV установлено, що до персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України належать особи рядового і начальницького складу (далі - особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби), спеціалісти, які не мають спеціальних звань, та інші працівники, які працюють за трудовими договорами в Державній кримінально-виконавчій службі України (далі - працівники кримінально-виконавчої служби).

Служба в Державній кримінально-виконавчій службі України є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України.

Громадяни України, які вперше зараховуються на посади рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби та у відповідних випадках пройшли встановлений строк випробування, складають присягу.

Особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби встановлюються такі спеціальні звання: середній начальницький склад - старший лейтенант внутрішньої служби.

Трудові відносини працівників кримінально-виконавчої служби регулюються законодавством про працю, державну службу та укладеними трудовими договорами (контрактами).

Відповідно до частини 5 статті 23 Закону №2713-ІV на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських.

Сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначає Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України, затверджений Законом України від 22.02.2006 №3460-IV (далі - Дисциплінарний статут), дія якого поширюється на осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Так, відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни (стаття 2 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до статті 5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Згідно із статтею 14 Дисциплінарного статуту з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Наказом Міністерства юстиції України від 12.03.2015 №356/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19.03.2015 за №295/26740, затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Державній кримінально-виконавчій службі України (далі - Порядок).

Так, Розділом ІІ Порядку передбачено, що підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового і начальницького складу службової дисципліни, скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами рядового і начальницького складу діянь, які порушують права і свободи громадян, інші події, пов`язані із загибеллю (смертю) осіб рядового чи начальницького складу або їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб рядового чи начальницького складу та можуть викликати суспільний резонанс.

Службове розслідування проводиться за рішенням уповноваженого на те начальника у разі, зокрема, отримання інформації про скоєння інших, не визначених в абзацах другому - сімнадцятому цього пункту, дисциплінарних проступків, які уповноважена на призначення службового розслідування особа вважатиме достатніми для його проведення.

Підставою для проведення службового розслідування є належним чином оформлений письмовий наказ уповноваженого на те начальника.

Відповідно до пункту 3 Розділу ІІІ Порядку інші начальники мають право призначати службові розслідування стосовно осіб рядового і начальницького складу, якщо їм надано право призначати на посади та звільняти з посад, застосовувати заходи заохочення і накладати дисциплінарні стягнення на осіб, дії або бездіяльність яких стали підставою для проведення службового розслідування.

При цьому згідно з пунктом 6 Розділу ІІІ Порядку особи рядового чи начальницького складу мають право в разі необхідності звертатися за підпорядкованістю до наділеного відповідними повноваженнями начальника з клопотанням про призначення службового розслідування.

Щодо твердження позивача, що керівництвом Академії не дотримано вимог Порядку, оскільки проведення службового розслідування доручено не прямому начальнику ОСОБА_1 , колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 8 Розділу ІІІ Порядку проведення службового розслідування доручається прямому начальнику особи рядового чи начальницького складу, дії або бездіяльність якої стали підставою для призначення службового розслідування.

Разом з тим пунктом 9 Розділу ІІІ Порядку передбачено, що службове розслідування може проводитися декількома особами у складі комісії, до складу якої входять найбільш досвідчені посадові особи органу або установи, здатні всебічно вивчити обставини, що стали підставою для призначення службового розслідування, та зробити об`єктивні висновки. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника особи рядового чи начальницького складу, дії чи бездіяльність якої стали підставою для призначення службового розслідування.

Таким чином, вимогами Порядку передбачено можливість проведення службового розслідування як прямим начальником, так і декількома особами у складі комісії за участю безпосереднього начальника особи дії чи бездіяльність якої стали підставою для призначення службового розслідування.

Відповідно до Посадової інструкції доцента кафедри психології, затвердженої ректором Академії 04.01.2022, доцент кафедри психології підпорядкований начальнику кафедри.

Згідно з пунктом 2 Розділу І Порядку учасники службового розслідування - начальник, виконавець, члени комісії, особи рядового і начальницького складу, персонал органів і установ та інші особи, які обізнані в обставинах, що стали підставою для призначення службового розслідування.

З матеріалів справи встановлено, а сторонами не заперечується, що безпосереднім начальником ОСОБА_1 є начальник вказаної вище кафедри ОСОБА_5 , яка й подала на ім`я ректора Академії рапорт про виїзд позивача за межі України без повідомлення про вказану обставину. Наведене було підставою для призначення службового розслідування.

Отже, безпосередній начальник позивача був обізнаний в обставинах, що стали підставою для призначення службового розслідування, тому в розумінні вимог Порядку є учасником службового розслідування.

Наразі, відповідачем в апеляційній скарзі зазначено, що саме рапорт начальника позивача слугував підставою призначення розслідування, тому її участь у складі комісії могла поставити під сумнів об`єктивність його проведення.

Таким чином, з аналізу матеріалів справи колегія суддів дійшла висновку, що наказ від 30.03.2022 №4/ст «Про призначення службового розслідування» винесений з дотриманням вимог Порядку, а тому підстави для визнання його протиправним і скасування відсутні.

Щодо суті встановлено службовим розслідуванням правопорушення, колегія суддів виходить з наступного.

Так, розділом VIII Порядку передбачено, що за результатами службового розслідування складається висновок службового розслідування, який складається із вступної, описової та резолютивної частин.

У резолютивній частині висновку службового розслідування зазначаються: пропозиції щодо закінчення службового розслідування, застосування до осіб рядового і начальницького складу конкретних видів заохочень або дисциплінарних стягнень, класифікації отриманих тілесних ушкоджень, обставин загибелі (смерті) осіб рядового і начальницького складу, списання чи відновлення використаних, пошкоджених або втрачених матеріальних цінностей, зброї, боєприпасів, службових документів, а також про направлення матеріалів службового розслідування до відповідних органів для прийняття рішення згідно із законодавством; підтвердження чи спростовування відомостей, які стали підставою для його призначення; запропоновані заходи, спрямовані на усунення виявлених під час службового розслідування недоліків, причин та умов виникнення обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування.

Висновок службового розслідування підписується виконавцем (головою та членами комісії) та затверджується начальником, який призначив службове розслідування.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення та надіслати (або надати) йому засвідчений належним чином висновок службового розслідування. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

За результатами службового розслідування особи рядового і начальницького складу, стосовно яких воно проводилося, притягаються до відповідальності в установленому законом порядку.

Про накладення дисциплінарного стягнення за результатами службового розслідування видається наказ, зміст якого оголошується персоналу органу або установи, де проходить службу особа рядового чи начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, що в ході проведеного службового розслідування було встановлено, що ОСОБА_1 , перебуваючи на службі в Державній кримінально-виконавчій службі України, маючи офіцерське звання та склавши Присягу, без попередження начальника виїхала за кордон у період дії воєнного стану.

Також, даний факт підтверджується рапортом безпосереднього начальника позивача, відібраними в ході службового розслідування поясненнями начальника відділу по роботі з персоналом, відповідно до яких ОСОБА_1 до відділу з повідомленням про виїзд за межі м. Чернігів та за кордон України, рапортом щодо оформлення відпусток не зверталась; у відрядженні не перебуває.

Крім того, у зв`язку із відсутністю на службі з нез`ясованих причин, позивачу призупинено виплату грошового забезпечення з 01.04.2022 до прибуття на місце служби.

Колегія суддів звертає увагу, що факт неповідомлення безпосереднього начальника про виїзд за кордон України не заперечується позивачем.

Також позивачем не заперечується встановлений службовим розслідуванням факт того, що начальник кафедри ОСОБА_5 у телефонній розмові повідомила її про необхідність повернення за місцем проходження служби - до Академії, на що остання заявила про відмову це зробити.

Відповідно до пункту 8 наказу Академії від 20.08.2021 №355/ОД «Про забезпечення внутрішнього порядку та організації внутрішньої служби в Академії в 2021-2022 навчальному році (окрім територіально відокремлених відділень)» особи рядового і начальницького складу Академії повинні забезпечити можливість свого сповіщення в будь-який час доби за допомогою телефонного зв`язку або способом використання посильних.

Особи рядового і начальницького складу Академії виїжджають за територію міста Чернігів на підставі письмового рапорту та письмового дозволу ректора Академії (накладена резолюція на рапорті). Рапорт на ім`я ректора Академії подається в порядку підпорядкованості, в ньому зазначається мета виїзду, адреса перебування, порядок підтримання зв`язку для термінового оповіщення та орієнтовний час прибуття за сигналу оповіщення чи тривоги. У разі самовільного виїзду за межі міста Чернігова такі особи можуть бути притягнуті до дисциплінарної відповідальності, аж до звільнення зі служби.

Відповідно до пункту 3.3 Розділу 3 Колективного договору між Академією Державної пенітенціарної служби і трудовим колективом Академії Державної пенітенціарної служби на 2022-2026 роки, положення якого поширюються в тому числі і на осіб рядового і начальницького складу, члени трудового колективу Академії зобов`язуються дотримуватись встановленого режиму роботи та дисципліни праці, Правил внутрішнього розпорядку Академії.

Своєю чергою пунктами 7.1, 7.2 Розділу 5 Правил внутрішнього розпорядку для персоналу Академії встановлено, що службова (трудова) дисципліна полягає в додержанні персоналом Академії порядку і правил, установлених законодавством України, Статутом та наказами ректора Академії.

Службова (трудова) дисципліна зобов`язує персонал Академії, у тому числі, дотримуватися законодавства України, бездоганно виконувати службові обов`язки.

Відповідно до пункту 5.10 Правил про неявку на роботу з поважних причин працівник зобов`язаний повідомити керівника підрозділу. Невихід працівника на роботу без поважних причин (в тому числі відсутність на роботі більше 3-х годин протягом робочого дня) вважається прогулом.

За порушення умов контракту, службової, трудової чи навчальної дисципліни, неналежне виконання посадових обов`язків, порушення правил внутрішнього порядку Академія може застосувати заходи дисциплінарного впливу відповідно до вимог КЗпП України та Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ.

Колегією суддів з матеріалів справи встановлено, що позивач перетнула кордон з Україною 23.03.2022 року (т. 1 а.с. 135), що позивачем не заперечується.

Також, до позовної заяви позивачем додано копію рапорту від 29.03.2022, який відповідно до роздруківки відомостей про направлення вихідного листа електронною поштою направлено на адресу Академії лише 05.04.2022.

Колегія суддів зазначає, що дата відправлення рапорту свідчить про те, що позивач написала та відправила його вже після початку проведення службового розслідування. Наразі, це також підтверджується і рапортом ОСОБА_5 , відповідно до якого станом на 30.03.2022 позивач не зверталася до неї з рапортом про виїзд за межі м. Чернігова та за межі України.

Окрім того, відповідно до тексту рапорту позивач повідомляє про те, що перебуває у Нідерландах, однак відповідно до наказу №355/ОД «Про забезпечення внутрішнього порядку та організацію внутрішньої служби в Академії в 2021-2022 навчальному році (окрім територіального відокремлених відділень)» ОСОБА_1 мала б подати рапорт перед тим як виїхати, а не після того, оскільки сенс подання рапорту саме в отриманні дозволу ректора, а не тільки в повідомлені про виїзд який вже відбувся.

З огляду на вищенаведене колегія суддів зауважує, що позивач, як старший лейтенант внутрішньої служби, перед виїздом за територію м. Чернігів, і тим більше перетинаючи кордон України, повинна була повідомити про свій намір безпосереднього начальника та надати відповідний рапорт. Наслідки невиконання вказаного обов`язку (притягнення до дисциплінарної відповідальності, аж до звільнення зі служби) ОСОБА_1 були відомі.

Отже, з аналізу матеріалів справи та норм права, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів дійшла висновку про наявність в діях позивача дисціплінарного проступку. Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач належним чином довів суду правомірність звільнення позивача відповідно до наказу Академії Державної пенітенціарної служби Міністерства юстиції України. Застосований вид дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення є адекватним і пропорційним скоєному проступку. Тому позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Оскільки позовні вимоги про поновлення позивача на посаді та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимог про скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби, відтак підстави для їх задоволення також відсутні.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального права, що стали підставою для неправильного вирішення справи.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду, у зв`язку з чим, колегія суддів вважає за необхідне подану до суду апеляційну скаргу задовольнити та скасувати рішення суду першої інстанції, прийнявши нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Академії Державної пенітенціарної служби задовольнити.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 січня 2023 року скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя І.О. Грибан

Судді: В.Ю. Ключкович

А.Б. Парінов

(повний текст постанови складено 28.06.2023р.)