Справа № 161/9014/23
Суддя: Присяжнюк Л. М.
Дата ухвалення: 2023-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/9014/23
Провадження № 2-а/161/209/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 червня 2023 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого - судді Присяжнюк Л.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

01 червня 2023 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування підстав позову позивач посилається на відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.132-1 КУпАП, а також відсутність у відповідача доказів, що підтверджують вчинення позивачем цих правопорушень.

Також посилаються на ряд процесуальних недоліків в оскаржуваній постанові.

Просить суд визнати протиправною та скасувати постанову відповідача від 10 березня 2023 року серії АА №00006185.

У письмовому відзиві відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову.

Частиною першою та другою статті 12 КАС України передбачено, що адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Суд зауважує, що вказаний перелік порядків, за якими здійснюється судочинство в адміністративних справах, є вичерпним.

Оскільки вказана справа є незначної складності і для неї пріоритетним є швидке вирішення, суд розглянув її в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, які визначені у ст.ст. 268, 269, 271, 286 КАС України. В свою чергу вищенаведені положення КАС України не містять у собі заборони або обмежень на застосування правил, передбачених для спрощеного позовного провадження у ч.5 ст.262 КАС України, а саме щодо можливості розгляду справи без повідомлення сторін за наявними матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Зважаючи на вищевикладене, а також відсутність від сторін клопотань про розгляд справи у судовому засіданні, суд здійснює розгляд у порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 10 березня 2023 року старшим державним інспектором відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики по нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Савченком Владиславом Олеговичем була винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місці проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АА №00006185, в якій зафіксовано, що 14 лютого 2023 року о 09 год. 20 хв. на автодорозі М-19, 127 км + 793 м, у Волинській області, автомобіль DAF XF 460 FT, НОМЕР_1 , допустив рух із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України, а саме перевищення загальної маси транспортного засобу на 8,32 % (3,292 тон), при дозволеній максимальній масі 40 тон. У зв`язку з чим, відповідальну особу керівника юридичної особи - власника транспортного засобу ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.132-1 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8 500,00 грн.

Копію оскаржуваної постанови позивач отримала електронною поштою 26 травня 2023 року, а тому, з врахуванням приписів ч.6 ст.120, ч.2 ст.286 КАС України, строк звернення до суду нею не пропущений, а її клопотання про поновлення такого строку є зайвим (а.с.17-19).

Надаючи правову оцінку спірній постанові, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, відповідач, підтверджуючи правомірність свого рішення про притягнення позивача до відповідальності, повинен був надати суду всі наявні у нього докази, що свідчать про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Вивчивши надані відповідачем докази, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 дійсно наявний склад правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132-1 КУпАП.

Так з наданого позивачем свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу DAF XF 460 FT, НОМЕР_1 , слідує, що за своїм типом він є спеціалізованим вантажним сідловим тягачем (а.с.28-29).

З фотофіксації видно, що транспортний засіб рухався з напівпричепом.

З наданих технічних відомостей про відстань між вісями тягача та напівпричепа, що зафіксовані в оскаржуваній постанові, слідує, що всього тягач та напівпричіп мали 5 осей, а саме тягач дві одинарні осі, а напівпричіп одну зтроєну. Відомості про інші технічні характеристики транспортного засобу позивачу суду не надала, а тому встановлені відповідачем відомості суд вважає достовірними.

За правилами п.22.5 ПДР, в такому випадку максимальна фактична маса двовісного автомобіля (тягача) з трьохвісним напівпричепом не може перевищувати 40 тон. Вказані правили діють на автомобільних дорогах державного значення.

З чеку приладу «WIM 44, 44», який наданий відповідачем, слідує, що загальна фактична маса транспортного засобу становила 48 102 кг.

Отже, автомобіль позивача перевищив встановлені у п.22.5 ПДР нормативи загальної фактичної маси транспортного засобу на дорогах державного значення у 40 тон.

Суд погоджується з доводами відповідача, що в оскаржуваній постанові розмір перевищення в кілограмах та відсотках зазначений з врахування 10% похибки приладу. Своїх пояснень чому такий спосіб розрахунку перевищення є невірним, або свого контррозрахунку, позивач суду не надав.

Також суд відхиляє доводи позивача про те, що в оскаржуваній постанові не вказані певні реквізити, оскільки їх зміст повністю відповідає приписам ст.283 КУпАП, а саме містить:

найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;

дату розгляду справи;

відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;

опис обставин, установлених під час розгляду справи;

зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;

прийняте у справі рішення.

дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;

транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);

технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався);

розмір штрафу та порядок його сплати;

правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;

відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Сумніви позивача про коректну роботу приладу для вимірювання маси транспортного засобу та навантаження на його осі нічим не підтверджуються та зводяться до його власних припущень, які об`єктивними доказами не підтверджуються.

Також суд відхиляє доводи позивача про відсутність «обмежувальних знаків та відповідного дорожнього знаку, що інформує учасника дорожнього руху про фіксацію автоматичними пунктами», оскільки нормативи навантаження врегульовані безпосередньо у ПДР, а не дорожніми знаками, а позивачем не конкретизовано які саме дорожні знаки, з наведенням його назви та номеру, були відсутні, чим передбачена їх обов`язкова присутність і як це спростовує факт вчинення правопорушення.

Крім того суд відхиляє доводи позивача про відсутність відеофіксації правопорушення, оскільки така є не обов`язковою, а транспортний засіб був зафіксований на фото, що містяться в матеріалах справи і яке дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, а його маса на відповідний спеціалізований сертифікований прилад.

Суд також вважає необґрунтованими доводи відповідача про те, що у приладі, яким вимірювалося навантаження 08 серпня 2022 року закінчився строк дії свідоцтва про повірку, оскільки відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05 квітня 2022 року №412, яка була чинною на час вчинення правопорушення, позитивні результати періодичної, позачергової повірки та повірки після ремонту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, засвідчені відбитком повірочного тавра на таких засобах чи записом з відбитком повірочного тавра у відповідному розділі експлуатаційних документів та/або оформлені свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, строк дії яких закінчився у період воєнного і надзвичайного стану та протягом місяця після його припинення чи скасування, чинні на період воєнного і надзвичайного стану та протягом трьох місяців після його припинення чи скасування на всій території України або в окремих її місцевостях.

Додатково суд відхиляє доводи позивача про негативний вплив оскаржуваної постанови на господарську діяльність господарства, яке очолює позивач, оскільки це ніяким чином не спростовує факт вчинення правопорушення.

Так само є безпідставними доводи позивача про не надсилання оскаржуваного рішення відповідачем, адже таке надсилалося їй на поштову адресу, ця ж адреса зазначена позивачем у позові, і саме позивач не отримувала відправлення на відділенні поштового зв`язку, у зв`язку з чим таке було повернуто за закінченням терміну зберігання. До того ж позивач не пояснила, яким чином ці обставини спростовують факт вчинення правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оскільки відповідачем належними та допустимими доказами доведений факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132- КУпАП, суд дійшов висновку, що слід залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Керуючись ст.286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Постанову Державної служби України з безпеки на транспорті по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місці проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України від 10 березня 2023 року серії АА №00006185 залишити без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивачем у справі є ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідачем у справі є Державна служба України з безпеки на транспорті, м. Київ, вул. Антоновича, 51, .

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Л.М. Присяжнюк