Справа № 380/4515/23
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2023-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/4515/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Гулкевич І.З., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Сікер до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,-

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю Сікер звернулося в суд з позовом , в якому просить : визнати протиправними та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/900071/2 від 08.02.2023; №UA209000/2023/900072/2 від 08.02.2023.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 26.10.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Сікер та компанією ZHEJIANG LINGSHA TECHNOLOGY CO., LTD, CHINA (постачальник, продавець) укладено зовнішньоекономічний Контракт №TTC2208136, відповідно до якого предметом є те, що в порядку та на умовах, визначених цим контрактом продавець постачає і передає у власність батути (товар), а покупець приймає та оплачує товар згідно інвойсів, що є невід`ємною частиною цього контракту.

Позивач вказує, що на виконання вимог зовнішньоекономічного Контракту №TTC2208136, згідно Рахунку-фактури (інвойсу) №ТТС2208136-1 від 15.12.2022 р. покупець придбав у продавця товар, загальною вартістю товару 25540, 82 доларів США. ТОВ, з метою митного оформлення вказаного товару 06.02.2023 р. подало до Львівської митниці електронну митну декларацію №23UA31U4, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначеними у графі 31 митної декларації. Одночасно, декларантом до митного контролю, разом з митною декларацією №23UA31U4 в якості підстави для застосування основного методу було надано наступні документи, які містять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її, зазначені у графі 44 митної декларації: Зовнішньоекономічний договір (контракт) №TTC2208136 від 26.10.2022; Рахунок-проформа №ТТС2208136-1 від 26.10.2022; Рахунок-фактура (інвойс) №ТТС2208136-1 від 15.12.2022; Банківський платіжний документ, що стосується товару №474 від 27.10.2022 р.; Банківський платіжний документ, що стосується товару №543 від 20.12.2022 р.; Договір на організацію транспортно-експедиторського обслуговування №2022/10/04 ЗК від 04.10.2022 р.; Заявка №1055 31/01/2023 до договору №2022/10/04 ЗК від 04.10.2022 р.; Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №1055 від 02.02.2023 р.; Довідка про транспортно-експедиторські витрати б/н від 02.02.2023; Договір (контракт) про перевезення №11-06-2019 від 11.06.2019 р.; Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №LS-4470258 від 02.02.2023 р.; Автотранспортна накладна б/н від 02.02.2023 р.; Коносамент №WMSS22122236 від 23.12.2022 р.; Митна декларація країни відправлення №23PL322080N55NPWW8.

Позивач наголошує, що за наслідками опрацювання наданих документів Львівська митниця надіслала повідомлення декларанту про подання додаткових документів. У свою чергу декларант на вимогу надав витребувані документи та просив підтвердити визначену декларантом митну вартість. Однак, 08.02.2023 Львівською митницею прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/900071/2.

Позивач зазначає, що на виконання вимог Рішення про коригування декларантом було подано нову митну декларацію №23UA08U1 від 08.02.2023. За даною митною декларацією ТОВ сплачено податків у сумі 668 609, 86 гривень. Різниця між сумою митних платежів, що повинен був сплатити при оподаткуванні товару та сплатив, внаслідок прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості, становить 312 604,41 гривень.

Позивач вказує, що на виконання вимог зовнішньоекономічного Контракту №TTC2208136, згідно Рахунку-фактури (інвойсу) №ТТС2208136-2 від 15.12.2022 р. покупець придбав у продавця товар, загальною вартістю товару 28436, 03 доларів США. ТОВ, з метою митного оформлення вказаного товару 06.02.2023 р. подало до Львівської митниці електронну митну декларацію №23UA46U4, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначеними у графі 31 митної декларації. Одночасно, декларантом до митного контролю, разом з митною декларацією №23UA46U4 в якості підстави для застосування основного методу було надано наступні документи, які містять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її, зазначені у графі 44 митної декларації: Зовнішньоекономічний договір (контракт) №TTC2208136 від 26.10.2022; Рахунок-проформа №ТТС2208136-2 від 26.10.2022; Рахунок-фактура (інвойс) №ТТС2208136-2 від 15.12.2022; Банківський платіжний документ, що стосується товару №475 від 27.10.2022 р.; Банківський платіжний документ, що стосується товару №544 від 20.12.2022 р.; Договір на організацію транспортно-експедиторського обслуговування №2022/10/04 ЗК від 04.10.2022 р.; Заявка №1056 31/01/2023 до договору №2022/10/04 ЗК від 04.10.2022 р.; Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №1056 від 02.02.2023 р.; Довідка про транспортно-експедиторські витрати б/н від 02.02.2023; Договір (контракт) про перевезення №11-06-2019 від 11.06.2019 р.; Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №LS-4470261 від 02.02.2023 р.; Автотранспортна накладна б/н від 02.02.2023 р.; Коносамент №WMSS22122235 від 23.12.2022 р.; Митна декларація країни відправлення №23PL322080NS5NPWD6.

Позивач наголошує, що за наслідками опрацювання наданих документів Львівська митниця надіслала повідомлення декларанту про подання додаткових документів. У свою чергу декларант на вимогу надав витребувані документи та просив підтвердити визначену декларантом митну вартість. Однак, 08.02.2023 Львівською митницею прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/900072/2.

Позивач зазначає, що на виконання вимог Рішення про коригування декларантом було подано нову митну декларацію №23UA24U4 від 08.02.2023. За даною митною декларацією ТОВ сплачено податків у сумі 734 990, 01 гривень. Різниця між сумою митних платежів, що повинен був сплатити при оподаткуванні товару та сплатив, внаслідок прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості, становить 345 744, 95 гривень.

Позивач обґрунтовує протиправність рішення про визначення митної вартості тим, що декларантом під час митного оформлення товарів для підтвердження митної вартості (за ціною договору) митному органу надано усі основні документи, які передбачені ч. 2 ст. 53 МК України. Ці документи повністю підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, не містять розбіжностей чи ознак підробки, а відтак у митниці не було правових підстав для витребування у декларанта додаткових документів. Однак, всупереч положенням ч. 3 ст. 53 МК, відповідач витребував додаткові документи, вказавши на наявність надуманих розбіжностей та не підтвердження усіх складових митної вартості. Разом з тим, незважаючи на відсутність підстав для витребування додаткових документів, позивач, з метою усунення будь-яких сумнівів у достовірності заявленої декларантом митної вартості надав на вимогу митного додаткові документи, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість та її складові. Однак митний орган прийняв рішення про коригування митної вартості. Вважає, що Львівською митницею не наведено причини неможливості проведення митного оформлення за заявленою позивачем митною вартістю товарів, тому такі скориговані вартості не може братися судом до уваги при вирішення справи по суті. Позивач стверджує, що всі надані до митного оформлення документи у сукупності дають можливість однозначно дійти висновку про правильність визначення митної вартості імпортованого товару за основним методом.

Ухвалою суду від 14.03.2023 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі та запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали подати відзив на позовну заяву.

В обґрунтування заперечень покликається на те, що при проведенні у відповідності до положень статті 54 Митного кодексу України контролю правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення позивачем, митницею встановлено наявність в документах розбіжностей та неточностей. За таких підстав та відповідно до вимог Митного кодексу України, посадовою особою відповідача було направлено позивачу електронну вимогу, щодо надання додаткових документів з метою підтвердження заявлених відомостей у митній декларації, на яку декларантом було надано відмову. Сторона відповідача доводить, що у повній відповідності з частиною п`ятою статті 54 Митного кодексу України та за результатом проведеної процедури консультації з декларантом, митним органом обґрунтовано та правомірно було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів. Львівська митниця зазначає, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи. За наведеного сторона відповідача доводить, що оспорюване рішення про коригування митної вартості товарів є таким, що прийняте митним органом в межах повноважень та на підставі чинного законодавства України. З огляду на це, просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Представником позивача подано відповідь на відзив. Вказав, що у позовній заяві зазначено та не спростовано відповідачем те, що декларантом було подано всі наявні документи, що визначає ч. 2 ст. 53 Митного кодексу. На переконання представника, митниця була зобов`язана зазначити конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Вважає позовні вимоги обґрунтованими, просить суд позов задовольнити в повному обсязі.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

26.10.2022 року між позивачем та компанією ZHEJIANG LINGSHA TECHNOLOGY CO., LTD, CHINA (продавець) укладено зовнішньоекономічний Контракт №TTC2208136, відповідно до якого предметом є те, що в порядку та на умовах, визначених цим контрактом продавець постачає і передає у власність батути (товар), а покупець приймає та оплачує товар згідно інвойсів, що є невід`ємною частиною цього контракту.

Згідно Рахунку-фактури (інвойсу) №ТТС2208136-1 від 15.12.2022 р. покупець придбав у продавця товар, загальною вартістю товару 25540, 82 доларів США. Позивач з метою митного оформлення вказаного товару 06.02.2023 р. подало до Львівської митниці електронну митну декларацію №23UA31U4, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначеними у графі 31 митної декларації. Одночасно, декларантом до митного контролю, разом з митною декларацією №23UA31U4 в якості підстави для застосування основного методу було надано низку документів, які містять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її.

За наслідками опрацювання наданих документів Львівська митниця надіслала повідомлення декларанту про подання додаткових документів. У свою чергу декларант на вимогу надав витребувані документи та просив підтвердити визначену декларантом митну вартість. Однак, 08.02.2023 Львівською митницею прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/900071/2.

У вказаному рішенні контролюючим органом зазначено наступні зауваження:

- Відповідно до п. 5.3 зовнішньоекономічного контракту №ТТС2208136 від 22.10.2022 Вартість тари та/чи упаковки входить до ціни товару, проте у проформі та в інших товаросупровідних документах, зокрема комерційному інвойсі №ТТС2208136-1 від 15.12.2022 відсутні дані щодо складових вартості товару, таким чином відомості щодо складових митної вартості не підтверджено документально та не піддаються обчисленню, що є порушенням вимог положень частини 21 статті 58 Митного кодексу.

- Відповідно до положень наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 р. №599 Про затвердження форми декларації митної вартості та Правил її заповнення, для підтвердження витрат на транспортування декларантом надаються наступні документи: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури. У рахунках-фактурах про надання транспортно-експедиційних послуг від 02.02.2023 р. №LS-4470258 та №1055 від 02.02.2023 р. не містять відомостей щодо згаданих складових. Заявка на перевезення до митного оформлення не подана;

- У ЦМР б/н від 02.02.2023 у гр. 16 та 23 наявна печатка перевізника PJSC TERNOPILSKA POULTRY FARM, натомість рахунок на перевезення виставлений на ФОП ОСОБА_1 , документ, що визначає договірні відносини між цими суб`єктами відсутній.

- Відповідно до вимог ЗУ Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 01.08.2006 №57-V та ст. 6 Конвенції про договір міжнародного перевезення вантажів (Женева, 19 травня 1956) у гр.3 ЦМР зазначається ім`я, адреса і місце призначення. В ЦМР б/н від 02.02.2023 у гр. 3 відсутні вищезазначені відомості.

Таким чином, на думку Львівської митниці, були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом.

Згідно Рахунку-фактури (інвойсу) №ТТС2208136-2 від 15.12.2022 р. покупець придбав у продавця товар, загальною вартістю товару 28436, 03 доларів США. Позивач з метою митного оформлення вказаного товару 06.02.2023 р. подало до Львівської митниці електронну митну декларацію №23UA46U4, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначеними у графі 31 митної декларації. Одночасно, декларантом до митного контролю, разом з митною декларацією №23UA46U4 в якості підстави для застосування основного методу було надано низку документів, які містять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її.

За наслідками опрацювання наданих документів Львівська митниця надіслала повідомлення декларанту про подання додаткових документів. У свою чергу декларант на вимогу надав витребувані документи та просив підтвердити визначену декларантом митну вартість. Однак, 08.02.2023 Львівською митницею прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/900072/2.

У вказаному рішенні контролюючим органом зазначено наступні зауваження:

- Відповідно до п. 5.3 зовнішньоекономічного контракту №ТТС2208136 від 22.10.2022 Вартість тари та/чи упаковки входить до ціни товару, проте у проформі та в інших товаросупровідних документах, зокрема комерційному інвойсі №ТТС2208136-2 від 15.12.2022 відсутні дані щодо складових вартості товару, таким чином відомості щодо складових митної вартості не підтверджено документально та не піддаються обчисленню, що є порушенням вимог положень частини 21 статті 58 Митного кодексу.

- Відповідно до положень наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 р. №599 Про затвердження форми декларації митної вартості та Правил її заповнення, для підтвердження витрат на транспортування декларантом надаються наступні документи: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури. У рахунках-фактурах про надання транспортно-експедиційних послуг від 02.02.2023 р. №LS-4470261 та №1056 від 02.02.2023 р. не містять відомостей щодо згаданих складових. Заявка на перевезення до митного оформлення не подана;

- У ЦМР б/н від 02.02.2023 у гр. 16 та 23 наявна печатка перевізника ФОП ОСОБА_2 , натомість рахунок на перевезення виставлений на ФОП ОСОБА_1 , документ, що визначає договірні відносини між цими суб`єктами відсутній.

- Відповідно до вимог ЗУ Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 01.08.2006 №57-V та ст. 6 Конвенції про договір міжнародного перевезення вантажів (Женева, 19 травня 1956) у гр.3 ЦМР зазначається ім`я, адреса і місце призначення. В ЦМР б/н від 02.02.2023 у гр. 3 відсутні вищезазначені відомості.

Таким чином, на думку Львівської митниці, були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом.

Не погодившись із рішеннями про коригування митної вартості товарів, ТзОВ Сікер звернулося з позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд керувався наступним.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч.1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п.4 ч.3 ст. 2 КАС України є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

У відповідності до вимог статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Митний Кодекс України (далі МК України) визначає засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

У відповідності до ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч.2 ст.51 МК України митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено ч. 2 ст. 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

За правилами ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначається ч. 2 ст. 53 МК України, а саме: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісній характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст.53 МК України).

Як встановлено ч. 1 ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 6 ст. 54 МК України визначено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

- невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

- неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

- невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

- надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, відповідно до ч. 2 цієї статті є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Згідно із ч. ч. 3-6 ст. 57 МК України Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до ч.1 ст. 58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Згідно з ч. 2 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до 4-5 ст.58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно з ч. 3 ст. 58 МК України, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу. У разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

За приписами ч. 1, 2, 4 ст. 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях. У разі якщо ця стаття застосовується органом доходів і зборів, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово проінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.

Судом встановлено, що позивачем подавалися наступні документи для підтвердження митної вартості товарів:

Як встановлено судом, до митної декларації від 06.02.2023 р. №23UA31U4 в якості підстави для застосування основного методу було надано наступні документи: Зовнішньоекономічний договір (контракт) №TTC2208136 від 26.10.2022; Рахунок-проформа №ТТС2208136-1 від 26.10.2022; Рахунок-фактура (інвойс) №ТТС2208136-1 від 15.12.2022; Банківський платіжний документ, що стосується товару №474 від 27.10.2022 р.; Банківський платіжний документ, що стосується товару №543 від 20.12.2022 р.; Договір на організацію транспортно-експедиторського обслуговування №2022/10/04 ЗК від 04.10.2022 р.; Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №1055 від 02.02.2023 р.; Довідка про транспортно-експедиторські витрати б/н від 02.02.2023; Договір (контракт) про перевезення №11-06-2019 від 11.06.2019 р.; Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №LS-4470258 від 02.02.2023 р.; Автотранспортна накладна б/н від 02.02.2023 р.; Коносамент №WMSS22122236 від 23.12.2022 р.; Митна декларація країни відправлення №23PL322080N55NPWW8.

Як встановлено судом, до митної декларації від 06.02.2023 р. №23UA46U4, в якості підстави для застосування основного методу було надано наступні документи: Зовнішньоекономічний договір (контракт) №TTC2208136 від 26.10.2022; Рахунок-проформа №ТТС2208136-2 від 26.10.2022; Рахунок-фактура (інвойс) №ТТС2208136-2 від 15.12.2022; Банківський платіжний документ, що стосується товару №475 від 27.10.2022 р.; Банківський платіжний документ, що стосується товару №544 від 20.12.2022 р.; Договір на організацію транспортно-експедиторського обслуговування №2022/10/04 ЗК від 04.10.2022 р.; Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №1056 від 02.02.2023 р.; Довідка про транспортно-експедиторські витрати б/н від 02.02.2023; Договір (контракт) про перевезення №11-06-2019 від 11.06.2019 р.; Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №LS-4470261 від 02.02.2023 р.; Автотранспортна накладна б/н від 02.02.2023 р.; Коносамент №WMSS22122235 від 23.12.2022 р.; Митна декларація країни відправлення №23PL322080NS5NPWD6.

Як встановлено з матеріалів справи, декларантом надано до митного органу низку документів, що дають змогу митному органу визначити митну вартість товарів: первинно з митними деклараціями, за якими було відмовлено у випуску товарів та на вимогу митниці. Зауваження митниці до поданих документів не стосується числових значень складових митної вартості та були спростовані документами, що подані до митного контролю та додатково разом з заявами в порядку ст. 55 МК України. Окрім того, відповідач вимагав надання документів, не передбачених ч.2-4 ст. 53 МК України, що не відповідає положенням ч.5 ст.53 МК України.

Таким чином, на переконання суду, декларант надав відповідачу всі необхідні документи, які давали можливість встановити дійсну митну вартість товару, а підстав для невизнання позивачем заявленої митної вартості не було.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12 листопада 2021 року у справі № 815/3976/16, а також в постановах Верховного Суду у справах №821/1617/17 від 14.08.2018 року, № 815/6827/17 від 29.01.2019 року, № 804/2256/16 від 12.11.2021 року, № 1.380.2019.002016 від 04.11.2021 року № 480/3558/19 від 17.11. 2021 року, у яких суд прийшов до висновку, що витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. Натомість контролюючий орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню резервного методу.

Згідно з вимогами графи 33 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року № 598, у графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі.

Таким чином, позивачем для оформлення товару за методом №1 надано всі передбачені законодавством документи для підтвердження ціни товару, що імпортується, а митним органом безпідставно застосовано інший метод визначення митної вартості товару. За вказаних обставин суд доходить висновку, що відповідачем не надано переконливих доказів, які підтверджують правомірність прийняття оскаржуваних рішень щодо коригування митної вартості товарів та карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Водночас, правова позиція щодо обов`язковості чіткого визначення обов`язкових реквізитів будь-якого рішення про коригування митної вартості товарів викладена в постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №816/1199/15-а; від 14 серпня 2018 року у справі №821/1617/17 та від 21.12.2018 у справі №815/1670/17, у яких Верховний Суд зокрема зазначив, що крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу. А також суд вказав, що при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), суд повинен вимагати від відповідача доведення того, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом.

Відповідно до ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні по справі Щокін проти України (Заяви № 23759/03 та № 37943/06, п.49-51) Європейський Суд вказав, що накладання органами державної влади на заявника додаткових зобов`язань зі сплати податку становило втручання в його майнові права у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Посилання відповідача на те, що у проформі та комерційному інвойсі відсутні дані щодо складової митної вартості товару, як вартість упаковки суд вважає безпідставними з огляду на таке.

У пункті 5.3 Зовнішньоекономічного контракту №ТТС2208136 від 22.10.2022 передбачено, що вартість упаковки входить в ціну товару. Вказаний пункт договору узгоджуються з умовами поставки FOB та означає те, що у вартості кожного товару вже включені витрати на упаковку товару. За умовами поставки FOB Incoterms-2010, продавець зобов`язаний за власний рахунок забезпечити пакування товару, необхідне для перевезення товару (за винятком випадків, коли в даній галузі торгівлі прийнято звичайно відвантажувати товари з такими ж характеристиками, що обумовлені договором, без упаковки). Пакування здійснюється в тій мірі, в якій обставини, що стосуються транспортування (наприклад, засоби перевезення, місце призначення), були повідомлені продавцю до укладення договору купівлі-продажу. Упаковка повинна містити належне маркування. Отже, витрати на упаковку товару умовами поставки FOB покладається на продавця. Відповідач мав можливість встановити вищевказані обставини на підставі вивчення наданих декларантом документів.

Щодо підтвердження позивачем витрат на транспортування.

З огляду на обрані позивачем умови поставки (FOB), витрати на транспортування оцінюваних товарів до порту на митній території України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до порту на митну територію України при розрахунку митної вартості додавались до ціни, що була фактично сплачена. За даними умовами поставки страхування не є обов`язковим, а тому воно не проводилось. Також слід звернути увагу, що в зауваженні митниці не вказується яких конкретно відомостей щодо складових не містить відповідний рахунок-фактура.

З метою підтвердження заявленого рівня транспортної складової на заявлених комерційних умовах поставки FOB, до митного контролю позивачем було надано весь пакет товаросупровідних документів, а саме:

За митною декларацією №23UA31U4 від 06.02.2023: Договір на організацію транспортно-експедиторського обслуговування №2022/10/04 ЗК від 04.10.2022 р.; Рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №1055 від 02.02.2023 р., де містяться реквізити сторін (постачальника та покупця), зазначена сума перевезення вантажу 45000 гривень, Довідку про транспортно-експедиторські витрати б/н від 02.02.2023, а також Договір (контракт) про перевезення №11-06-2019 від 11.06.2019 р.; Рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №LS-4470258 від 02.02.2023 р. на суму 138525 гривень. Декларантом позивача було надіслано Автотранспортну накладну б/н від 02.02.2023 р. та Коносамент №WMSS22122236 від 23.12.2022 р.

За митною декларацією №23UA46U4 від 06.02.2023: Договір на організацію транспортно-експедиторського обслуговування №2022/10/04 ЗК від 04.10.2022 р.; Рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №1056 від 02.02.2023 р., де містяться реквізити сторін (постачальника та покупця), зазначена сума перевезення вантажу 45000 гривень, Довідку про транспортно-експедиторські витрати б/н від 02.02.2023, а також Договір (контракт) про перевезення №11-06-2019 від 11.06.2019 р.; Рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №LS-4470261 від 02.02.2023 р. на суму 138525 гривень. Декларантом позивача було надіслано Автотранспортну накладну б/н від 02.02.2023 р. та Коносамент №WMSS22122235 від 23.12.2022 р.

Суд наголошує, що заявка на транспортне перевезення не є первинним документом, який містить в собі інформацію про вартість перевезення товару, а є лише передумовою виконання взятих на себе експедитором зобов`язань та ніяк не впливає на визначення митної вартості товарів. Отже, заявка не буде мати жодного значення для числових визначень митної вартості. Також варто зазначити, що на законодавчому рівні відсутнє визначення складових (реквізитів) заявки до договору транспортного експедирування.

Суд вважає також безпідставними твердження відповідача про те, що рахунок на перевезення виставлений ФОП ОСОБА_1 , проте у графах 16, 23 СМR б/н від 02.02.2023 в якості перевізника вказано фірму TERNOPILSKA POULTRY FARM і відсутній договір між позивачем та TERNOPILSKA POULTRY FARM. Судом встановлено, що позивачем укладено з ФОП ОСОБА_1 Договір на організацію транспортно-експедиторського обслуговування №2022/10/04ЗК від 04.10.2022 р. Вказаний договір подавався до митного контролю і предметом його є надання позивачу транспортно-експедиторських послуг.

Суд вважає також безпідставними твердження відповідача про те, що рахунок на перевезення виставлений ФОП ОСОБА_1 , проте у графах 16, 23 СМR в якості перевізника вказано ФОП ОСОБА_2 і відсутній договір між позивачем та ФОП ОСОБА_2 . Судом встановлено, що позивачем укладено з ФОП ОСОБА_1 Договір на організацію транспортно-експедиторського обслуговування №2022/10/04ЗК від 04.10.2022 р. Вказаний договір подавався до митного контролю і предметом його є надання позивачу транспортно-експедиторських послуг.

Твердження митного органу, що у обидвох автотранспортних накладних (ЦМР) б/н від 02.02.2023 у графі 3 відсутні відомості про адресу і місце призначення є беззмістовним, оскільки у ній зазначено STREET LVIVSKA, 2, OFFICE 101, HOSTYNTSEVE, LVIV REGION, UKRAINE 81332, EDPNOU 40557114.

Таким чином, суд вважає, що з наданих до митного оформлення документів митним органом можна було встановити як наявність необхідного договору, так і обставини, які митниця вважала непідтвердженими.

Суд наголошує, що згідно з п.2 ч.3 ст.64 МК України митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей.

З наявних у справі матеріалів випливає, що фактично митницею при визначенні митної вартості відповідного товару обрано значно вищу митну вартість, ніж мінімальну, що зазначена на сайті Держмитслужби в аналітичних розрізах митної вартості, що надавались позивачем з позовною заявою), при цьому, в базах даних митниці існували відомості про оформлення такого ж товару за нижчою вартістю.

Водночас Верховним Судом у постанові Постанова від 23 грудня 2021 року у справі № 200/6508/20-а зроблено висновок, що митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи. Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Суд зазначає, що під час розгляду справи, відповідачем не доведено наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за першим методом, натомість позивач підтвердив заявлену митну вартість товарів необхідними документами.

Згідно наданих Позивачем документів впродовж травня-червня 2022 року неодноразово ввозив подібний товар (батути походженням з Китаю) за ціною нижчою, що була визначена відповідачем (3,7601 дол. США за кг), а іноді й нижчою ніж була задекларована позивачем. Вказані обставини не спростовувались Відповідачем. Зазначене, в свою чергу, свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем товару та протиправність прийнятих митницею рішень та, на підставі таких, карток відмов у прийнятті митних декларацій.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку що оскаржувані рішення відповідача прийняті не у спосіб, що визначений Конституцією та законами України, не обґрунтовано, без з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), не відповідає вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, а відповідно підлягає скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255,262 КАС України, суд

постановив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати Рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/900071/2 від 08.02.2023; №UA209000/2023/900072/2 від 08.02.2023.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці (вул. Костюшка, 1, м. Львів, 79000; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Сікер (Львівська обл., Мостиський р-н,с. Гостинцеве, вул. Львівська, буд. 2, офіс 101, 81332; ) судовий збір в сумі 7900, 20 грн (сім тисяч дев`ятсот гривень, 20 копійок).

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Гулкевич І.З.