Справа № 320/4611/22
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2023-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 червня 2023 року м. Київ № 320/4611/22

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Головенко О.Д., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Комунального некомерційного підприємства «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня» Броварської районної ради Київської області та Броварської міської ради Київської області до Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними дій, визнання протиправною та скасування постанови,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Комунальне некомерційне підприємство «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня» Броварської районної ради Київської області та Броварської міської ради Київської області (далі КНП «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня» БРР БМР) з позовом до Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та просить суд:

визнати дії неправомірними дії державного виконавця Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Цахно О.А., що виразились у винесенні постанови від 03.02.2022 про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн, а постанову від 03.02.2022 про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн незаконною;

визнати протиправною та скасувати постанову Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області від 03.02.2022 про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн, винесену в рамках виконавчого провадження № 65292145.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 31.05.2022 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду правилами спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у відповідача не було правових підстав для прийняття спірної постанови, позаяк останній був повідомлений про причини неможливості виконання рішення суду позивачем. Посилаючись на статтю 24 КЗпП України, позивач стверджує, що без фактичної присутності ОСОБА_1 в КНП «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня» БРР БМР позивач не має змоги поновити його на роботі. Позивач зазначає, що повідомив відповідача про неможливість виконання рішення суду з огляду на відсутність контракту про проходження ОСОБА_1 військової служби, повістки та заяви ОСОБА_1 , проте відповідачем при прийнятті спірної постанови не було взято до уваги вказані обставини. Посилаючись на положення статті 24 КЗпП, позивач вважає, що вказані обставини є поважними причинами, які унеможливлюють виконання рішення суду, а тому у відповідача не було правових підстав для прийняття спірної постанови.

Відповідач в установлений ухвалою суду від 31.05.2022 строк не подав відзив на позовну заяву.

13.12.2022 до Київського окружного адміністративного суду від позивача надійшли копії матеріалів виконавчого провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Цахло О.А. від 05.05.2021 ВП № 65292145 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 428/2730/20, виданого 19.03.2021 Сєвєродонецьким міським судом Луганської області, про поновлення ОСОБА_1 на роботі у Комунальному некомерційному підприємстві «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня» Броварської районної ради Київської області та Броварської міської ради Київської області на посаді сестри медичної (процедурної) підрозділу патології вагітних відділення «Перинатальний центр» з 05.12.2019.

Пунктом 2 вказаної постанови встановлено боржнику строк для виконання рішення 10 робочих днів.

Отримавши постанову про відкриття виконавчого провадження, позивач направив на адресу відповідача заяву від 20.10.2021 № 1721, у якій повідомив, що не може виконати рішення Сєвєродонецького міського суду та постанову про відкриття виконавчого провадження у зв`язку з відсутністю необхідних документів, а саме:

1. Оригіналу (або належно завіреної копії) контракту про проходження громадянином України військової служби у Збройних Силах України ОСОБА_1 ;

2. Оригіналу (або належно завіреної копії) повістки ОСОБА_1 ;

3. Заяви ОСОБА_1 .

Постановою державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Цахло О.А. від 03.02.2022 у виконавчому провадженні № 65292145 на позивача (боржника у вказаному виконавчому провадженні) у зв`язку із невиконанням рішення суду накладено штраф на користь держави у розмірі 5100,00 грн та вказаною постановою зобов`язано боржника протягом 10 робочих днів виконати рішення суду.

Не погодившись з постановою відповідача про накладення штрафу, вважаючи її протиправною та такою, що не враховує наявність поважних причин невиконання рішення суду, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

За визначенням статті 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 18 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини другої статті 18 наведеного Закону виконавець зобов`язаний, зокрема: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Згідно з частиною третьою статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини шостої статті 26 наведеного Закону за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, встановлений статтею 63 Закону № 1404-VIII.

Відповідно до частини першої статті 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (частина 2 статті 63 Закону № 1404-VIII).

Зі змісту наведеної статті слідує, що покладення на боржника негативних наслідків у вигляді грошового стягнення (штрафу) може бути застосовано виконавцем у разі невиконання рішення без поважних причин у встановлений виконавцем строк.

З матеріалів виконавчого провадження, які були надані представником позивача, вбачається, що державним виконавцем на адресу боржника була скерована вимога від 19.12.2021 з вимогою негайно виконати рішення суду.

12.01.2022 до відповідача від представника позивача надійшла заява, у якій остання наполягала на тому, що відсутність документів, а саме: оригіналу (або належно завіреної копії) контракту про проходження громадянином України військової служби у Збройних Силах України ОСОБА_1 ; оригіналу (або належно завіреної копії) повістки ОСОБА_1 ; заяви ОСОБА_1 унеможливлює виконання рішення суду.

Також, з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що державним виконавцем на виконання вимог статті 63 Закону № 1404-VIII здійснювалась перевірка виконання рішення боржником, про що складено відповідний акт від 01.07.2021.

Встановлені обставини свідчать про те, що дії державного виконавця повністю відповідають вимогам Закону № 1404-VIII.

Згідно з частиною першою статті 75 Закону № 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Поважні причини - це обставини, що діють на волю суб`єкта, з яким законодавець пов`язує звільнення цього суб`єкта від виконання покладених на нього обов`язків або від визначених законодавством негативних наслідків його поведінки.

До поважних причин можуть бути віднесені будь-які обставини навколишнього світу. Це можуть бути як дії фізичних або юридичних осіб, так і явища, які не залежать від волі людини. Такі обставини мають впливати на волю суб`єкта відповідних правовідносин. Саме внаслідок дії цих обставин, що виникли раптово або закономірно, він не має змоги належним чином виконувати покладені на нього обов`язки.

Обставини, що визначаються законом як поважні причини, звільняють суб`єкта цих правовідносин від виконання покладених на нього обов`язків або негативних для нього наслідків.

У позовній заяві позивач в якості поважних причин, які унеможливлюють виконання рішення суду, вказав на те, що нормами КЗпП регламентовано порядок прийняття на роботу працівника та укладення трудового договору, згідно з якими необхідна фізична присутність ОСОБА_1 .

Поряд з цим, суд відхиляє наведені доводи позивача, оскільки останній ототожнює поняття «прийняття на роботу» та «поновлення на посаді незаконно звільненого або переведеного працівника».

Так, КЗпП України не містить визначення поняття «поновлення на посаді незаконно звільненого або переведеного працівника», як і не встановлює порядку виконання відповідного рішення. Частково умови, за яких рішення суду про поновлення на роботі вважається примусово виконаним, закріплені у статті 65 Закону № 1404-VIII.

Так, статтею 65 Закону № 1404-VIII визначено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону. Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

При розумінні роботи як регулярно виконуваної працівником діяльності, обумовленої трудовим договором, поновлення на роботі також включає допущення працівника до фактичного виконання трудових обов`язків, тобто створення умов, за яких він може їх здійснювати у порядку, що мав місце до незаконного звільнення.

Отже, виконання рішення про поновлення на роботі вважається закінченим з моменту видачі наказу про поновлення працівника на роботі та фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків.

При цьому, працівник повинен бути обізнаним про наявність наказу про його поновлення на роботі і йому повинно бути фактично забезпечено доступ до роботи і можливості виконання своїх обов`язків.

Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 709/1465/19, від 27.03.2023 у справі № 297/377/18, від 30.05.2023 у справі № 297/1013/22.

Суд також вважає необхідним звернути увагу позивача на положення статті 129-1 Конституції України, якими унормовано, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Таким чином, роботодавець на виконання рішення суду про поновлення на посаді незаконно звільненого або переведеного працівника зобов`язаний прийняти відповідний наказ та повідомити про прийняття такого наказу працівника, поновленого на роботі рішенням суду.

Враховуючи викладене у сукупності, суд дійшов висновку, що підстави, покладені позивачем в обґрунтування позову, є безпідставними та суперечать положенням діючого законодавства.

У свою чергу, оспорювані дії та постанова прийняті відповідачем з дотриманням вимог Закону № 1404-VIII, позаяк позивачем у встановлений державним виконавцем строк не виконано рішення суду про поновлення ОСОБА_1 на роботі у КНП «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня» БРР БМР на посаді сестри медичної (процедурної) підрозділу патології вагітних відділення «Перинатальний центр» з 05.12.2019.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

За наведених обставин суд вважає позовні вимоги необґрунтованими і такими, що непідлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 9, 14, 73 -78, 90, 143, 242- 246, 250, 262, 287 КАС України суд -

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головенко О.Д.