Справа № 120/7736/21-а
Суддя: Заброцька Людмила Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

21 червня 2023 р. Справа № 120/7736/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Заброцької Людмили Олександрівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є військовослужбовцем Збройних Сил України, проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді фельдшера медичного пункту, також є учасником бойових дій.

Позивачем 04.05.2020 року подано рапорт про виплату грошової компенсації за піднайом ( найом ) житла, до якого додані документи, визначені постановою КМУ №450 від 26 червня 2013 року.

На зазначеному рапорті командиром військової частини НОМЕР_1 було накладено відповідну резолюцію, а у подальшому житловою комісією було складено довідку про перевірку житлових умов, де у висновку зазначили: " Потребує поліпшення житлових умов".

Проте, під час засідання комісія з розгляду документів на право отримання грошової компенсації військовослужбовцями за піднайом (найом) жилих приміщень постановила повернути на доопрацювання рапорт разом з доданими документами молодшому сержанту ОСОБА_1 у зв`язку з вимогами постанови КМУ від 26,06.2013 року №450, а саме згідно з пунктом 5 не надані копії документів, які підтверджують громадянство України члена його сім`ї.

Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся з позовом до суду.

Відповідно до рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 29.09.2020 року в справі №120/3488/20 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не прийняття рішення при розгляді рапорту ОСОБА_1 на виплату грошової компенсації за піднайом (найом) житла. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 на виплату грошової компенсації за піднайом (найом) житла разом з поданими документами та прийняти відповідне рішення, із урахуванням висновків суду викладених у судовому рішенні.

За результатом повторного розгляду рапорту позивача від 04.05.2020 на піднайом (найом) житла, на виконання рішення суду, комісією було прийнято рішення (протокол №3 від 25.03.2021) про відмову у виплаті за піднайом житла у зв`язку із відсутністю документів, що підтверджували б громадянство України ОСОБА_2 (дружини).

Позивач вважає протиправними дії відповідача щодо відмови в призначені та виплаті грошової компенсації за піднайом ( найом ) житла, оскільки, на його думку, відсутні підстави для відмови позивачу у нарахуванні та виплаті з 04.05.2020 грошової компенсації за піднайом (найом) жилого приміщення.

За таких обставин позивач звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 19.07.2021 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення її недоліків.

Позивачем подано клопотання про усунення недоліків позовної заяви, відповідно до якого вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху виконані, в зв"язку з чим ухвалою суду відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, також встановлено сторонам строк для подання заяв по суті справи.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує щодо задоволення даного позову. Окремо зазначає, що оскільки позивачем до рапорту для отримання грошової компенсації за піднайом (найом) житлового приміщення додано посвідку на постійне місце проживання, яка не являється документом, який підтверджує громадянство України його дружини ОСОБА_2 , відтак відсутні підстави для виплати позивачу грошової компенсації за піднайом (найом) жилого приміщення.

Відповідь на відзив позивач не надав.

Крім того, на адресу суду надійшло клопотання відповідача про розгляд справи у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Щодо заявленого клопотання суд зазначає таке.

Відповідно до частин 5 та 6 ст. 262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін:

1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу;

2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

В даному ж випадку, ознайомившись з доводами позовної заяви, мотивами відзиву на позов, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

При цьому зазначене в клопотанні представника відповідача бажання брати участь у судовому засіданні жодним чином не мотивоване та необгрунтовано неможливість дослідити та повно встановити всі обставини справи при розгляді справи в письмовому провадженні.

За таких обставин, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання відповідача про розгляд справи у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З`ясувавши доводи сторін, викладені в заявах по суті справи, дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступне.

Позивач є військовослужбовцем Збройних Сил України, проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді фельдшера медичного пункту, також є учасником бойових дій.

Згідно з довідкою про перевірку житлових умов, житлова комісія військової частини НОМЕР_1 дійшла висновку, що ОСОБА_1 , який мешкає у АДРЕСА_1 , потребує поліпшення житлових умов.

04.05.2020 позивачем подано рапорт командиру військової частини НОМЕР_1 на виплату грошової компенсації за піднайом (найом) житла, до якого додано такі документи:

копія паспорта ОСОБА_1 ;

копія ідентифікаційного номера ОСОБА_1 ;

копія паспорта ОСОБА_2 ;

копія ідентифікаційного номера ОСОБА_2 ;

копія посвідки на постійне місце проживання ОСОБА_2 ;

копія листа роз`яснення з Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України №303/4/380 від 28.02.2020;

витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 ;

витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_2 ;

довідка з бюро технічної інвентаризацій про нерухоме майно № 1493 від 20.02.2019р.;

довідка про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 ;

довідка про реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 ;

копія довідки з попереднього місця служби про отримання (неотримання, здачу) жилого приміщення;

довідка про перебування на обліку (додаток 22) № 151 від20.02.2019;

копія свідоцтва про шлюб;

довідка про склад сім`ї (Ф-9) №174 від 27.03.2019;

довідка про перевірку житлових умов;

витяг з послужного списку особової справи.

На зазначеному рапорті командиром військової частини НОМЕР_1 було накладено відповідну резолюцію, а у подальшому житловою комісією було складено довідку про перевірку житлових умов, де у висновку зазначили: " Потребує поліпшення житлових умов".

Розглянувши рапорт позивача та надані разом з ним документи, Протоколом №6 від 29.05.2020 засідання комісії з розгляду документів на право отримання грошової компенсації військовослужбовцями за піднайом (найом) жилих приміщень, постановлено повернути на доопрацювання рапорт разом з документами, у зв`язку з вимогами постанови КМУ №450 від 26.12.2013 зі змінами, а саме, згідно з п. 5 не надані копії документів, які підтверджують громадянство України члена його сім`ї.

Вважаючи такі дії відповідача щодо відмови у призначенні та виплаті грошової компенсації за піднайом (найом) житла протиправними, позивач звернувся до суду з позовом.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 29.09.2020 року в справі №120/3488/20 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не прийняття рішення при розгляді рапорту ОСОБА_1 на виплату грошової компенсації за піднайом (найом) житла. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 на виплату грошової компенсації за піднайом (найом) житла разом з поданими документами та прийняти відповідне рішення, із урахуванням висновків суду викладених у судовому рішенні.

За результатом повторного розгляду рапорту позивача від 04.05.2020 на піднайом (найом) житла, на виконання рішення суду, комісією було прийнято рішення (протокол №3 від 25.03.2021) про відмову у виплаті за піднайом житла у зв`язку із відсутністю документів, що підтверджували б громадянство України ОСОБА_2 (дружини).

Зазначені дії та рішення відповідача позивач вважає протиправними, оскільки, на його думку, відсутні підстави для відмови йому у нарахуванні та виплаті з 04.05.2020 грошової компенсації за піднайом (найом) жилого приміщення. Відтак, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, та визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-ХХІІ (далі - Закон №2011) держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У разі відсутності службового жилого приміщення військовослужбовці рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом і не перебувають у шлюбі, розміщуються безплатно в спеціально пристосованих казармах у розташуванні військової частини, а сімейні - у сімейних гуртожитках. Житлово-побутові умови в таких казармах повинні відповідати вимогам, які пред`являються до гуртожитків, що призначені для проживання одиноких громадян. У разі відсутності можливості розміщення зазначених військовослужбовців у спеціально пристосованих казармах у розташуванні військової частини та сімейних гуртожитках військова частина зобов`язана орендувати для військовослужбовців та членів їх сімей жиле приміщення або за їх бажанням виплачувати грошову компенсацію за піднайом (найом) жилого приміщення. Для військовослужбовців офіцерського складу у разі відсутності службового жилого приміщення військова частина зобов`язана орендувати житло для забезпечення ним військовослужбовців та членів їх сімей або за їх бажанням виплачувати грошову компенсацію за піднайом (найом) жилого приміщення. Розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найом) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України № 450 від 26.06.2013 затверджений Порядок виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони та військовослужбовцям, відрядженим до Міністерства освіти і науки, Державного космічного агентства, за піднайом (найом) ними житлових приміщень (далі - Порядок № 450).

Цей Порядок визначає розмір та механізм виплати грошової компенсації за піднайом (найом) житлових приміщень (далі - грошова компенсація) військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Держспецзв`язку, Держспецтрансслужби, Управління державної охорони, у тому числі особам офіцерського (у тому числі особам, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, курсантам вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів, які мають сім`ї, та зазначеним у цьому пункті особам, які відряджені до МОН, ДКА.

Відповідно до п. 4 Порядку № 450 грошова компенсація виплачується починаючи з дня реєстрації поданого в установленому порядку рапорту військовослужбовця:

особам офіцерського (у тому числі особам, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, - за місцем проходження військової служби згідно з наказом командира (начальника) військової частини;

курсантам - за місцем проходження військової служби (навчання) згідно з наказом керівника вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу.

Пунктом 5 Порядку № 450 передбачено, що для отримання грошової компенсації військовослужбовці разом з рапортом подають такі документи:

копії документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України військовослужбовця та членів його сім`ї;

копії документів, що засвідчують реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті) військовослужбовця та членів його сім`ї;

інформацію (витяг, інформаційну довідку) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та бюро технічної інвентаризації про нерухоме майно, яке належить військовослужбовцю та членам його сім`ї;

копії довідок про реєстрацію місця проживання (перебування), видані органом реєстрації, на військовослужбовця та кожного члена його сім`ї, який проживає разом з ним (військовослужбовці військових частин, які дислокувалися в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, і які переміщені з місць попередньої дислокації, подають довідку про склад сім`ї, видану командиром (начальником) цієї військової частини (підрозділу);

копії свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану (про шлюб, розірвання шлюбу, про народження тощо), інших документів, що підтверджують родинні стосунки;

належним чином завірену копію довідки про забезпечення житлом з попереднього місця проходження військової служби, видану квартирно-експлуатаційним органом (службою) Міноборони, Національної гвардії, відповідним підрозділом СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецзв`язку, Держспецтрансслужби, МОН, ДКА, Управління державної охорони (крім осіб, які прибули з тимчасово окупованої території України та населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження).

Судом встановлено, що до рапорту від 04.05.2020 позивачем, відповідно до Порядку №450, додані, у тому числі, документи дружини ОСОБА_2 , зокрема:

- паспорт громадянки Російської Федерації;

- ідентифікаційний номер (дата видачі 26.10.2010);

- посвідка на постійне проживання від 02.06.2014;

- довідка Василівського старостинського округу від 12.04.2019 №190, про те, що ОСОБА_2 зареєстрована у АДРЕСА_2 . На даний час за місцем реєстрації не проживає.

Відповідно до пункту 5 розділу ІІ Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями (затверджена Наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 № 380) основними завданнями житлових комісій військових частин (об`єднаних житлових комісій) є, зокрема, прийняття рішення з житлових питань, у тому числі із розгляду відповідних рапортів (заяв) військовослужбовців та членів їх сімей з житлових питань.

Аналізуючи вказані положення, суд доходить висновку, що житлова комісія при розгляді рапорту на виплату грошової компенсації за піднайом (найом) житла та доданих до нього документів зобов`язана прийняти рішення про виплату грошової компенсації на піднайом (найом) житла або відмову у виплаті грошової компенсації.

В свою чергу, випадку, у яких грошова компенсація не виплачується, визначені в п. 6 Порядку № 450, а саме грошова компенсація не виплачується у разі:

наявності у військовослужбовця або членів його сім`ї житлового приміщення, яке відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам, площа якого відповідає мінімальним нормам, визначеним житловим законодавством, або забезпечення службовим житлом, житловим приміщенням для постійного проживання (грошовою компенсацією за належне йому для отримання житлове приміщення), або проживання військовослужбовця у спеціально пристосованій казармі чи гуртожитку, в населених пунктах за місцем проходження військової служби та/або в безпосередній близькості від місця проходження військової служби, що дає змогу щодня своєчасно прибувати до місця її проходження. Перелік таких населених пунктів визначається Міноборони, МВС, МОН, СБУ, розвідувальними органами, Адміністрацією Держспецзв`язку, ДКА та Управлінням державної охорони;

нездачі службового жилого приміщення (у тому числі в гуртожитку) за попереднім місцем проходження військової служби, крім осіб, які прибули з тимчасово окупованої території України та населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження;

штучного погіршення військовослужбовцем житлових умов шляхом обміну займаного житлового приміщення, його псування або руйнування, відчуження придатного і достатнього за розміром для проживання житлового будинку (частини будинку), а також внаслідок вилучення житлового приміщення, використовуваного для провадження господарської діяльності промислового характеру, в населених пунктах, зазначених в абзаці другому цього пункту, - протягом п`яти років з моменту вчинення таких дій.

Аналіз викладених норм свідчить про те, Порядком № 450 встановлено вичерпний перелік підстав, за яких військовослужбовцям не здійснюється виплата грошової компенсації за піднайом житла. При цьому, відсутність документу про громадянство України членів сім`ї військовослужбовця, в тому числі дружини, не є підставою для відмови у виплаті позивачу такої компенсації.

Зміст оскаржуваного протоколу № 3 від 25.03.2021 року свідчить про те, що позивачу відмовлено у виплаті грошової компенсації за піднайом (найом) житла, у зв`язку з відсутністю документів, які б підтверджували громадянство його дружини ОСОБА_3 .

Поряд з цим, згідно з вказаним протоколом комісією не ставився під сумнів факт не забезпечення житловою площею позивача, а також відсутність службового жилого приміщення (гуртожитку, гуртожитку для сімейних курсантів). Також в оскаржуваному протоколі не зазначено про наявність підстав, передбачених п. 6 Порядку № 450, за яких виплата грошової компенсації за піднайом (найом) житла військовослужбовцям не здійснюється та не може бути виплачена позивачу.

На підставі встановлених обставин справи та аналізу норм законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд доходить висновку щодо протиправності дій Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови позивачу в призначенні та виплаті грошової компенсації за піднайом ( найом ) житла, а також про протиправність прийнятого рішення - протоколу № 3 від 25.03.2021 року засідання комісії з розгляду документів на право отримання грошової компенсації військовослужбовцям за піднайом (найом) жилих приміщень, що затверджений командиром Військової частини НОМЕР_1 , яким ОСОБА_1 відмовлено у виплаті грошової компенсації за піднайом (найом) житла.

При цьому, суд вирішуючи цю справу вважає за необхідне, керуючись статтею 9 КАС України, вийти за межі заявлених позовних вимог, оскільки це є необхідним для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить.

Так, згідно частини першої вказаної норми, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод та інтересів людини і громадянина з боку суб`єктів владних повноважень.

Зі змісту вказаної правової норми, можна зробити висновок, що при розгляді справи суд обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві. Водночас суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного у позовній заяві, якщо вбачає порушення інших приписів ніж ті, про які йдеться у позовній заяві.

Отже, вихід за межі позовних вимог можливий у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, при цьому, вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна вимога.

Вказане підтверджується роз`ясненням поняття "виходу за межі позовних вимог", наведеним у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року "Про судове рішення".

Так, відповідно до пункту 3 цієї, Постанови виходом за межі позовних вимог є вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

Як свідчить зміст позовних вимог, позивач, зокрема, просить визнати незаконним протокол житлової комісії № 3 від 25.03.2021 року. При цьому, позивач не заявляє вимогу про його скасування.

В даному ж випадку, суд зазначає, що визнання протиправним вказаного рішення без його скасування, не створить для позивача жодних позитивних наслідків з метою отримання бажаного результату за наслідком розгляду цієї справи та не призведе до ефективного відновлення та захисту прав позивача.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зазначені положення знайшли своє відображення в практиці Європейського суду з прав людини, рішення якого відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини є джерелом права.

Так, у пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005 (заява № 38722/02).

Враховуючи викладене, з метою ефективного захисту прав позивача, керуючись принципом верховенства права, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги, шляхом визнання протиправним та скасування протоколу № 3 від 25.03.2021 року засідання комісії з розгляду документів на право отримання грошової компенсації військовослужбовцям за піднайом (найом) жилих приміщень, що затверджений командиром військової частини НОМЕР_1 , яким ОСОБА_1 відмовлено у виплаті грошової компенсації за піднайом (найом) житла.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за піднайом (найом) житла з моменту реєстрації рапорту, а саме з 04.05.2020 року, то суд зазначає таке.

Згідно з п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

В даному ж випадку, враховуючи те, що відповідачем протиправно відмовлено позивачу у виплаті грошової компенсації за піднайом (найом) житла, а тому належним способом для відновлення порушених прав та інтересів позивача буде зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за піднайом (найом) житла з моменту реєстрації рапорту, а саме з 04.05.2020 року.

Згідно з частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення даного позову.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з того, що згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 понесені ним судові витрати зі сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо відмови в призначенні та виплаті грошової компенсації ОСОБА_1 за піднайом (найом) житла.

Визнати протиправним та скасувати протокол № 3 від 25.03.2021 року засідання комісії з розгляду документів на право отримання грошової компенсації військовослужбовцям за піднайом (найом) жилих приміщень, затверджений командиром Військової частини НОМЕР_1 , про відмову ОСОБА_1 у виплаті грошової компенсації за піднайом (найом) житла.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за піднайом (найом) житла з моменту реєстрації рапорту, а саме з 04.05.2020 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір в сумі 908 грн. (дев`ятсот вісім гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 .

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 )

Суддя Заброцька Людмила Олександрівна