Справа № 160/11738/23
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2023-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

26 червня 2023 року Справа № 160/11738/23

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Турова О.М., перевіривши матеріали позовної заяви Товариства з додатковою відповідальністю «Дніпрокомунтранс» до Дніпровської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язати вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

30.05.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з додатковою відповідальністю «Дніпрокомунтранс» до Дніпровської міської ради, в якій позивач просить:

- визнати рішення сесії Дніпровської міської ради VIII скликання від 24.11.2021р. №19/12 «Про затвердження Бюджетної програми «Виконання судових рішень та виконавчих документів Дніпровською міською радою та її виконавчими органами на 2022-2026 роки» неправомірним та скасувати;

- зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області виконати наступні судові рішення:

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.11.2018 року у справі №904/3857/18, яке 27.12.2018 року набрало законної сили, наказ про примусове виконання про стягнення заборгованості у сумі 52 512 грн., 3% річних у розмірі 466,14 грн., інфляційні у розмірі 83,73 грн. та витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору у сумі 1506,54 грн.;

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.10.2018 року у справі №904/3862/18, яке 20.11.2018 року набрало законної сили, наказ про примусове стягнення заборгованості у сумі 3 845,84 грн. та витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору у сумі 1427,68 грн.;

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.11.2018 року у справі №904/3863/18, яке 26.12.2018 року набрало законної сили, наказ про примусове стягнення заборгованості у сумі 86 797,07 грн., 3% річних у розмірі 4115,86 грн., інфляційні у розмірі 2368,44 грн. та витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору у сумі 1510,66 грн.;

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.11.2018 року у справі №904/3908/18, яке 26.11.2018 року набрало законної сили, наказ про примусове виконання про стягнення основного боргу у сумі 49 771,92 грн., 3% річних у розмірі 118,63 грн., витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору у сумі 1758,63 грн.;

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.01.2019 року у справі №904/5289/18, яке 12.02.2019 року набрало законної сили, наказ про примусове стягнення заборгованості у сумі 297 124,30 грн. та витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору у сумі 4 456,86 грн.;

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.03.2019 року у справі №904/285/19, яке 11.04.2019 року набрало законної сили, наказ про примусове стягнення заборгованості у сумі 216 135 грн. 82 коп. та витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору у сумі 3242 грн. 04 коп.,

безспірно списавши борг з усіх наявних та тих, що будуть відкриті після прийняття судового рішення, бюджетних та не бюджетних рахунків боржника, рахунків відкритих для цільових надходжень Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради, перерахувавши грошові кошти на поточний рахунок Товариства з додатковою відповідальністю «Дніпрокомунтранс», , № НОМЕР_1 в АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.06.2023 року позовну заяву Товариства з додатковою відповідальністю «Дніпрокомунтранс» залишено без руху та встановлено позивачеві строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позову шляхом подання до суду: заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням поважних причин пропуску строку звернення до суду та доказів на підтвердження поважності цих причин; оригіналу документа про доплату судового збору за подання до суду адміністративного позову у розмірі 8224,63грн; уточненої позовної заяви, в якій чітко зазначити кого саме позивач вважає відповідачем (відповідачами) у цій справі та до кого спрямовує свої позовні вимоги, і виклавши в ній позовні вимоги щодо зобов`язання Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області виконати конкретні судові рішення, що набрали законної сили, безспірно списавши борг з усіх наявних та тих, що будуть відкриті після прийняття судового рішення, бюджетних та не бюджетних рахунків боржника, рахунків відкритих для цільових надходжень Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради, перерахувавши грошові кошти на поточний рахунок Товариства з додатковою відповідальністю «Дніпрокомунтранс», відповідно до ч.1 ст.5 КАС України, а також подати копії цієї уточненої позовної заяви відповідно до кількості осіб, що беруть участь у справі.

На виконання вимог вказаної ухвали суду від 05.06.2023 року позивачем 20.06.2023 року подано уточнену позовну заяву, в якій у якості відповідача визначено Дніпровську міську раду та викладено позовні вимоги до неї в наступній редакції:

- визнати рішення сесії Дніпровської міської ради VIII скликання від 24.11.2021р. №19/12 «Про затвердження Бюджетної програми «Виконання судових рішень та виконавчих документів Дніпровською міською радою та її виконавчими органами на 2022-2026 роки» неправомірним та скасувати.

Крім того, разом з уточненою позовною заявою позивачем подано заяву про поновлення процесуального строку звернення до суду, в обґрунтування якої зазначено, що про існування оскаржуваного рішення відповідача позивач дізнався з листа Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області від 31.03.2023р., при цьому, як на поважні причини пропуску строку звернення до суду. позивач посилається на запровадження карантину на території України, а також на введення воєнного стану в Україні.

Відповідно до п.8 ст.171 КАС України питання про відкриття провадження в адміністративній справі суддя вирішує протягом п`яти днів з дня надходження до адміністративного суду позовної заяви, заяви про усунення недоліків позовної заяви у разі залишення позовної заяви без руху, або отримання судом у порядку, визначеному частинами третьою - шостою цієї статті, інформації про місце проживання (перебування) фізичної особи.

Дослідивши подану заяву позивача про поновлення процесуального строку, суд повторно наголошує, що відповідно до ч.1, абз.1 ч.2 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Законодавче обмеження строку, протягом якого особа може звернутися до суду, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Суд звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Необхідно зазначити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічні правові висновки були висловлені Верховним Судом у постановах від 28 березня 2018 року у справі №809/1087/17 та від 22 листопада 2018 року у справі №815/91/18.

Як свідчать матеріали справи, з позовною заявою про оскарження рішення сесії Дніпровської міської ради VIII скликання від 24.11.2021р. №19/12 «Про затвердження Бюджетної програми «Виконання судових рішень та виконавчих документів Дніпровською міською радою та її виконавчими органами на 2022-2026 роки», Товариство з додатковою відповідальністю «Дніпрокомунтранс» звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду лише 30.05.2023 року, тобто майже через півтора роки після винесення оскаржуваного рішення, що підтверджується штампом реєстрації вхідної кореспонденції суду.

Отже, позивачем пропущено встановлений ст.122 КАС України строк звернення до суду з цим позовом.

Щодо посилання позивача на запроваджений на території України карантин, як на поважну причину пропуску строку звернення до суду, суд зазначає наступне.

Так, пунктом 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону №731-IX від 18.06.2020р., чинній на час звернення позивача до суду з цим позовом) встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

У заяві про поновлення строку звернення до суду позивач хоч і посилається, як на поважну причину пропуску строку звернення до суду, на запроваджений на території України карантин, проте, взагалі не зазначає які саме безпосередні обставини та причини, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку із карантином, перешкодили йому вчасно звернутися до суду з цим позовом, хоча приписами пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України наявність саме таких причин може стати підставою для поновлення пропущеного процесуального строку, встановленого законом, натомість, за відсутності таких причин, сам по собі факт запровадження карантину не є обставиною, що свідчить про поважність причин пропуску строку звернення до суду.

Крім того, суд зауважує, що позивачем також не зазначено та не доведено, яким саме чином введення в Україні з 24.02.2022 року військового стану вплинуло на неможливість звернення його до суду з цим позовом у встановлений строк. При цьому сам факт введення воєнного стану в державі за відсутності обґрунтованих процесуальних законом підстав для поновлення строку звернення до суду через неможливість скористатися певними процесуальними правами у зв`язку із запровадженням воєнного стану в Україні, не може бути підставою для поновлення строку звернення до суду.

При цьому, суд зазначає, що здійснення позивачем листування з Головним управлінням Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області зі спірного питання, не змінює момент, з якого позивач дізнався (міг та повинен був дізнатися) про порушення оскаржуваним рішення відповідача своїх прав, та, відповідно, і дати відліку строку на звернення до суду з позовом про оскарження такого рішення.

Крім того, слід зазначити, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

При вирішенні питання щодо дотримання строків звернення до суду, суд також звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс на інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії).

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі Перез де Рада Каванілес проти Іспанії від 28.10.1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25.01.2000 року, пункт 33).

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами (Постанова Верховного Суду від 17.07.2018 року у справі №521/21851/16-а).

При цьому, з урахуванням положень ст. ст. 122, 123 КАС України, обов`язок доказування поважності причин пропуску строку звернення до суду покладений на позивача.

За таких обставин, суд вважає, що підстави, зазначені позивачем у заяві від 20.06.2023р., не є поважними, а тому така заява є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

В силу частини другої статті 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пунктів 1, 9 частини 4 статті 169 КАС України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, вона повертається позивачеві та у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, позовну заяву Товариства з додатковою відповідальністю «Дніпрокомунтранс» слід повернути позивачу.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 121-123, п.п.1, 9 ч.4 ст.169, ст.248 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з додатковою відповідальністю «Дніпрокомунтранс» про поновлення процесуального строку звернення до суду відмовити.

Позовну заяву Товариства з додатковою відповідальністю «Дніпрокомунтранс» до Дніпровської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язати вчинити певні дії - повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до частини 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали про повернення позовної заяви направити особі, яка її подала, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 293 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: О.М. Турова