Справа № 641/8807/21
Суддя: Ященко С. О.
Дата ухвалення: 2023-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/641/21/2023 Справа № 641/8807/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2023 року м. Харків

Комінтернівський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого судді Ященко С.О.,

за участю секретаря судового засідання Іовіца А.О.,

представника позивача Самойленко Л.В.,

представника відповідача Федюк Д.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу № 641/8807/21

позивач: ОСОБА_1

відповідачі: начальник Управління патрульної поліції в Харківській області Стрижак Альона Олегівна, Управління патрульної поліції в Харківській області

про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до начальника Управління патрульної поліції в Харківській області Стрижак А., Управління патрульної поліції в Харківській облаcті, в якому просить:

- поновити строк на оскарження постанови серії ДПО 18 № 644381 від 30.09.2021 року;

- скасувати постанову серії ДПО 18 № 644381 від 30.09.2021 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 8 ст. 121 КУпАП та закрити провадження у справі.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 05.11.2021 року поштою він отримав листа від УПП в Харківській області ДПП, в якому була постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО-18 № 644381 від 30.09.2021 року. З отриманої копії постанови неможливо прочитати прізвище та посаду інспектора патрульної поліції, а лише тільки те, що його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 121 ч. 8 КУпАП та стягнуто з нього 8 500 грн. Вважає, що постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та є необґрунтованою та незаконною. Пояснив, що 30.09.2021 року приблизно о 15 год. він рухався на автомобілі HYNDAI COUPE, 1999 року випуску з польськими євро номерами по проспекту Героїв Сталінграда у місті Харкові, правил дорожнього руху не порушував, їхав на виклик, оскільки працює ветеринарним лікарем. Його без належних підстав зупинили працівники поліції, і він відразу спитав про причину зупинки, на що працівники поліції попросили надати документи. Позивач надав технічний паспорт, страховку, водійське посвідчення та інші документи, та пояснив, що автомобіль належить іноземній комерційній компанії, наразі вирішується питання з її розмитненням. Надалі працівники поліції попросили показати медичну аптечку, зробили зауваження, що відсутня якась наліпка, тягнули безпідставно час, а потім сказали, що складуть протокол про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 8 ст. 121 КУпАП. Крім того, зазначає, що дана постанова є незаконною, оскільки поліцейським не було складено протокол про адміністративне правопорушення, а відразу винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності та накладено на позивача штраф. 3 такими діями поліцейських позивач не погодився та сказав, що викличе представників іноземної комерційної компанії, якій належить цей автомобіль, та викличе адвоката, на що поліцейські відповіли, що вони чекати нікого не будуть. Тоді він зателефонував на лінію «102», де йому відповіли, щоб він чекав на місті і до нього під`їдуть. Позивач зазначає, що поліцейські дійсно щось писали, але в цьому протоколі позивач не розписувався і його копії у нього немає. При цьому ні свідки, ні поняті поліцейськими не залучались і не були опитані в присутності ОСОБА_1 . Після чого поліцейські повернули позивачу документи на автомобіль та поїхали. Оскільки позивач вважав, що дії патрульних поліцейських були незаконними, то 01.10.2021 року він направив рекомендованим листом скаргу на неправомірні дії патрульних поліцейських до УПП в Харківській області ДПП на ім`я начальника ОСОБА_3 , але відповіді не отримав по сьогоднішній день, а лише 05.11.2021 року надійшов лист з постановою про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, який неможливо прочитати. Таким чином, вважає, що патрульні поліцейські взагалі не розібрались із ситуацією, яка сталася, та належним чином не дослідили всіх обставин справи. Вони вигадали причину зупинки і не могли пояснити, за що позивача зупинили, оскільки правил дорожнього руху він не порушував, на вимогу поліцейських надав всі необхідні документи. В зв`язку з вищезазначеним, позивач звернувся до суду з позовом.

28.04.2023 року на адресу суду від Управління патрульної поліції в Харківській області надійшли пояснення, в яких відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог.

В обґрунтування своїх заперечень вказує на те, що 30.09.2021 о 15 год. 00 хв. по проспекту Героїв Сталінграда, поблизу будинку 45 в місті Харкові, було виявлено рух транспортного засобу HYUNDAI COUPE, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Зазначений транспортний засіб був зупинений працівниками патрульної поліції відповідно до вимог пункту третього та десятого частини першої статті 35 Закону України «Про Національну поліцію». Інспектор підійшов до водія, ним виявився позивач, пояснив причину застосування превентивних поліцейських заходів, а також довів до відома позивача нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються такі заходи. 3а результатами перевірки відомостей щодо транспортного засобу HYUNDAI COUPE, реєстраційний номер НОМЕР_1 , за інформаційно-комунікаційною системою «Інформаційний портал Національної поліції України», інспектором було встановлено, що 19.05.2017 року громадянином ОСОБА_4 , в зоні діяльності Львівської митниці було ввезено транспортний засіб HYUNDAI COUPE, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у митному режимі «тимчасове ввезення» до 1 року з метою особистого користування. Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, яки ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

08.05.2023 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на пояснення представника УПП в Харківській області ДПП, в якому він додатково зазначає, що у постанові про накладення адміністративного стягнення серії ДПО-18 № 644381 від 30.09.2021 року інспектор поліції не навів жодного доказу на підтвердження наявності адміністративного правопорушення та вини позивача в його вчиненні.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18.11.2021 року адміністративний позов залишено без руху.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06.12.2021 року відкрито провадження у справі.

На виконання розпорядження голови Верховного Суду № 4/0/9-22 від 10.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» справу 21.04.2022 року передано до Ленінського районного суду м. Полтави.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 01.12.2022 року справу передано за підсудністю до Комінтернівського районного суду м. Харкова.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06.03.2023 року по справі призначено судове засідання та залучено до участі у справі у якості другого відповідача Управління патрульної поліції в Харківській облаcті.

У судовому засіданні представник позивача Самойленко Л.В. позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити.

Представник відповідача Управління патрульної поліції в Харківській області Федюк Д.В. у судовому засіданні просить в задоволенні позову відмовити.

Начальник Управління патрульної поліції в Харківській області Стрижак А. О. у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлена у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила.

Розглянувши заявлені позовні вимоги та докази в їх обґрунтування, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою по справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 № 644381 від 30.09.2021 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 8 ст. 121 КУпАП.

Згідно з постановою ДПО18 № 644381 від 30.09.2021 року ОСОБА_1 30.09.2021 року о 15-00 в м. Харкові по пр. Героїв Сталінграда, 45 керував транспортним засобом HYUNDAI COUPE, реєстраційний номер НОМЕР_1 , щодо якого порушено строки його тимчасового ввезення на митну територію України строком до 1 року. Транспортний засіб ввезено19.05.2017 року на територію України Кропікі Джерзі, а використовувався ОСОБА_1 , який не ввозив його на митну територію України, чим порушено вимоги ст. 380 Митного кодексу України та ст.ст. 16, 31 Закону України "Про дорожній рух", та не мав розпізнавального знаку держави, в якій його зареєстровано, чим порушено вимоги п. 29.1(Б) ПДР.

В постанові зазначено, що вказаними діями ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 8 ст. 121 КУпАП, внаслідок чого до нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500грн.

Копія постанови ДПО18 № 644381 від 30.09.2021 року направлена ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку за вих. № 39Р201 від 01.10.2021 року, на підтвердження отримання копії постанови у листопаді 2021 року представником позивача до матеріалів справи доданий конверт, в якому постанова направлена ОСОБА_1 .

Згідно листа Харківської митниці від 26.04.2023 року встановлено, що транспортний засіб HYUNDAI COUPE, реєстраційний номер НОМЕР_1 був ввезений на митну територію України 19.05.2017 року громадянином ОСОБА_4 в зоні діяльності Львівської митниці у митному режимі "тимчасове ввезення" до 1 року з метою особистого використання. Право використання вказаного транспортного засобу на митній території України має виключно громадянин ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про дорожній рух» транспортні засоби, їх складові частини і комплектуючі вироби, що ввозяться на територію України, підлягають перевірці на відповідність обов`язковим вимогам або повинні мати сертифікат, виданий уповноваженим на це Секретаріатом ЄЕК ООН Адміністративним органом по сертифікації дорожніх транспортних засобів.

Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

Транспортні засоби, зареєстровані відповідними органами іноземних держав, які ввезені на територію України та перебувають під митним контролем, підлягають вивезенню або поміщенню в інший митний режим у строки, визначені законодавством з питань державної митної справи.

Особливості тимчасового ввезення громадянами транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України встановлені ст. 380 Митного кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 380 Митного кодексу України тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

Відповідно до абз. 9 ч. 2 ст. 16 Закону України "Про дорожній рух" водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту.

Відповідно до ч. 8 ст. 121 КУпАП, керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту, - тягне за собою накладення штрафу на водія в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз зазначених вище норм права дає підстави для висновку, що протиправною дією, яка є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 8 ст. 121 КУпАП, є керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України.

Згідно з приписами п. 29.1.б) Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу, що прибуває до України з іншої країни, а також водій - громадянин України, який виїжджає за кордон, повинні мати реєстраційний номерний знак на транспортному засобі, літери якого відповідають латинському алфавіту, а також розпізнавальний знак держави, в якій його зареєстровано.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Статтею 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи, зокрема передбачені ч.8 ст. 121 КУпАП.

За приписами ч.ч. 2, 3 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 10 листопада 2015 року за № 1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За визначенням ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до листа Харківської митниці від 26.04.2023 року встановлено, що транспортний засіб HYUNDAI COUPE, реєстраційний номер НОМЕР_1 був ввезений на митну територію України 19.05.2017 року громадянином ОСОБА_4 в зоні діяльності Львівської митниці у митному режимі "тимчасове ввезення" до 1 року з метою особистого використання. Право використання вказаного транспортного засобу на митній території України має виключно громадянин ОСОБА_4 .

Отже, зазначені відомості підтверджують встановлені поліцейським під час розгляду адміністративної справи обставини керування позивачем ОСОБА_1 транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту.

Суд наголошує, що відповідно до п. 1.10 ПДР водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., зазначено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

З огляду на викладене, суд зазначає, що саме водій транспортного засобу є особою, відповідальною за користування (керування) транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені ст. 380 Митного кодексу України.

У судовому засіданні учасниками не заперечувався факт керування 30.09.2021 року о 15-00 в м. Харкові по пр. Героїв Сталінграда, 45 транспортним засобом HYUNDAI COUPE, реєстраційний номер НОМЕР_1 , саме ОСОБА_1 .

Доводи представника позивача про те, що представники поліції не захотіли очікувати особу, яка ввезла транспортний засіб на митну територію України, не спростовують висновків про те, що саме на ОСОБА_1 як водія транспортного засобу чинне законодавство покладає відповідальність за керування транспортним засобом, щодо якого існують певні обмеження.

Відносно доводів позивача про те, що справа про адміністративне правопорушення розглянута поліцейськими без складання відповідного протоколу, суд зазначає, що до компетенції органів Національної поліції належить розгляд справ про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені МК України, враховуючи склад вчиненого позивачем адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 8 ст. 121 КУпАП, з урахуванням приписів ч. 5 ст. 258 КУпАП, ч. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у інспектора поліції відсутній обов`язок складати в даному випадку протокол про адміністративне правопорушення.

Доводи позивача про ненадання відповідачем доказів відеофіксації процесу розгляду справи про адміністративне правопорушення (запису з бодікамер) також не можуть слугувати підставою для скасування оскаржуваної постанови, оскільки за повідомленням представника УПП записи з бодікамер поліцейських відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018, зберігаються протягом 1 місяця і на теперішній час знищені, позивач не подавав будь-яких заяв про витребування записів, а тому вони не збереглись.

Відповідно п.1 ч.3 розділу VIII Наказу МВС України від 18.12.2018 №1026 Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису (далі - Наказ МВС №1026), строк зберігання відеозаписів з портативних відеореєстраторів становить 30 діб.

Відповідно до ч.3 розділу І Наказу МВС №1026, портативний відеореєстратор - пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського.

Відповідно до ч.4 розділу VIII Наказу МВС №1026, строк зберігання відеозаписів за рішенням керівника органу, підрозділу поліції може бути збільшено у разі використання їх у процесі здійснення оперативно-розшукової діяльності, у рамках розслідування кримінального провадження та/або в провадженнях у справах про адміністративні правопорушення, у разі фіксації надзвичайних подій за участю особового складу поліції, інших подій, якщо вони можуть бути використані в процесі службової діяльності органів, підрозділів поліції, під час проведення службових розслідувань.

З огляду на викладене, строк зберігання відеозаписів може бути збільшений у разі використання їх в провадженнях у справах про адміністративні правопорушення, якщо вони можуть бути використані в процесі службової діяльності органів, підрозділів поліції.

При цьому, провадження у справі про оскарження постанови від 30.09.2021 року було відкрито ухвалою суду лише 06.12.2021, а тому строк (30 діб) зберігання відеозапису сплинув.

Суд зазначає, що відсутність відеозапису правопорушення не спростовує фактичні обставини справи та наявність в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 8 ст. 121 КУпАП, оскільки інформацією з митниці підтверджуються встановлені поліцейським під час розгляду адміністративної справи обставини керування позивачем транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені МК України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оспорювана позивачем постанова винесена на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені КУпАП, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо та своєчасно, тому підстави для її скасування відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про залишення постанови серії ДПО18 № 30.09.2021 року без змін, а позовної заяви ОСОБА_1 - без задоволення.

Щодо строку звернення позивача до суду з цим позовом, то відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Отримавши копію оскаржуваної постанови серії ДПО18 № 644381 від 30.09.2021 року засобами поштового зв`язку 05.11.2021 року (конверт доданий до матеріалів справи), позивач 15.11.2021 року (поштою) звернувся до суду з цим позовом, а тому передбачений ч. 2 ст. 286 КАС України строк звернення до суду не пропущено.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 8,9, 72, 77, 139, 242, 243-246, 286 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову серії ДПО18 № 644381 від 30.09.2021 року - без змін.

Судові витрати покласти на позивача.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України подається протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: начальник Управління патрульної поліції в Харківській області Стрижак Альона Олегівна (адреса: м. Харків, вул. Шевченко, 315А, код в матеріалах справи відсутній).

Відповідач: Управління патрульної поліції в Харківській облаcті (адреса: м. Харків, вул. Шевченка, буд. 315А, код в матеріалах справи відсутній).

Суддя С. О. Ященко