Справа № 380/4128/23
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2023-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

27 червня 2023 року

м. Київ

справа №380/4128/23

адміністративне провадження № К/990/22370/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Кашпур О.В.,

суддів - Радишевської О.Р., Уханенка С.А.,

перевірив касаційну скаргу адвоката Янчака Павла Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2023 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2023 року у справі №380/4128/23 за позовом ОСОБА_1 до Управління державного контролю за використанням та охороною земель департаменту містобудування Львівської міської ради про визнання протиправними і скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Управління державного контролю за використанням та охороною земель департаменту містобудування Львівської міської ради (далі - відповідач, Управління), в якому, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, просила:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Управління державного контролю за використанням та охороною земель департаменту містобудування Львівської міської ради від 07 лютого 2023 року №011-к «Про звільнення ОСОБА_1 у зв`язку з скороченням чисельності та штату працівників управління»;

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Управління державного контролю за використанням та охороною земель департаменту містобудування Львівської міської ради від 01 березня 2023 року №013-к «Про внесення змін до наказу від 07 лютого 2023 року №011-к «Про звільнення ОСОБА_1 у зв`язку з скороченням чисельності та штату працівників управління»;

- визнати протиправним та скасувати наказ в.о. начальника Управління державного контролю за використанням та охороною земель департаменту містобудування Львівської міської ради від 09 березня 2023 року №016-к «Про внесення змін до наказу від 07 лютого 2023 року №011-к «Про звільнення ОСОБА_1 у зв`язку з скороченням чисельності та штату працівників управління»;

- поновити позивача на посаді, рівнозначній тій, яку вона займала до звільнення, - головного спеціаліста сектору організації, аналізу та інвентаризації управління державного контролю за використанням та охороною земель департаменту містобудування Львівської міської ради із дня, наступного за днем звільнення;

- стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу із дня, наступного за днем звільнення по день прийняття рішення суду у даній справі із розрахунку середньоденної заробітної плати за кожен робочий день вимушеного прогулу, яка визначена без утримання податків та інших обов`язкових платежів;

- стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в сумі 30000 гривень.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2023 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2023 року, у задоволенні позову відмовлено.

23 червня 2023 року адвокат Янчак Павло Олександрович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , через підсистему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2023 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2023 року. Скаржник просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з наступного.

Частиною першою статті 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Водночас пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

За змістом пункту 1 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Відповідно до примітки до статті 51-3 Закону України «Про запобігання корупції» під службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище у цій статті розуміються, зокрема, особи, посади яких частиною першою статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» віднесені до першої - третьої категорій.

З матеріалів касаційної скарги та рішень судів попередніх інстанцій установлено, що посада публічної служби, яку обіймав позивач та у зв`язку з перебуванням на якій виник цей спір (головний спеціаліст сектору організації, аналізу та інвентаризації управління державного контролю за використанням та охороною земель департаменту містобудування Львівської міської ради), не відноситься до категорії службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище в розумінні примітки до статті 51-3 Закону України «Про запобігання корупції».

Отже, враховуючи, що ця справа відноситься до категорії справ незначної складності, для можливості відкриття касаційного провадження процесуальним законом передбачено необхідність обґрунтувати наявність випадків, визначених підпунктами «а-г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

В обґрунтування права на касаційне оскарження скаржник зазначає про наявність виключної обставини, наведеної у підпункті «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Зокрема, скаржник зазначає, що спір між сторонами стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки Верховним Судом не надавалась оцінка можливостей встановлення роботодавцем вищих вимог до посади у посадовій інструкції, ніж встановлені у довіднику кваліфікаційних характеристик професій працівників.

Питання права, які мають фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, можуть охоплювати правові явища, що є найбільш суттєвими для такої практики та формування її однаковості. До таких явищ можна віднести систематичне порушення державою норм матеріального та процесуального права які зачіпають інтереси великого кола осіб, що супроводжуються чималою кількістю оскарження таких рішень у подібних справах, тощо.

Суд касаційної інстанції відхиляє посилання скаржника, що ця касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики з обґрунтуванням виключно відсутністю висновку Верховного Суду, з огляду на те, що в обґрунтування вказаного твердження скаржник не навів та не обґрунтував, застосування яких саме норм права викликають необхідність у формуванні єдиної правозастосовчої практики, а також не обґрунтував в чому полягає фундаментальне значення саме цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.

Інші, наведені у касаційній скарзі доводи та мотиви не дають підстав для висновку, що судові рішення, постановлені у зазначеній справі, можливо віднести до випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Щодо посилання скаржника на підстави касаційного оскарження, визначені у частині четвертій статті 328 КАС України, Суд зазначає, що передумовою для перевірки наявності підстав касаційного оскарження рішення суду апеляційної інстанції, встановлених пунктами 1-4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу у справі незначної складності, є наявність обставин, визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

З огляду на зазначене та враховуючи, що скаржник, оскаржуючи судові рішення у цій справі, не обґрунтував наявності випадків для відкриття касаційного провадження, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, підстави перевірки інших доводів касаційної скарги відсутні.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з пунктом 8 частини другої якої основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та, у визначених законом випадках, - на касаційне оскарження судового рішення.

Зазначена конституційна норма кореспондується з положеннями частини першої статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Своєю чергою колегія суддів зазначає, що переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію «суду права», що розглядає справи, які мають найважливіше (найбільш принципове) значення для суспільства та держави, та не є «судом фактів», а тому не може здійснювати повторну оцінку доказів, належно досліджених судами першої та апеляційної інстанцій, та/або переоцінювати їх.

На підставі викладеного суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем «розумних обмежень» в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За такого правового регулювання та обставин справи у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтями 248, 328, 333 КАС України, Суд

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката Янчака Павла Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2023 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2023 року у справі №380/4128/23 за позовом ОСОБА_1 до Управління державного контролю за використанням та охороною земель департаменту містобудування Львівської міської ради про визнання протиправними і скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала, у спосіб їх надсилання до суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.В. Кашпур

Судді: О.Р. Радишевська

С.А. Уханенко