Справа № 560/12783/22
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2023-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/12783/22 Головуючий суддя 1-ої інстанції - Петричкович А.І.

Суддя-доповідач - Полотнянко Ю.П.

27 червня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Смілянця Е. С. Драчук Т. О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 лютого 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Заступника начальника Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань, полковник внутрішньої служби Івана Брошко про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Заступника начальника Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань, полковник внутрішньої служби Івана Брошко, в якому просив:

1. Визнати дії відповідача протиправними;

2. Зобов`язати відповідача вчинити певні дії шляхом прийняття мір по внесенню для користування веб-сайту "You Tube" на офіційній сторінці дозволених сайтів в державній установі "Замкова виправна колонія №58";

3. Стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 10 000 (десять тисяч) гривень в якості моральної компенсації на мій особовий рахунок в ЗВК-58;

4. Постановити Окрему ухвалу про притягнення відповідача до відповідальності згідно Указу Президента України №671/2021 від 22.12.2021 року.".

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 13.02.2023 адміністративний позов ОСОБА_1 від 29.11.2022, залишено без задоволення. Роз`яснено позивачу, що він не позбавлений права і може його реалізувати щодо перегляду сайтів, які дозволені для перегляду засудженим, зокрема, веб-сайтів релігійних організацій.

Не погодившись із цим рішенням суду його оскаржив позивач, який просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає те, що рішення суду першої інстанції є нобгрунтованим, необ`єктивним, несправедливим та таким, що продовжує порушення прав позивача, гарантованих національним та міжнародним законодавством.

Позивач в апеляційній скарзі додатково зазначив, що суд прешої інстанції не взяв до уваги подані позивачем до позовної заяви докази на підтвердження порушення відповідачем права гарантованого ст.14 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (заборона дискримінації), а саме: скріншоти, які засвідчують можливість реалізації права на перегляд веб-сайту You Tube в інших установах системи ДКВС.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 відбуває покарання в державній установі "Замкова виправна колонія (№58).

25.07.2022 позивач звернувся до Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань із зверненням щодо обмеження прав на доступ та користування Інтернет ресурсами (безпосередньо веб-сайту YouTube) з боку представників адміністрації ЗВК-58 (арк. спр. 4).

Листом від 26.07.2022 повідомлено позивача, що веб-сайт You Tube хоч і розміщує на своїй платформі відео релігійного характеру, однак не являється веб-сайтом релігійних організацій, а тому не дозволений для користування засудженими в установах виконання покарань (арк. спр. 6).

Позивач не погоджується з такими діями відповідача, вважає, що таким чином порушено його право на доступ до веб-сайту You Tube, тому звернувся до суду.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що веб-сайт «You Tube» є соціально-орієнтованим ресурсом мережі інтернет, та не входить Переліку веб-сайтів, до яких дозволяється доступ засудженим, тому немає порушень Кримінально-виконавчого кодексу України, Переліку та Порядку, і відповідно прав ОСОБА_1 щодо цього.

Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 10000 гривень, то суд зазначив, що позивач не довів позовну вимогу про протиправність дій відповідача та не надав суду жодних доказів спричинення моральної шкоди, обґрунтування її розміру, а тільки констатує у позові її спричинення, тому ним не доведено завдання такої шкоди, наявності причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) відповідача та приниженням людської гідності, почуттям сорому, пригніченості, неповноцінності, а відтак підстави для її стягнення у розмірі 10000 гривень відсутні.

Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком з огляду на наступні обставини.

Так, порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань з метою захисту інтересів особи, суспільства і держави шляхом створення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженими визначається Кримінально-виконавчим кодексом України (КВК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 КВК України кримінально-виконавче законодавство України регламентує порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань з метою захисту інтересів особи, суспільства і держави шляхом створення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженими.

Статтею 3 КВК України встановлено, що до засуджених, які відбувають покарання на території України, застосовується кримінально-виконавче законодавство України.

Основи правового статусу засуджених визначає стаття 7 КВК України, відповідно до якої держава поважає і охороняє права, свободи і законні інтереси засуджених, забезпечує необхідні умови для їх виправлення і ресоціалізації, соціальну і правову захищеність та їх особисту безпеку.

Частиною 1 ст. 107 КВК України визначено, що засуджені, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, мають право в порядку, встановленому цим Кодексом і нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України, в тому числі й здійснювати листування з особами, які знаходяться за межами колоній, вести з ними телефонні розмови, у тому числі у мережах рухомого (мобільного) зв`язку, користуватися глобальною мережею Інтернет.

Так, особливості реалізації права засуджених на користування мережею Інтернет врегульовано ст. 110 КВК України.

Частиною 7 вказаної статті передбачено, що засудженим надається право користуватися мережею Інтернет під контролем адміністрації.

Засуджені можуть створювати електронну поштову скриньку та користуватися нею під контролем адміністрації установи виконання покарань. Адміністрація установи виконання покарань ознайомлюється зі змістом вхідних та вихідних повідомлень у разі, якщо це необхідно з огляду на індивідуальні ризики окремих засуджених.

Під час користування глобальною мережею Інтернет засудженим забороняється:

-вносити будь-яку інформацію, у тому числі направляти листи, коментарі, знаки тощо, та реєструватися на веб-сайтах, крім випадків створення та користування електронною поштовою скринькою в порядку, визначеному цією статтею, а також у разі необхідності здійснення реєстрації для користування дозволеними сайтами;

- формувати будь-які бази даних та накопичувальні диски, у тому числі віртуальні;

- відвідувати веб-сайти соціальних мереж, сайти, що пропагують жорстокість, насильство, еротичного або порнографічного змісту, переглядати сайти, що можуть негативно вплинути на психічний стан засудженого.

При цьому, перелік сайтів, до яких дозволяється доступ, формується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань та пробації, та за заявою засуджених може бути доповнений адміністрацією установи виконання покарань сайтами, зміст яких не суперечить вимогам цієї статті.

Згідно ч. 8 ст. 110 КВК України порядок організації побачень, телефонних розмов, користування мережею Інтернет встановлюється Міністерством юстиції України.

Так, наказом Міністерства юстиції України від 19.10.2017 року №3233/5 затверджено Порядок організації надання засудженим доступу до глобальної мережі Інтернет (Порядок №3233/5).

Згідно п. 1 Розділу ІІ Порядку №3233/5 на підставі Переліку веб-сайтів, до яких дозволяється доступ засудженим, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 19 жовтня 2017 року № 3233/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 жовтня 2017 року за № 1280/31148 (далі - Перелік), адміністрація установи з урахуванням вимог Кримінально-виконавчого кодексу України та Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 28 серпня 2018 року № 2823/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 05 вересня 2018 року за № 1010/32462 (Правила), розробляє список адрес веб-сайтів, до яких дозволяється доступ (далі - список).

За заявою засуджених список може бути доповнений адміністрацією установи адресами веб-сайтів, зміст яких не суперечить вимогам статті 110 Кримінально-виконавчого кодексу України.

Згідно Переліку веб-сайтів, до яких дозволяється доступ засудженим, до таких веб-сайтів віднесено: 1. Офіційні веб-сайти органів державної влади України, державних установ, офіційні веб-сайти інших країн, їх посольств; 2. Офіційні веб-сайти органів місцевого самоврядування; 3. Веб-сайти зареєстрованих засобів масової інформації; 4. Веб-сайти міжнародних організацій; 5. Веб-сайти установ та організацій, що відносяться до сфери освіти та науки, зокрема сайти навчальних закладів; 6. Веб-сайти установ та організацій, що відносяться до сфери культури та мистецтв; 7. Веб-сайти закладів охорони здоров`я; 8. Веб-сайти політичних, громадських та релігійних організацій; 9. Спортивні веб-сайти; 10. Творчі веб-сайти; 11. Довідкові веб-сайти; 12. Юридичні веб-сайти.

Судом встановлено, що на думку позивача, відповідачем обмежено право позивача на доступ та користування Інтернет ресурсами (безпосередньо веб-сайту You Tube).

Разом з тим, суд відхиляє такі твердження позивача, як безпідставні та необґрунтовані, оскільки веб-сайт «YouTube» є соціально-орієнтованим ресурсом мережі інтернет, та не входить Переліку веб-сайтів, до яких дозволяється доступ засудженим, тому немає порушень Кримінально-виконавчого кодексу України, Переліку та Порядку, і відповідно прав ОСОБА_1 щодо цього.

Крім того, як слідує із звернення позивача (а.с.4), останній зазначає, що в ЗВК-58 адміністрацією на головну сторінку веб-сайтів, до яких дозволено доступ засудженим, внесено посилання на сайти релігійних організацій, відеоматеріали яких знаходяться на ресурсі YouTube, а саме: проповіді, документальні та художні фільми релігійного змісту. Вказує, що заборона відовідача на доступ до YouTube позбавляють позивача права на доступ до його релігіних постреб.

Однак колегія суддів зазначає, що веб-сайт «YouTube» хоч і розміщує на своїй платформі відео релігійного характеру, однак не являється веб-сайтом релігійних організацій, а тому не дозволений для користування засудженими в установах виконання покарань і відсутній у вищезазначеному переліку.

При цьому, позивач не позбавлений права реалізувати свої права на перегляд сайтів, які дозволені для перегляду засудженим, зокрема, веб-сайтів релігійних організацій на що у позові вказує ОСОБА_1 .

Стосовно вимоги ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди, колегія суддів вказує на те, що вона є похідною від позовної вимоги про визнання дій відповідача такими, що обмежують право позивача, а оскільки суд не знайшов підстав для задоволення позову в цій частині то правомірно відмовив в частині задоволення позову про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими у справі обставинами.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 лютого 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Смілянець Е. С. Драчук Т. О.