Справа № 161/7574/23
Суддя: Гармай І. Т.
Дата ухвалення: 2023-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/7574/23
Номер провадження 2-а/167/2/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 червня 2023 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Гармай І. Т.,

з участю:

секретаря судового засідання Оніщук О. В.,

третьої особи ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Рожищенського районного суду Волинської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Департаменту патрульної поліції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови.

Позов обґрунтовує тим, що постановою ЗАВ № 01809018 від 08 січня 2023 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання і перебування на території України (далі постанова) Департаментом патрульної поліції в особі поліцейського ДПП Пискалової Н. М. позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП). У постанові зазначено, що 08 січня 2023 року о 11 год 05 хв за адресою М07 Київ-Ковель-Ягодин 444+971 за допомогою технічного засобу Каскад, 062-1120 зафіксовано транспортний засіб «KIA XCEED», номерний знак НОМЕР_1 , особа, яка керувала транспортним засобом перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортного засобу на 27 км/год, чим порушила п. 12.9 б Правил дорожнього руху. За результатами даної події позивача, як власника транспортного засобу було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено штраф в розмірі 340 грн, постанова набрала законної сили 03 березня 2023 року. Вказує, що копію постанови позивач не отримувала та про притягнення до адміністративної відповідальності їй відомо не було. Зазначає, що у зв`язку з несплатою штрафу постанова була направлена на виконання у Перший відділ державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. 01 травня 2023 року головним державним виконавцем позивача було ознайомлено з виконавчим провадженням. Зауважила, що саме 01 травня 2023 року позивач дізналась про винесення щодо неї оскаржуваної постанови. Вказує, що 08 січня 2023 року належним позивачу автомобілем керував ОСОБА_1 . Ураховуючи вищенаведене, просить суд визнати протиправною та скасувати постанову серії ЗАВ № 01809018 від 08 січня 2023 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2023 року визначено підсудність щодо розгляду вказаної справи за Рожищенським районним судом Волинської області.

Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 13 червня 2023 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 19 червня 2023 року поновлено позивачу строк для звернення до суду, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено справу проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено 28 червня 2023 року о 14 год 30 хв.

27 червня 2023 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначає, що постанову про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії ЗАВ № 01809018 від 08 січня 2023 року поліцейський ДПП Пискалова Н. М. винесла на підставі інформаційних файлів та метаданих до них за результатами автоматичної фіксації подій з ознаками адміністративного правопорушення, отриманих в електронному вигляді із системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі. Правопорушення було зафіксоване технічним засобом Каскад, 056-1120, який відповідає вимогам ДСТУ 8809:2018 «Метрологія. Прилади контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото- і відеофіксації. Вимірювачі швидкості руху транспортних засобів дистанційні, вимірювачі просторово-часових параметрів місцеположення транспортних засобів дистанційні. Метрологічні та технічні вимоги». Інформація про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі є безоплатною та розміщена в мережі Інтернет. Вказує, що результатами автоматичної фіксації перевищення встановленої обмеження швидкості автомобілем «KIA XCEED», номерний знак НОМЕР_1 є фотокартки із зображенням транспортного засобу та відеозапис. На фотокартках міститься вся необхідна інформація для встановлення факту вчинення правопорушення, а саме: дата та час вчинення правопорушення, місце вчинення правопорушення, географічні координати місця вчинення правопорушення, фотофіксація автомобіля з чітким зображенням державного номерного знаку, швидкість руху автомобіля, км/год, обмеження швидкості, напрямок руху автомобіля. Також зазначає, що відповідно до ст. 14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб. Наголошує, що ураховуючи вищенаведене поліцейський ДПП Пискалова Н. М. мала всі законні підстави для складання адміністративних матеріалів по справі. Постанова є обгрунтована та винесена на підставі та у порядку передбаченому законодавством. Просив залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заву без задоволення.

Позивач ОСОБА_2 була повідомлена належним чином та завчасно про дату, час та місце проведення судового засідання, однак до суду не з`явилась, заяв про відкладення розгляду справи не подавала. 28 червня 2023 року на електронну адресу суду направила копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Відповідач Департамент патрульної поліції будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, у поданому суду відзиві на позовну заяву представник відповідача просив розгляд справи проводити у їх відсутності.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити. Суду пояснив, що він 08 січня 2023 року о 11 год 05 хв за адресою М07 Київ-Ковель-Ягодин 444+971 керував транспортним засобом «KIA XCEED», номерний знак НОМЕР_1 та вчинив адміністративне правопорушення визначене ч. 1 ст. 122 КУпАП та подав відповідну заяву. Зазначив, що не мав можливості звернутися до уповноваженого органу, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення протягом 20 календарних днів, оскільки до травня 2023 року не був обізнаний про наявність оскаржуваної постанови щодо позивача.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відтак, суд вважає можливим провести розгляд справи без участі позивача та відповідача.

Суд, заслухавши третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, доходить такого висновку.

Судом встановлено, що 08 січня 2023 року відносно ОСОБА_2 , поліцейським ДПП Пискаловою Н. М. винесено постанову серії ЗАВ № 01809018 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/ перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови, 08 січня 2023 року о 11 год 05 хв за адресою М07 Київ-Ковель-Ягодин 444+971 за допомогою технічного засобу Каскад, 062-1120 зафіксовано транспортний засіб «KIA XCEED», номерний знак НОМЕР_1 , особа, яка керувала транспортним засобом перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортного засобу на 27 км/год, чим порушила п. 12.9 б Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

З свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу встановлено, що автомобіль марки «KIA XCEED», номерний знак НОМЕР_1 на праві власності належить ОСОБА_2

03 березня 2023 року постанова набрала законної сили і у зв`язку з несплатою позивачем штрафу була направлена на виконання у Перший відділ державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

Постановою головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кобзар К. Е. відкрито виконавче провадження з виконання постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення № ЗАВ 01809018 від 08 січня 2023 року про стягнення з ОСОБА_2 штрафу в розмірі 680 грн.

З матеріалами виконавчого провадження позивач ознайомлена 01 травня 2023 року.

Як слідує з поданої суду ОСОБА_1 заяви, останній визнав правопорушення та надав згоду на притягнення саме його до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На виконання цих завдань адміністративного судочинства, суд при вирішенні публічно-правового спору виходить з наступного.

До правовідносин у даній справі необхідно застосовувати норми Конституції України, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про дорожній рух», Закону України «Про Національну поліцію», норми Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 «Про Правила дорожнього руху» (далі ПДР).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Положеннями п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Згідно з ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 12.9 (б) ПДР визначено, що водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлені дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» п. 30.3 цих Правил.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів за годину.

Згідно з ст. 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень, в тому числі справи про правопорушення ПДР передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Законом України «Про Національну поліцію», а саме ст. 40, визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку з метою забезпечення дотримання ПДР.

Умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення. Склад адміністративного правопорушення це сукупність встановлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, що характеризують діяння як адміністративне правопорушення (проступок). До складу адміністративного правопорушення входять ознаки, які характеризують об`єкт, об`єктивну і суб`єктивну сторони та суб`єкта правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Матеріалами справи підтверджується, що власником транспортного засобу «KIA XCEED», номерний знак НОМЕР_1 є позивач ОСОБА_2 , а відтак згідно з ст. 14-2 КУпАП є відповідальною особою.

Частиною 2 ст. 14-2 КУпАП встановлено, що відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, у випадках, передбачених статтею 279-3 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 279-3 КУпАП відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили:

ця особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу;

особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Отже, з вищевикладених імперативних приписів КУпАП України, відповідальна особа звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у випадку якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

З матеріалів справи встановлено, що постанова набрала законної сили 03 березня 2023 року, а позивач дізналась про наявність винесеної відносно неї постанови під час ознайомлення її з виконавчим провадженням 01 травня 2023 року.

Статтею 279-1 КУпАП визначено, що постанова про накладення адміністративного стягнення надсилається відповідальній особі, зазначеній у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи).

Отже, враховуючи дану норму, посадова особа органу ДПП, встановивши приналежність транспортного засобу фізичній особі мала надіслати копію оскаржуваної постанови на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи.

Судом встановлено, що в постанові зазначено місце проживання (перебування) позивача, а саме: АДРЕСА_1 .

Проте, доказів направлення посадовою особою органу ДПП постанови на адресу місця реєстрації (проживання) позивача суду не надано.

Відтак, ураховуючи, що позивач дізналась про суть правопорушення та наявність відносно неї постанови 01 травня 2023 року, тобто пізніше 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення і з дня набрання постановою законної сили, відтак особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення - ОСОБА_1 пропустив встановлений 20-денний термін визначений ст. 279-3 КУпАП для звернення до уповноваженого органу із заявою про визнання зазначеного у постанові факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності з незалежних від нього обставин.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 08 січня 2023 року перебував за кермом транспортного засобу «KIA XCEED», номерний знак НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 визнав адміністративне правопорушення, яке було зафіксоване в автоматичному режимі, за вчинення якого відносно ОСОБА_2 винесено постанову та надав згоду на притягнення саме його до адміністративної відповідальності.

Приписами ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 338/1/17 від 26 квітня 2018 року зазначено, що колегія суддів вважає помилковими посилання суду апеляційної інстанції на оскаржувану постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності як на беззаперечний доказ вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Суд приходить до висновку, що відповідачем, на якого покладено обов`язок доказування правомірності свого рішення, не надано до суду будь-яких належних, достовірних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Сама по собі постанова не є беззаперечним доказом наявності вини позивача.

Згідно з ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Так, відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з урахуванням практики її застосування Європейським судом з прав людини, принцип презумпції невинуватості поширюється також на справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху.

При цьому, суд при оцінці доказів у справі враховує висновки, які викладені у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року та у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) про те, що суд при оцінці доказів у конкретній справі повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом»; таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

За нормою ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, враховуючи вищевикладене, з огляду на положення ст. 72, 77, 90 КАС України, об`єктивні докази, які б достеменно та «поза розумним сумнівом» свідчили про вчинення позивачем правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, в матеріалах справи відсутні і стороною відповідача у справі суду не надані.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам закону, винесена за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт неправомірних дій позивача, а тому позовні вимоги необхідно задовольнити частково, скасувати постанову ЗАВ № 01809018 від 08 січня 2023 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування на території України, а провадження у справі - закрити.

Разом з цим, суд не вбачає підстав для визнання вказаної постанови протиправною, оскільки сам факт скасування такої судом вже свідчить про її протиправність.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України суд позбавлений процесуальної можливості визнавати постанову про адміністративне правопорушення протиправною та має право прийняти одне з рішень, передбачених ч. 3 ст. 286 КАС України.

У відповідності до ч. 1, 7 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

З урахуванням задоволення позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 536, 80 грн за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст. 5, 9, 19, 72, 77, 90, 241-246, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 до Департаменту патрульної поліції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити частково.

Постанову ЗАВ № 01809018 від 08 січня 2023 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування на території України - скасувати, а провадження у справі - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_2 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок сплаченого судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного тексту рішення 28 червня 2023 року.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції, місцезнаходження: м. Київ, вул. Ф. Ернста, 3, .

Представник відповідача: Літвак Олександр Ігорович, адреса: м. Луцьк, вул. Залізнична, 15.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_2 .

Головуючий суддя І. Т. Гармай