Справа № 160/3867/23
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2023-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 червня 2023 року Справа № 160/3867/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпрі адміністративну справу №160/3867/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,-
УСТАНОВИВ:
28.02.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач просить суд :
- визнати бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) протиправною щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 р. за період з 01 по 31 грудня 2022 року ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 );
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити додаткову винагороду передбачену Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 р. за період з 01 по 31 грудня 2022 ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 );
- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати на професійну правову допомогу адвоката.
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу між суддями від 28.02.2023 року ця справа була розподілена судді Ількову В.В.
Ухвалою суду від 02.03.2023 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін, згідно положень ст. 262 КАС України.
Також ухвалою суду від 02.03.2023 року витребувано у відповідача додаткові докази по справі, а саме копії:
- відомості щодо проходження позивачем військової служби у спірний період (накази, витяги з наказів, тощо);
- звернення позивача до відповідача із заявою про нарахування спірних коштів за період 01 по 31 грудня 2022 року;
- відомості про те, що позивача дійсно брав безпосередню участь у бойових діях, забезпечував здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у спірний період;
- довідку/інформацію щодо нарахування позивачеві за період з 01 по 31 грудня 2022 року грошового забезпечення (зазначити усі складові нарахування);
- відомості щодо нарахування/ненарахування позивачеві за спірний період додаткову винагороду передбачену Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022р. (якщо не нараховано повідомити про підстави);
- листи/відмови (рішення) відповідача на звернення позивача щодо спірних виплат (накази, тощо) та інші докази щодо суті спору.
10.04.2023 року через систему «Електронний суд» до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від позивача надійшла уточнена позовна заява, відповідно до якої позивач просить:
- визнати бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) протиправною щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) додаткової винагороди збільшеної до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройно агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 р., за період з 01 по 31 грудня 2022 року;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) додаткової винагороди збільшеної до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 р., за період з 01 по 31 грудня 2022 року;
- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати у вигляді судового збору та витрат на професійну правову допомогу адвоката.
Ухвалою суду від 24.04.2023 року прийнято до розгляду уточнену позовну заяву ОСОБА_1 . Продовжено строк розгляду адміністративної справи №160/3867/23.
01.05.2023 року відповідачем подано відзив на позовну заяву позивача. Долучено додаткові докази по справі.
19.05.2023 року позивачем подана письмова відповідь на відзив відповідача.
19.05.2023 року представник позивача подав через підсистему Електронний суд заяву про зміну предмета позову, в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) № 69 від 04.01.2023 р. в частині невиплати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) додаткової винагороди збільшеної до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 р., за період з 01 по 31 грудня 2022 року;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) додаткову винагороду збільшену до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 р., за період з 01 по 31 грудня 2022 року.
- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати у вигляді судового збору та витрат на професійну правову допомогу адвоката.
Ухвалою суду від 24.05.2023 року заяву ОСОБА_1 про зміну предмета позову від 19.05.2023 року у справі №160/3867/23, прийнято до розгляду. Продовжено розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії. Продовжено строк розгляду адміністративної справи №160/3867/23 до 26.06.2023 року.
У відповідності до приписів статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Отже, рішення у цій справі приймається судом 29.06.2023 року, тобто у межах строку встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходить військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 .
Вказує, що підставою для звернення до суду із цим позовом є ненарахування та невиплата позивачу додаткової винагороди визначеної постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року (далі Постанова № 168) за грудень 2022 року.
Вказані дії відповідача спрямовані фактично на виконання наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 69 від 04.01.2023 року.
Вказує, що ним було отримано за грудень 2022 року від відповідача у січні 2023 року 8427,30 гривень.
Позивач зазначає, що постанова № 168 не передбачає права для командира військової частини не виплатити додаткову винагороду.
Стороною позивача було подано декілька запитів до відповідача з метою отримати інформацію про причини невиплати додаткової винагороди за грудень 2022 року.
Відповідачем було надано часткову відповідь, зокрема витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 , що підтверджує проходження військової служби позивачем в цій військовій частині та картку особового рахунку в які зазначено види нарахувань та суми, що були нараховані та виплачені позивачу за грудень 2022 року.
Позивач вказує, що у картці особового рахунку вбачається, що позивачу не було нараховано та виплачено додаткову винагороду та утримано премію.
При цьому у своїй відповіді відповідач не пояснив причин невиплати додаткової винагороди.
Позивач вважає вказану бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року за період з 01 по 31 грудня 2022 року протиправною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, а спірний наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 69 від 04.01.2023 р. таким, що прийнято протиправно та без врахування положень чинного законодавства.
З огляду на вказане позивач просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
Від Військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що був виданий наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 68 від 04.01.2023 року, відповідно до п.10 якого, керуючись п.5 Розділу XVI наказу Міністра Оборони України за № 260 від 07.06.2018 року «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», за відмову від виконання бойового завдання не виплачувати премію за грудень 2022 року, зокрема солдату ОСОБА_1 .
Крім того, відповідно до додатку №5 наказу командира військової частини НОМЕР_1 №69 від 04.01.2023 року солдату ОСОБА_1 додаткова винагорода не виплачувалась.
Підставою для видання вищезазначених наказів стосовно позивача був рапорт командира підрозділу від 21.12.2022 року № 2036, який був складений щодо військовослужбовців підрозділу, які відмовилися виконувати поставлене бойове завдання.
Також, відповідачем вказано на пропуск позивачем строку звернення до суду з цією позовною заявою.
З огляду на вказане відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, суд встановив таке.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.03.2022 року №61 відповідно до Указу Президента України № 69/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію» зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення, зараховано на триразове продовольче забезпечення згідно каталогу продуктів харчування (коефіцієнт 1) з 02.03.2022 року та вважати призначеним: солдата ОСОБА_1 , призваного Софіївським районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки Дніпропетровської області 01.03.2022 року Начальником електростанції регламенту та ремонту зенітного ракетно-артилерійського дивізіону Військової частини НОМЕР_1 . Також, в наказі вказано, що слід вважати таким, що з 01.03.2022 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 2730,00 гривень на місяць, шпк «солдат». Виплачувати щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 247% посадового окладу, надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років.
Отже, встановлено, що позивач проходить військову службу за мобілізацією у Військовій частині НОМЕР_1 .
У березні 2023 року Військовою частиною НОМЕР_1 було видано довідку про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України № 932 від 07.03.2023 року, згідно якої встановлено, що позивач дійсно приймав безпосередню участь у таких заходах у спірний період, зокрема з 01 по 31.12.2022 року включно.
Отже, судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач дійсно у спірний період брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.
Однак, відповідно до виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 , за грудень 2022 року останній отримав виплату у розмірі 8131,28 гривень.
Встановлено, що відповідачем, Військовою частиною НОМЕР_1 був виданий наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 68 від 04.01.2023 року, відповідно до п. 10 якого, керуючись п.5 Розділу XVI наказу Міністра Оборони України за № 260 від 07.06.2018 року «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», за відмову від виконання бойового завдання не виплачувати премію за грудень 2022 року солдату ОСОБА_1
Відповідно до додатку №5 наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 69 від 04.01.2023 року солдату ОСОБА_1 додаткова винагорода не виплачувалась.
Підставою для видання вищезазначених наказів, що стосується позивача був рапорт командира підрозділу від 21.12.2022 року № 2036, який був складений щодо військовослужбовців підрозділу, які відмовилися виконувати поставлене бойове завдання.
Вказаний рапорт командира механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 був складений та направлений на резолюцію командиру військової частини НОМЕР_1 , де було призначено службове розслідування з метою встановлення причин та умов відмови від виконання бойового завдання військовослужбовцями 3 механізованої роти механізованого батальйону щодо виконання обов`язків військової служби під час дії воєнного стану.
Отже, відповідач вказує, що після встановлення ними факту відмови позивача від виконання бойового наказу, керуючись вимогами пункту 9.7 окремого доручення від 23.06.2022 №912/з/29, у відповідача були правові підстави для позбавлення позивача виплати премії та додаткової винагороди за грудень 2022 року.
Окрім того, у відзиві відповідач вказує, що позивач у період з 01.12.2022 року по 31.12.2022 року не брав безпосередню участь у бойових діях та не забезпечував здійснення заходів з національної безпеки і оборони відсічі і стримування збройної агресії, не залучався безпосередньо до виконання бойових (спеціальних) завдань та відсутнє за цей період бойове розпорядження.
Позивач вважає таку бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати йому додаткової винагороди передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року за період з 01 по 31 грудня 2022 року протиправною, а спірний наказ від 04.01.2023 року за №69 в частині невиплати йому додаткової винагороди збільшеної до 100 000 гривень, таким, що не відповідає положенням чинного законодавства та таким що підлягає скасуванню.
Отже, встановлено, що підставою для звернення до суду із цим позовом є ненарахування та невиплата позивачу додаткової винагороди визначеної постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року (далі Постанова № 168) за грудень 2022 року.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд врахував такі обставини справи та положення чинного законодавства України.
V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Щодо правомірності та обґрунтованості спірного наказу.
Згідно статті 1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.
Військова дисципліна досягається шляхом, зокрема, особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України (ст.3 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України).
Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів (ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України).
Відповідно до частини 6 статті 5 Дисциплінарного Статуту ЗСУ право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк.
Згідно вимог статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки:
свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;
беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини.
Відповідальність за наказ несе командир, який його віддав.
У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених статутами Збройних Сил України заходів примусу аж до притягнення його до кримінальної відповідальності.
Статтею 7 Дисциплінарного Статуту ЗСУ визначено, що застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в розділі 3 цього Статуту.
Відповідно до статті 49 Дисциплінарного Статуту ЗСУ командир відділення, головний сержант (заступник командира) взводу мають право застосовувати стягнення, передбачені пунктами "а"-"г" статті 48 цього Статуту.
Згідно статті 48 Дисциплінарного Статуту ЗСУ на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення:
г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти);
ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби);
д) пониження в посаді;
е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу);
є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу);
ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).
Наведений перелік видів дисциплінарних стягнень є вичерпним і додатковому розширенню не підлягає, а тому застосування такого виду дисциплінарного стягнення як позбавлення додаткових доплат до грошового забезпечення не передбачена нормами Дисципліраного Статуту ЗСУ, отже знаходиться поза межами правового поля.
Враховуючи вказане, суд дійшов висновку про протиправність спірного наказу в частині позбавлення ОСОБА_2 преміювання та додаткових винагород за серпень 2022 року.
У пункті 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 ''Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану'' (надалі Постанова №168, в редакції чинній на час виникнення правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми "єПідтримка", виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
VІ. ОЦІНКА СУДУ
Судом під час розгляду справи встановлено, що позивач є військовослужбовцем Збройних Сил України, що підтверджується копією посвідчення, яка містяться у матеріалах справи.
Таким чином, позивач повинен неухильно виконувати накази командирів.
Судом під час розгляду справи встановлено, що військовою частиною НОМЕР_1 був виданий наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 68 від 04.01.2023 року, відповідно до п.10 якого, керуючись п.5 Розділу XVI наказу Міністра Оборони України за № 260 від 07.06.2018 року «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», за відмову від виконання бойового завдання не виплачувати премію за грудень 2022 року солдату ОСОБА_1
Відповідно до додатку №5 наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 69 від 04.01.2023 року солдату ОСОБА_1 додаткова винагорода не виплачувалась.
Підставою для видання вищезазначених наказів, що стосується позивача був рапорт командира підрозділу від 21.12.2022 року № 2036, який був складений щодо військовослужбовців підрозділу, які відмовилися виконувати поставлене бойове завдання.
Вказаний рапорт командира механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 був складений та направлений на резолюцію командиру військової частини НОМЕР_1 , де було призначено службове розслідування з метою встановлення причин та умов відмови від виконання бойового завдання військовослужбовцями 3 механізованої роти механізованого батальйону щодо виконання обов`язків військової служби під час дії воєнного стану.
Слід вказати, що відповідач не надав суду доказів ознайомлення (доведення до відома) позивача із вказаним наказом від 04.01.2023 року за №69.
Докази доведення до позивача про проведення службових розслідувань відносно нього, матеріали справи не місять.
Також, відповідачем не було надано суду матеріали службового розслідування, здійсненого відносно позивача та із відповідними висновками щодо суті спору.
Рішень суду щодо притягнення позивача до відповідальності (кримінальна, адміністративна) щодо невиконання наказу командира, тощо, матеріали справи не місять.
За вказаних обставин відповідач не надав суду належних та допустимих доказів того, що позивача скоїв адміністративне правопорушення.
Порядок преміювання військовослужбовців визначено розділом XVI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який затверджено наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 (далі Порядок).
Згідно пункту 4 розділу XVI Порядку при порушенні військової дисципліни, незадовільному виконанні службових обов`язків виплата щомісячної премії військовослужбовцям здійснюється в таких розмірах:
у разі накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення «догана», оголошеного письмовим наказом (розпорядженням) командира військової частини (керівника органу військового управління),- 90 відсотків встановленого розміру щомісячної премії;
у разі накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення «сувора догана», оголошеного письмовим наказом (розпорядженням) командира військової частини (керівника органу військового управління),- 80 відсотків встановленого розміру щомісячної премії;
у разі накладення на військовослужбовця двох дисциплінарних стягнень «догана» («сувора догана»), оголошених письмовим наказом (розпорядженням) командира військової частини (керівника органу військового управління),- 60 відсотків встановленого розміру щомісячної премії;
у разі накладення на військовослужбовця трьох дисциплінарних стягнень «догана» («сувора догана»), оголошених письмовим наказом (розпорядженням) командира військової частини (керівника органу військового управління),- 50 відсотків встановленого розміру щомісячної премії.
Командир військової частини здійснює преміювання у зазначених розмірах за календарний місяць, у якому накладено дисциплінарне стягнення, або за місяць, у якому до військової частини надійшло повідомлення про накладення дисциплінарного стягнення вищим командиром (за винятком випадків, коли таке стягнення знято встановленим порядком у цьому самому місяці).
Таким чином, у разі накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення «сувора догана», оголошеного письмовим наказом (розпорядженням) командира військової частини (керівника органу військового управління) премія виплачується, однак лише у розмірі 80 відсотків встановленого розміру щомісячної премії.
Згідно пункту 5 розділу XVI Порядку військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються в таких випадках:
за невихід на службу (навчання) без поважних причин - за місяць, у якому здійснено таке порушення;
за вживання алкогольних напоїв (наркотичних речовин) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибуття на службу в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння) - за місяць, у якому здійснено таке порушення;
у разі накладення дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність, пониження в посаді, пониження у військовому званні на один ступінь, позбавлення військового звання - за місяць, у якому накладено дисциплінарне стягнення, або за місяць, у якому до військової частини надійшло повідомлення про накладення дисциплінарного стягнення вищим командиром;
у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення військового адміністративного правопорушення або адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, - за місяць, у якому така постанова надійшла до військової частини;
у разі накладення на військовослужбовця в календарному місяці більше трьох дисциплінарних стягнень, крім дисциплінарного стягнення "зауваження", - за місяць, у якому накладено дисциплінарні стягнення, або за місяць, у якому до військової частини надійшло повідомлення про накладення дисциплінарного стягнення вищим командиром;
у разі відрахування з ад`юнктури або докторантури вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти або науково-дослідної установи через невиконання індивідуального навчального плану (індивідуального плану наукової роботи) або недисциплінованість - за місяць, у якому було здійснено відрахування;
у разі неуспішного закінчення ад`юнктури або докторантури вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти або науково-дослідної установи - за місяць, у якому закінчилося навчання;
у разі звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку, у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем - з місяця, у якому надійшов витяг з наказу про звільнення.
у разі порушення вимог законів та інших нормативно-правових актів, які призвели до матеріальних збитків, - за місяць, у якому видано наказ про притягнення до матеріальної відповідальності;
у разі скоєння у військовій частині аварій, подій, пов`язаних із загибеллю людей з вини військовослужбовців під час виконання ними службових обов`язків, чи злочинів - за місяць, у якому сталася аварія, подія, пов`язана із загибеллю людей.
Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Суд зазначає, що порядок виплати додаткової грошової винагороди визначено постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Пунктом 2-1 вказаної вище постанови передбачено, що керівники відповідних міністерств та державних органів визначають порядок і умови виплати додаткової винагороди.
На момент прийняття оскаржуваного наказу порядок виплати військовослужбовцям додаткової винагороди визначався окремим дорученням Міністра оборони України від 23.06.2022 року № 912/з/29, відповідно до п.9 якого до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн. або 30 000 грн. не включати військовослужбовців, які:
беруть участь у міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки;
проходять службу у багатонаціональних органах військового управління за кордоном;
добровільно здалися в полон з дня захоплення в полон, оголошеного наказом командира (начальника);
самовільно залишили військові частини, місця служби або дезертирували за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного з залишення військової частини або місця служби (дезертирства) включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника);
відбувають покарання на гауптвахті та в дисциплінарних частинах з дня початку відбування покарання, оголошеного наказом командира (начальника) до дня фактичного завершення відбування покарання, оголошеного наказом командира (начальника);
усунені від виконання службових обов`язків, відсторонені від виконання службових повноважень або відсторонені від посади з дня усунення або відсторонення, оголошеного наказом командира (начальника) до дня фактичного завершення усунення або відсторонення, оголошеного наказом командира (начальника);
відмовились виконувати бойові накази (розпорядження) за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальника);
вживали алкогольні напої (наркотичні та психотропні речовини) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибували на службу та/або виконували обов`язки військової служби в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння) за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошеного наказом командира (начальника);
навмисно спричинили собі тілесні ушкодження чи іншу шкоду своєму здоров`ю або самогубство (крім випадків доведення особи до самогубства, встановленого судом) за місяць, у якому здійснено ушкодження чи іншу шкоду своєму здоров`ю або самогубство;
вчинили інші дії (бездіяльність), за які судом прийнято рішення про притягнення до відповідальності за вчинення кримінального, військового адміністративного правопорушення або адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією за місяць, у якому така постанова (вирок) надійшла до військової частини;
перебували (за час перебування) під вартою чи домашнім арештом або на навчанні за кордоном (крім тих, які проходили підготовку (навчання) щодо порядку застосування, обслуговування та ремонту різних видів озброєння та військової/спеціальної техніки) або у відпустках (за якими відповідно до законодавства України не передбачено збереження грошового забезпечення).
Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів існування обставин перерахованих у пункті 9 окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 року № 912/з/29 відносно позивача на момент видання оскаржуваного наказу, здійснено в частині позивача.
Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затверджено наказом Міністра оборони України від 21.11.2017 року №608 (далі Порядок).
Згідно пунктів 1 та 3 розділу ІІІ Порядку рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення. Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування). Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.
У відповідності до пункту 2 розділу IV Порядку особи, які проводять службове розслідування, мають право: запрошувати до місця проведення службового розслідування військовослужбовців, стосовно яких проводиться службове розслідування, інших військовослужбовців, цивільних осіб (за їх згодою), які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення (далі - учасники службового розслідування); отримувати письмові пояснення (заповнені від руки або надруковані); з дозволу командира (начальника) військовослужбовця, який скоїв правопорушення, отримувати необхідні документи, які стосуються службового розслідування; за погодженням з особами, які опитуються, фіксувати їх пояснення технічними засобами з подальшим оформленням їх у письмовому вигляді.
Військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні та письмові пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України (пункт 3 розділу IV Порядку).
У відповідності до розділу V Порядку за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини. У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування. В описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення. У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються: висновки службового розслідування; пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності; інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити. Акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожен учасник службового розслідування має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування. Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування. У разі якщо службове розслідування проводилося органом Військової служби правопорядку, акт та матеріали службового розслідування передаються на розгляд відповідному командиру (начальнику) військовослужбовця, стосовно якого проводилось службове розслідування, для прийняття рішення.
У відповідності до пунктів 1 та 2 розділу VI Порядку за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу. Вид дисциплінарного стягнення зазначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування. Дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України. Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення. У разі відмови військовослужбовця поставити свій підпис про ознайомлення з наказом (витягом з наказу) про притягнення його до відповідальності складається акт про відмову. Зміст акта про відмову засвідчується підписами не менше двох свідків цього факту.
Суд зазначає, що праву військовослужбовця на ознайомлення з актом службового розслідування не кореспондує обов`язок особи, яка проводить службове розслідування, направити (надати) екземпляр акту військовослужбовцю; військовослужбовець повиеен вчинити активні дії з метою реалізації права на ознайомлення з актом службового розслідування у вигляді звернення з відповідною заявою (рапортом).
Згідно правової позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 18.02.2021 року у справі № 1.380.2019.000616, пунктом 1 Розділу IV Порядку №608 встановлено обов`язок для особи, що здійснює службове розслідування, розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню. Проте, позивач із клопотанням щодо надання пояснень не звертався, висновок результату медичного огляду підписувати відмовився, після затримання в порядку статті 208 КПК України, одразу поскаржився на стан здоров`я та був госпіталізований. Тобто, позивач самостійно створив умови, які перешкоджали наданню відповідних пояснень. Окрім того, колегія суддів Верховного Суду погоджується із висновком суду апеляційної інстанції, що надання пояснень військовослужбовцем є лише одним з джерел отримання інформації, необхідної для встановлення обставин в межах службового розслідування, однак відсутність таких не перешкоджає проведенню службового розслідування та, за умови дотримання вимог щодо всебічності, повноти, своєчасності та об`єктивності проведення службового розслідування, притягненню військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.
Окремо суд наголошує на тому, що окремі процедурні порушення під час проведення службового розслідування не є такими, що мають вплив на висновки службового розслідування та не можуть бути підставою для визнання протиправним пункту оскаржуваного позивачем наказу про притягнення його до дисциплінарної відповідальності.
Таким чином, слід дійти до висновку, що відповідач передчасно дійшов до висновку про порушення позивачем відповідних наказів/дисциплінарного статуту, військової дисципліни.
Отже, оскаржуваний наказ від 04.01.2023 року за № 69 відповідача в частині невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди збільшеної до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 р., за період з 01 по 31 грудня 2022 року, не є законним та не є обґрунтованим, а тому підлягає визнанню протиправним та скасуванню.
Щодо виплати додаткової винагороди передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 р. за період з 01 по 31 грудня 2022 року, слід зазначити про таке.
Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022, затвердженого Законом України №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.
Указом Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", який затверджено Верховною Радою України, передбачено продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, тобто до 23 серпня 2022 року.
Указом Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", який затверджено Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" № 2500-IX від 15.08.2022 року, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, тобто до 21 листопада 2022 року.
Указом Президента України від 18 листопада 2022 року №8189 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", який затверджено Верховною Радою України, передбачено продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.
Указом Президента України від 06.02.2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України № 2915-IX від 07.02.2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.
Указом Президента України від 1 травня 2023 року № 254/2023, затвердженим Законом України від 02.05.2023 р. № 3057-IX, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 2023 року 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб (тобто до 18 серпня 2023 року).
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 року прийнято постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
У подальшому до зазначеної постанови вносились зміни.
Згідно із пунктами 2-1, 3 Постанови №168 (в чинній редакції) установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів. Міністерству фінансів опрацювати питання щодо збільшення видатків відповідним розпорядникам бюджетних коштів для забезпечення реалізації цієї постанови.
Згідно матеріалів справи, позивач у спірний період безпосередньо брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.
У березні 2023 року Військовою частиною НОМЕР_1 було видано довідку про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України № 932 від 07.03.2023 року, згідно якої встановлено, що позивач дійсно приймав безпосередню участь у таких заходах у спірний період, зокрема з 01 по 31.12.2022 року включно.
Таким чином, враховуючи наявні докази у справі, слід дійти до висновку, що у період дії воєнного стану (який було запроваджено Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, та в подальшому строк дії воєнного стану в Україні було продовжено), позивачу за спірний період, згідно Постанови №168 передбачена виплата додаткової винагороди.
Проте, командиром Військової частини НОМЕР_1 позивача протиправно не було включено до наказу про виплату додаткової винагороди, на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", за період часу з 01.12.2022 року по 31.12.2022 року.
Слід звернути увагу, що згідно із усталеною практикою Європейського суду з прав людини держава не може відмовляти у здійсненні особі певних виплат у разі чинності законодавчої норми, яка їх передбачає та відповідності особи умовам, що ставляться для їх отримання. Відсутність бюджетних коштів також не може бути причиною невиконання державою взятих на себе зобов`язань.
За наведених обставин, враховуючи протиправність наказу від 04.01.2023 року за №69 у скасованій вище частині, суд дійшов до висновку про протиправність дій відповідача щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткову винагороду збільшену до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 р., за період з 01 по 31 грудня 2022 року, з урахуванням виплачених сум.
З огляду на вищевикладене, суд для ефективного захисту порушених прав позивача вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги.
Одночасно суд зазначає, що позивач не пропустив строк звернення з даним позовом до суду з таких підстав.
Предметом спору є стягнення додаткової винагороди військовослужбовцю, тобто фактично нарахування та виплата заробітної плати (грошового забезпечення).
У відповідності до вимог ч.2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Згідно рішень Конституційного Суду України від 15.10.2013 року №8/рп-2013 та від 15.10.2013 року № 9/рп-2013 у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат; у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем.
VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ
Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України Про судоустрій і статус суддів встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії.
Щодо розподілу судових витрат.
Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.
У зв`язку із звільненням позивача на підставі п. 13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору, розподіл судових витрат не здійснюється.
Щодо витрат на правничу допомогу.
Згідно з ч.1 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, крім іншого, витрати на професійну правничу допомогу та витрати по підготовці справи до розгляду.
Відповідно до статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.
Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно з частинами першою - третьою статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 КАС України).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина п`ята статті 134 КАС України).
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 134 КАС України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).
Частиною сьомою статті 139 КАС України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
На підтвердження наданих послуг позивачем до суду надано: договір про надання правничої допомоги від 30.01.2023 року за №5, додаткову угоду до договору від 30.01.2023 року, ордер на надання правничої (правової) допомоги.
Інших доказів не надано, зокрема опис і вартість правової допомоги, опис витраченого часу, акт здачі приймання робіт, рахунки, платіжне доручення/квитанція, інші докази, матеріали справи не містять.
Враховуючи наведене, в частині стягнення витрат на правничу допомогу, слід відмовити.
Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
УХВАЛИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 69 від 04.01.2023 року в частині невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди збільшеної до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року, за період з 01 по 31 грудня 2022 року.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду збільшену до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі ОСОБА_1 у бойових діях або забезпеченні здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 р., за період з 01 по 31 грудня 2022 року, з урахуванням виплачених сум.
Розподіл судових витрат, в частині судового збору - не здійснювати.
В частині стягнення витрат на правничу допомогу відмовити.
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , код ОКПП НОМЕР_3 ).
Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 29.06.2023 року.

Суддя В.В. Ільков