Справа № 340/2043/23
Суддя: О.С. ПЕТРЕНКО
Дата ухвалення: 2023-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2023 року м. Кропивницький Справа № 340/2043/23

Кіровоградський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Петренко О.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи

за позовом: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача: Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, вул. Соборна,7а, м. Кропивницький,25009

про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить:

1) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо відмови їй у здійсненні перерахунку пенсії за віком, згідно ч. 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з застосуванням показника середньої заробітної плати /доходу/ в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком /а саме за 2019,2020,2021/;

2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області нарахувати та виплачувати їй пенсію за віком, починаючи з 18.12.2022 на умовах та порядку, передбаченому ч.2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з застосуванням показника середньої заробітної плати /доходу/ в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком /а саме за 2019,2020,2021/ (10846,37грн.), з виплатою різниці між фактично отриманою та призначеною пенсією;

3) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо відмови виплатити їй грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі 10 місячних пенсій, станом на день її призначення, відповідно до п.7-1 розд.XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

4) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області виплатити їй грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення 18.12.2022, відповідно до п.7-1 розд. XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21.04.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін.

Ухвалою суду від 22.05.2023 витребувано додаткові докази в справі.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

Дослідивши доводи заяви по суті позивача, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що з 28.12.2010 за заявою позивача їй було призначено та нараховано пенсію за вислугу років, згідно з ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

З 30.12.2010 позивача призначено на посаду завідуючої Дружелюбівського ДНЗ.

В зв`язку з працевлаштуванням позивача, їй було припинено нарахування та виплату пенсії за вислугу років, згідно з ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

03.01.2023, в зв`язку з досягненням позивачем пенсійного віку /60 років/ вона звернулась до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням №63 від 09.01.2023 позивачу проведено перерахунок пенсії та призначено пенсію за віком в розмірі 2559,30 грн.

З 03.01.2023 позивач отримує пенсію за віком, відповідно до Закону №1058.

Позивач вказує, що отримавши рішення №63 від 09.01.2023 вона дізналась, що при розрахунку розміру пенсії за віком було враховано показник середньої заробітної плати за 2014-2016 /3764,40 грн./, замість показника середньої заробітної плати /доходу/ в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2019-2021 /10846,37 грн./, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком.

Не погоджуючись з вказаним розрахунком, позивач звернулась до відповідача з заявою про проведення перерахунку, виходячи з показника середньої заробітної плати /доходу/ в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2019-2021 /10846,37 грн./ Крім того, позивач просила здійснити виплату їй грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій, відповідно до п. 7-1 розд. XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" /станом на 18.12.2022/.

Листом від 15.03.2023 за №2418-2373/В-02/8-1100/23 відповідачем відмовлено позивачу у проведенні перерахунку та у проведені відповідної виплати (а.с.10).

Позивач, не погоджуючись з вказаними діями, звернулась за захистом прав до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пунктом 1 частини першої статті 8 Закону № 1058-IV встановлено, що право на отримання пенсії та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідних для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Пунктом 1 частини першої статті 73 Закону № 1058-IV встановлено, що кошти Пенсійного фонду використовуються на виплату пенсій, передбачених цим Законом.

Згідно з пунктом 21 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-ІV особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Законом України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення". Розмір пенсії за вислугу років визначається відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. Пенсії за вислугу років фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" 11.10.2017.

Отже, пенсія за вислугу років і пенсія за віком є різними видами пенсійних виплат:

пенсія за вислугу років фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України та призначається з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення";

пенсія за віком фінансується за рахунок коштів Пенсійного фонду та призначається відповідно до Закону № 1058-IV.

Частиною третьою статті 45 Закону № 1058-IV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інших здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страхових стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону № 1058-IV встановлено порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме цим Законом, на інший. Показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-IV.

Однак у випадку, коли особі було призначено пенсію, відповідно до іншого Закону, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, при звернені такої особи щодо призначення пенсії за віком, відповідно до Закону № 1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення з одного виду пенсії на інший відповідно до частини третьої статті 45 Закону № 1058-IV.

Тому особі, якій було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", при призначенні пенсії за віком згідно із Законом № 1058-IV має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії (пенсії за віком).

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 29.11.2016 у справі № 133/476/15-а та постановах Верховного Суду від 31.10.2018 у справі № 876/5312/17 та від 27.02.2020 у справі № 513/298/17.

Суд встановив, що 20.08.2011 позивачці було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення".

29.12.2022 позивачка досягнула шістдесятирічного віку.

Із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV позивачка звернулась вперше 03.01.2023.

Відтак позивачка мала право на призначення пенсії за віком, відповідно до Закону № 1058-IV, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передували року звернення за призначенням пенсії, а саме: за 2020-2022 роки.

В той же час, щодо визначення суми у розмірі 10846,37грн., з якої підлягає здійсненню виплата пенсії ОСОБА_1 , то суд зазначає, що в позовній заяві відсутні обґрунтування щодо вказаного показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії - за 2019-2021 рр., а тому у вказаній частині в задоволені позовних вимог слід відмовити.

Щодо виплати грошової допомоги, відповідно до положень п. 7-1 розд. XV «Прикінцеві положення» Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків 35 років, для жінок 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 5 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2.2011 № 1191, грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 р. призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків 35 років, для жінок 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Відтак право на отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення, мають особи:

1) яким призначається пенсія за віком відповідно до Закону № 1058-IV після 01.10.2011;

2) які на день досягнення пенсійного віку працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення";

3) які мають страховий стаж (для чоловіків 35 років, для жінок 30 років) на вищезазначених посадах;

4) які до призначення пенсії за віком не отримували будь-якої пенсії.

Суд встановив, що 28.12.2010 позивачці було призначено органами Пенсійного фонду України пенсію за вислугу років відповідно Закону України "Про пенсійне забезпечення". За період перебування на пенсії за вислугу років з 28.12.2010 по 30.12.2010 їй нараховано та виплачено пенсію.

Тобто до призначення позивачці пенсії за віком, на підставі її звернення від 03.01.2023, вона отримувала пенсію за вислугу років, а саме: з 28.12.2010 по 30.12.2010.

Таким чином, позивачка не має право на отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій, оскільки до призначення пенсії за віком вона отримувала пенсію за вислугу років.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 02.03.2020 у справі № 175/4084/16-а.

Позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Частиною другою статті 9 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Такі повноваження суду щодо визначення меж розгляду адміністративної справи є субсидіарними, не можуть змінювати предмет спору, а лише стосуються обсягу захисту порушеного права (постанова Верховного Суду від 07.02.2020 у справі № 826/11086/18).

У постанові Верховного Суду 25.03.2020 у справі № 752/18396/16-а сформульована правова позиція, що принцип диспозитивності в адміністративному процесі має своє специфічне змістове наповнення, пов`язане з публічно-правовим характером адміністративного позову та активною участю суду в процесі розгляду адміністративних справ, тому адміністративний суд може та зобов`язаний в окремих випадках вийти за межі позовних вимог, якщо спосіб захисту, який обрав позивач, є недостатнім для захисту його прав, свобод і законних інтересів.

Вище суд встановив, що при призначенні позивачці пенсії за вислугу років відповідач протиправно застосував середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислені як середній показник за 2014-2016 роки, а не за 2020-2022 роки.

На переконання суду, без зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити позиваці пенсію за віком з дня її призначення із застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислені як середній показник за 2020, 2021 і 2022 роки, обраний спосіб захисту позивачки є недостатнім для захисту її прав та законних інтересів і може призвести до повторних звернень до суду.

Відповідно до статті 2 КАС України, метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 124 Конституції України, правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. При цьому за своєю суттю правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003).

Отже, рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Тому суд прийшов до висновку, про необхідність виходу за межі позовних вимог шляхом зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити позиваці пенсію за віком з дня її призначення із застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислені як середній показник за 2020, 2021 і 2022 роки.

Отже, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 242-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку пенсії за віком, згідно частини 2 статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", із застосуванням показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме за 2020, 2021, 2022 роки.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком з дня її призначення із застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислені як середній показник за 2020, 2021 і 2022 роки.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області судові витрати у сумі 536 грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 255КАС України.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного тексту.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду О.С. ПЕТРЕНКО