Справа № 160/8510/23
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2023-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 червня 2023 року Справа № 160/8510/23
24 квітня 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач), в якій просить суд:
- визнати незаконними, протиправними дії Головного Управління Пенсійного Фонду України у Дніпропетровській області по обмеженню максимального розміру пенсії призначеної на підставі Закону України «Про прокуратуру» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інваліду війни 3 групи, РНКОПП НОМЕР_1 станом на 30.11.2022;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати з 30.11.2022 року та виплатити пенсію ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інваліду війни 3 групи, РНКОПП НОМЕР_1 у розмірі 60 % без обмеження її максимального розміру у відповідності до вимог Закону України «Про прокуратуру».
В обґрунтування позовної заяви зазначає, що позивач отримує пенсію відповідно до «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII (далі Закон №1697-VII) з 06.01.2023 року. При цьому відповідачем протиправно застосовано обмеження розміру пенсії позивача десятьма розмірами прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність відповідно до п. 13-2 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV (далі Закон №1058-IV).
Справі за даним адміністративним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 160/8510/23 та у зв`язку з автоматизованим розподілом дана адміністративна справа була передана для розгляду судді Боженко Н.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/8510/23, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників, за наявними у справі матеріалами (письмове провадження).
02 червня 2023 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано відзив на позовну заяву, який надійшов від представника відповідача в системі «Електронний Суд». Відповідач проти позовних вимог заперечує в повному обсязі та просить відмовити у їх задоволенні, посилається на п. 13-2 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058-IV та ч. 15 ст. 86 Закону №1697-VII.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та з 06.01.2023 року отримує пенсію відповідно до Закону №1697-VII.
Вважаючи дії відповідача щодо обмеження розміру пенсії позивача протиправними, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.
Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною першою статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ч. 2 ст. ст. 86 Закону №1697-VII пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03.11.2022 року №2710-IX розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, складає 2093 гривні.
Суд констатує, що основним питанням права в цій справі є не право позивача на отримання пенсії згідно Закону №1697-VII як таке, а правомірність дій відповідача щодо обмеження розміру пенсії позивача десятьма розмірами прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
Відповідно до правової позиції позивача порушено його право згідно ч. 2 ст. 87 Закону №1697-VII щодо розміру пенсії у 60% від суми місячної заробітної плати. Також позивач вказує на порушення ч. 1 ст. 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року №3668-VI (далі Закон №3668-VI), оскільки в цьому законі не вказано, що він поширюється на осіб, яким згідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року №3551-XII (далі Закон №3551-XII) держава гарантує соціальний захист громадян України.
З моменту набрання чинності Законом №1697-VII питання призначення та перерахунку пенсій працівникам прокуратури врегульовано нормами цього Закону, зокрема статтею 86, частиною п`ятнадцятою якої були встановлені обмеження пенсії максимальним розміром.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 14.06.2023 року у справі № 260/2959/21.
Зміст нормативного правила, яке міститься у ч. 1 ст. 2 Закону №3668-VI, п. 13-2 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058-IV, абз. 6 ч. 15 ст. 86 Закону №1697-VII полягає в обмеженні максимального розміру пенсії десятьма розмірами прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Коло правового регулювання цих норм визначено в однаковий спосіб шляхом перерахування законів, згідно яких особі призначено пенсії. Одним з цих законів є Закон №1697-VII. Тобто, серед іншого, наведені положення законодавства містять нормативне правило, згідно якого особи, яким пенсію призначено відповідно до Закону №1697-VII, зазнають обмеження максимального розміру пенсії. Позивач входить до цього кола осіб, в ході судового розгляду справи сторонами не оспорювалося отримання позивачем пенсії згідно Закону №1697-VII. Отже, на позивача поширюється обмеження передусім Закону №1697-VII щодо максимального розміру пенсії, оскільки позивачу призначено та ним отримується пенсія відповідно до цього закону.
Суд констатує, що положення ч. 2 та абз. 6 ч. 15 ст. 86 Закону №1697-VII не перебувають між собою в суперечності, оскільки перша норма права встановлює порядок визначення розміру пенсії, в той час як друга визначає максимальний розмір отриманого результату визначення розміру пенсії. Отже, це твердження позивача є необґрунтованим.
Посилання позивача на Закон №3551-XII також є необґрунтованим, оскільки коло пільг, які надаються особам, на яких поширюється дія цього закону, визначено в цьому ж законі. Серед таких пільг відсутнє право на незастосування до такої особи максимального розміру пенсії, передбаченого в т.ч. абз. 6 ч. 15 ст. 86 Закону №1697-VII. Також поширення на особу Закону №3551-XII не припиняє та не змінює її статус для цілей ч. 1 ст. 2 Закону №3668-VI, п. 13-2 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058-IV, абз. 6 ч. 15 ст. 86 Закону №1697-VII, оскільки позивач все ще лишається особою, якій пенсія призначена та виплачується згідно Закону №1697-VII, а тому позивач є суб`єктом, до якого застосовується відповідне обмеження максимального розміру пенсії.
Особисті характеристики позивача щодо наявного стажу роботи, інвалідності, звань, отриманих нагород безперечно є позитивними характеристиками, однак суд, вирішуючи спір про право, передусім застосовує положення законодавства, якими наразі не передбачено особливого правового регулювання для осіб з відповідними особистими характеристиками. Відповідно, відсутні правові підстави для незастосування до позивача вказаних норм права виходячи з його особистих характеристик.
Отже, суд приходить до висновку, що ані положення ч. 2 ст. 86 Закону №1697-VII, ані наявність у позивача статусу особи, на яку поширюється дія Закону №3551-XII не є підставою для незастосування до позивача як особи, якій пенсію призначено згідно Закону №1697-VII, обмеження, встановленого абз. 6 ч. 15 ст. 86 Закону №1697-VII (та ч. 1 ст. 2 Закону №3668-VI, п. 13-2 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058-IV).
Суд звертає увагу, що позивачу призначено пенсію у 2023 році та у відповідності до Закону №1697-VII, в зв`язку з чим протягом усього часу наявності у позивача статусу особи, якій призначено пенсію згідно Закону №1697-VII, на нього поширювалися положення саме цього нормативно-правового акту.
Враховуючи викладене, підстави для задоволення позовної заяви відсутні.
За змістом ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. В зв`язку з відмовою у позові підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, передбачені статтями 295, 297 цього Кодексу.

Суддя Н.В. Боженко