Справа № 460/7846/23
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2023-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

28 червня 2023 року м. Рівне №460/7846/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області
про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправною відмови відповідача зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 18.02.1984 по 17.02.1986 в колгоспі імені 25 з`їзду КПРС смт. Миропіль та зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 18.02.1984 по 17.02.1986 в колгоспі імені 25 з`їзду КПРС смт. Миропіль.

Позивач в обґрунтування позову в позовній заяві зазначає, 17.01.2023 звернувся до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії згідно зі статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Вказує, що до його стахового стажу не зараховано період роботи в колгоспі імені 25 з`їзду КПРС смт. Миропіль з 18.02.1984 по 17.02.1986, оскільки в архівній довідці не вказано повністю по батькові. На переконання позивача, такі дії відповідача є протиправними, що стало підставою для його звернення до адміністративного суду з вказаною позовною заявою. Тому, просить суд позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 28.03.2023 відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні; звільнено позивача від сплати судового збору.

Ухвалою суду від 18.05.2023 залучено до участі у справі в якості відповідача 2 Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області подало відзив на позовну заяву. Зауважило, що підставою звернення до суду та предметом спору в даній справі є рішення від 24.01.2023 за №18 Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області. За наведеного, вказує, що відсутні правові підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити певні дії, оскільки заява ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області не розглядалася та не вчинялося будь-яких дій або бездіяльності щодо позивача. Проживання позивача на території, яку обслуговує Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області не може бути підставою для зобов`язання цього органу вчиняти певні дії, оскільки визначальним фактором є визначення органу яким саме було прийнято спірне рішення, що є предметом розгляду у цій справі та стало підставою для звернення з позовом до суду. На підставі викладеного, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області у встановлений судом строк подало відзив на позовну заяву. Зауважило, що у трудовій книжці позивача за період роботи з 18.02.1984 по 17.02.1986 в колгоспі імені 25 з`їзду КПРС смт. Миропіль відсутні записи про виконання мінімуму трудової участі в колгоспному виробництві. Також зауважує, що позивачем надано довідку від 19.12.2022 за №640-01/05-02 в якій не вказано повністю по батькові. Отже, відсутні підстави для зарахування спірного періоду до страхового стажу. Вказує, що за наведеного, відсутні й підстави для призначення позивачу пенсії відповідно до Закону №1058, оскільки його страховий стаж становить 27 років 09 місяців 15 днів з необхідних 30 років відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 26 Закону №1058. За наведеного, просив у задоволенні позову відмовити повінстю.

Згідно з вимогами частини четвертої статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За правилами частини третьої статті 263 КАС України у справах, що суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), заявами по суті справи є позов та відзив.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

17.01.2023 ОСОБА_1 подав до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області заяву про призначення пенсії згідно зі статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

24.01.2023 Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області прийняло рішення №18 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до частини 1 статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Визначено страховий стаж ОСОБА_1 27 років 9 місяців 15 днів.

У вказаному рішенні зазначено, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не зараховано період роботи в колгоспі з 1984 року по 1986 рік, оскільки в довідці від 19.12.2022 за №640-01/05-02 не вказано повністю по батькові.

Відповідно до архівної довідки комунальної установи Романівської селищної ради Трудовий архів від 19.12.2022 №640-01/05-02, в архівному фонді сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю ім. І. Франка смт. Миропіль в книгах обліку розрахунків по оплаті праці працівникам значиться: за 1984 рік - ОСОБА_1 , за 1985-1986 роки - ОСОБА_1 (так у документах) і кількість відпрацьованих ним людино-днів. Вказано також те, що в книгах обліку розрахунків по оплаті праці СТОВ ім. І.Франка смт. Миропіль за 1984-1986 роки інших працівників за прізвищем ОСОБА_1 не виявлено.

Вважаючи відмову щодо не зарахування періоду роботи з 18.02.1984 по 17.02.1986, до страхового стажу, який дає право виходу на пенсію за віком протиправною, необгрунтованою та такою, що порушує права та законні інтереси, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно приписів статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV), який набрав законної сили з 01.01.2004.

Статтею 1 Закону № 1058-IV встановлено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Приписами статті 24 Закону № 1058-IV встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Частиною першою статті 44 Закону № 1058-IV встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно з пунктом 1 частини першою статті 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

У відповідності до пункту 1.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07 липня 2014 року № 13-1 та чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі по тексту- Порядок) заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 56 Закону України Про пенсійне забезпечення (в редакції до 01.01.2004) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05 листопада 1991 року № 1788-XII визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі- Порядок №637 (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 1 цього Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 2 Порядку №637 у разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 3 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку № 637 встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Таким чином, аналіз норм чинного законодавства дозволяє зробити висновок, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17 та від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17.

Згідно з підпунктом 1.1. пункту 1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29 липня 1993 року № 58 (далі - Інструкція № 58) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Відповідно до пункту 2.4. Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження); записи виконуються арабськими цифрами; записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

У пункті 2.6 Інструкції № 58 зазначено, що у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Крім того, аналогічні норми містяться і у постанові Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 "Про трудові книжки працівників", з якої випливає, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність (п.4).

Станом на час роботи позивача за спірний період, діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затверджена 20.06.1974 №162 ДК СРСР по праці і соціальним питанням (далі - Інструкція № 162), норми якої містять положення, подібні положенням Інструкції № 58.

Пунктом 1.4 Інструкції №162 визначалося, що питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання та обліку, регулюються постановою Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС від 06.09.1973 № 656 "Про трудові книжки працівників та службовців" (далі - Порядок №656) та цією Інструкцією.

Відповідно до п.1 Порядку №656 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників і службовців. Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювали понад 5 днів, у тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню. Пунктом 18 Порядку №656 передбачено, що відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, що призначається наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а у передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Судом встановлено, що у спірний період позивач працював у колгоспі та має трудову книжку колгоспника.

Порядок ведення трудових книжок колгоспників регулювався постановою Ради Міністрів СРСР від 21 квітня 1975 року № 310 "Про трудові книжки колгоспників" (далі - постанова Ради Міністрів СРСР № 310), якою також було затверджено Загальні положення про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників (далі Загальні положення).

Пунктом 2 постанови Ради Міністрів СРСР № 310 передбачалося, що трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспу.

У пунктах 1, 2, 5 Загальних положень йшлося, що трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспу. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту прийняття їх в члени колгоспу.

В трудову книжку колгоспника вносяться:

відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по-батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність;

відомості про членство у колгоспі: прийом у члени колгоспу, припинення членства;

відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, припинення роботи;

відомості про трудову участь: прийнятий у колгоспі річний мінімум трудової участі, його виконання;

відомості про нагородження та заохочення: нагородження орденами та медалями, присвоєння почесних звань, нагородження та заохочення за успіхи в роботі, передбачені статутом та правилами розпорядку колгоспу, інші заохочення відповідно до чинного законодавством;

відомості про відкриття, на які видано дипломи, про використаних винаходах та раціоналізаторських реченнях та про виплачених у зв`язку з цим винагороди.

Відповідно до пункту 6 Загальних положень всі записи в трудовій книжці колгоспника засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Обов`язок правильного і точного внесення даних про роботу в трудову книжку і інші документи покладена на роботодавця (пункт 13).

Відтак, саме уповноважена особа колгоспу несе відповідальність за правильність ведення трудової книжки колгоспника.

Із аналізу вказаних правових норм слідує, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення періодів роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.

Таким чином, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 у справі №677/277/17, згідно із якою відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а.

Обґрунтовуючи відмову у зарахуванні спірного стажу, Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області посилається на те, що у довідці від 19.12.2022 за №640-01/05-02 не вказано повністю по батькові.

Судом встановлено, що відповідно до копії трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_1 від 15.01.1984:

18.02.1984 - прийнятий в члени колгоспу ім. 25 з`їзду КПРС (запис №1 ст. 2-3);

17.02.1986 - виведений із списків членів колгоспу відповідно до поданої заяви за власним бажанням (запис №2 ст. 2-3);

18.02.1984 - прийнятий на роботу в колгосп токарем в 3 бригаду (запис №1 ст. 6-7);

17.02.1986 - звільнений від роботи в колгоспі за власним бажанням (запис №2 ст. 6-7).

Як встановлено судом, відповідно до архівної довідки комунальної установи Романівської селищної ради Трудовий архів від 19.12.2022 №640-01/05-02 в архівному фонді сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю ім. І. Франка смт. Миропіль в книгах обліку розрахунків по оплаті праці працівникам значиться: за 1984 рік - ОСОБА_1 , за 1985-1986 роки - ОСОБА_1 (так у документах). Вказано також те, що в книгах обліку розрахунків по оплаті праці СТОВ ім. І.Франка смт. Миропіль за 1984-1986 роки інших працівників за прізвищем ОСОБА_1 не виявлено.

Згідно з довідкою архівного відділу Житомирської районної військової адміністрації Житомирської області (Житомирської РДА Житомирської області) від 21.12.2022 №290-01/07-03, на базі колгоспу ім. 25 з`їзду КПРС смт.Миропіль в 1992 році створено Миропільську сільськогосподарську асоціацію пайовиків, а в 1995 році створено колективне сільськогосподарське підприємство ім.І.Франка шляхом розєднання КПРС Миропільське.

Відтак, відповідно до змісту архівної довідки від 19.12.2022 №640-01/05-02, ПІБ позивача вказано так у документах, а саме ОСОБА_1 та ОСОБА_1 . При цьому, суд зауважує, що у зазначеній архівній довідці вказано також те, що в книгах обліку розрахунків по оплаті праці за 1984-1986 роки не виявлено інших працівників за прізвищем ОСОБА_1 .

За наведеного, суд звертає увагу, що невиконання іншими особами своїх зобов`язань, в тому числі не правильне ведення роботодавцем трудових книжок та зазначення у відповідних документах по батькові скорочено, а саме ОСОБА_2 замість ОСОБА_3 не повинно мати негативних наслідків для позивача.

Наявність розбіжностей у написанні по батькові через скорочення ніяким чином не впливає на можливість зарахувати спірні періоди до страхового стажу та не можуть бути підставою для незарахування пенсійним органом періоду роботи позивача в колгоспі до його страхового стажу, оскільки йдеться про одну й ту ж особу - ОСОБА_1 .

Відтак, суд зауважує, що вказані посилання відповідача є недостатніми для відмови у зарахуванні спірного стажу, оскільки трудова книжка позивача містить інформацію про трудовий стаж з відповідними записами про роботу позивача за вказаний період, а також містить посилання на відповідні накази, на підставі яких зроблено записи про прийняття позивача на роботу та звільнення з роботи.

Щодо покликань відповідача 2 у відзиві на позов про те, що у трудовій книжці позивача період роботи з 18.02.1984 по 17.02.1986 в колгоспі імені 25 з`їзду КПРС смт. Миропіль відсутні записи про виконання мінімуму трудової участі в колгоспному виробництві, суд зазначає наступне.

Відповідно до копії трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_1 від 15.01.1984 (ст. 18-19), у 1984 році в колгоспі імені 25 з`їзду КПРС смт. Миропіль був встановлений мінімум трудової участі 260 днів, позивачем відпрацьовано згідно запису в трудовій книжці 261 днів. При встановленому мінімумі на 1985 рік 280 днів, позивачем було відпрацьовано згідно відомостей трудової книжки 304 дні. У 1986 році позивачем було відпрацьовано згідно відомостей трудової книжки - 20 днів (дата звільнення 17.02.1986).

Судом встановлено, що наведене підтверджується архівною довідкою комунальної установи Романівської селищної ради Трудовий архів від 19.12.2022 №640-01/05-02. Розбіжностей у вказаній архівній довідці та трудовій книжці щодо відпрацьованих позивачем людино-днів судом не встановлено.

Відтак, період роботи позивача з 18.02.1984 по 17.02.1986 в колгоспі імені 25 з`їзду КПРС смт. Миропіль підлягає зарахуванню до страхового стажу, оскільки із трудової книжки вбачається, що ОСОБА_1 був членом цього колгоспу впродовж спірних років та виконував встановлений мінімум трудової участі згідно із відомостями як трудової книжки, так і архівної довідки.

Також суд звертає увагу, що відсутність записів про виконання мінімуму трудової участі в колгоспному виробництві не було підставою для відмови у зарахуванні спірного стажу.

Отже, зазначені у відзиві доводи відповідача 2 є безпідставними та відхиляються судом.

За таких обставин, суд вважає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 24.01.2023 за №18 в частині незарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 18.02.1984 по 17.02.1986 в колгоспі імені 25 з`їзду КПРС смт. Миропіль є протиправним.

Таким чином, період роботи позивача з 18.02.1984 по 17.02.1986 в колгоспі імені 25 з`їзду КПРС смт. Миропіль має бути зарахований до його страхового стажу.

Суд зазначає, що згідно з підпунктом 1 пункту 1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 (далі - Положення № 28-2), управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднані управління є територіальними органами Пенсійного фонду України.

Відповідно до частини першої статті 58 Закону № 1058, Пенсійний фонд України є органом який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсію та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання пов`язані з веденням обліку пенсійних активів осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені Законами України і статутом Пенсійного фонду України.

Інструкцією користувача реалізації механізму розподілу та опрацювань звернень за принципом єдиної черги завдань та єдиної черги спеціалістів від 21 грудня 2020 року внесені зміни в програмне забезпечення підсистеми призначення та виплати пенсії на базі електронної пенсійної справи в частині централізації призначення пенсії. Пенсійним фондом України впроваджено новий механізм розподілу та опрацювання звернень щодо призначення/перерахунку пенсій за принципом єдиної черги завдань та єдиної черги спеціалістів.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року № 25-1 Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України (далі - Постанова № 25-1), зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 16 березня 2021 за № 339/35961, передбачено опрацювання заяв про призначення/перерахунки пенсії бек-офісами територіальних органів Фонду в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від місця подачі заяви та місця проживання пенсіонера.

Відповідно пункту 4.2 розділу IV Постанови №25-1, після реєстрації заяви та сканування документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Рішення за результатами заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Заяву про призначення пенсії позивач подав за місцем проживання та перебування на обліку, тобто до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Подана заява відповідно до екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області, яке прийняло рішення про відмову в призначенні пенсії.

При цьому, після надання відповіді електронна пенсійна справа, яка була отримана Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області для опрацювання, була передана засобами програмного забезпечення до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи. Тому, пенсійна справа позивача після розгляду заяви перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Таким чином, суд дійшов висновку, що ефективним способом захисту порушених прав позивача на пенсійне забезпечення буде визнання протиправною відмови відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області викладеній у рішенні від 24.01.2023 за №18 в частині незарахування до страхового стажу періоду роботи з 18.02.1984 по 17.02.1986 в колгоспі імені 25 з`їзду КПРС смт. Миропіль та зобов`язання відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до страхового стажу позивача період роботи з 18.02.1984 по 17.02.1986 в колгоспі імені 25 з`їзду КПРС смт. Миропіль.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наведеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, розподіл судових витрат не здійснюється, оскільки ухвалою суду від 28.03.2023 ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору в сумі 1073,60 грн за подання позовної заяви в справі № 460/7846/23.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області та Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області викладеній у рішенні від 24.01.2023 за №18 в частині незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 18.02.1984 по 17.02.1986 в колгоспі імені 25 з`їзду КПРС смт. Миропіль.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 18.02.1984 по 17.02.1986 в колгоспі імені 25 з`їзду КПРС смт. Миропіль.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 28 червня 2023 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7,м. Рівне,Рівненська обл.,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076) Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (вул.Саєнка Андрія,10,м.Фастів,Київська область,08500, ЄДРПОУ/РНОКПП 22933548)

Суддя Н.В. Друзенко