Справа № 308/10680/23
Суддя: Малюк В. М.
Дата ухвалення: 2023-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2023 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - Малюк В.М., розглянувши матеріали справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ужгородського міського відділу ДВС Південно-західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ), про визнання дій державного виконавця протиправними щодо стягнення виконавчого збору та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з адміністративним позовом до Ужгородського міського відділу ДВС Південно-західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ), про визнання дій державного виконавця протиправними щодо стягнення виконавчого збору та скасування постанови.

Дослідивши зміст заявлених вимог, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: 1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності; 2) адміністративні справи, пов`язані з виборчим процесом чи процесом референдуму, щодо: оскарження рішень, дій чи бездіяльності дільничних виборчих комісій, дільничних комісій з референдуму, членів цих комісій; уточнення списку виборців; оскарження дій чи бездіяльності засобів масової інформації, інформаційних агентств, підприємств, установ, організацій, їх посадових та службових осіб, творчих працівників засобів масової інформації та інформаційних агентств, що порушують законодавство про вибори та референдум; оскарження дій чи бездіяльності кандидата у депутати сільської, селищної ради, кандидатів на посаду сільського, селищного голови, їх довірених осіб; 3) адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо: примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства; примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; затримання іноземців або осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту в Україні; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою забезпечення їх передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 4) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті; 5) адміністративні справи щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років".

Згідно ч.2 вказаної норми окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.

З матеріалів справи встановлено, що позивач, просить: «визнати дії відділу ДВС у м. Ужгороді по нарахуванню та стягненню виконавчого збору без фактичного виконання в розмірі 10% від загальної суми заборгованості встановленої виконавчим листом №2-6122/11 від 05.03.2014 року протиправними та скасувати постанову МВ ДВС №51037631 від 28.12.2018 року по стягненню із ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 26694, 38 грн.».

З наведеного вбачається, що позивач фактично оскаржує дії державного виконавця з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень у справі, яка не визначена пунктами 1-3 частини першої статті 20 КАС України.

Тобто, дана адміністративна справа не входить до переліку справ, які підсудні Ужгородському міськрайонному суду Закарпатської області як адміністративному суду, а тому така підсудна окружному адміністративному суду.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів «. З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Таким чином, відповідно до вказаних норм дана категорія справ не належить до юрисдикції місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Відповідно п.2 ч.1 ст. 29 КАС України, суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи те, що спір фізичної особи із суб`єктом владних повноважень фактично зводиться до оскарження його рішень, дій чи бездіяльності, який предметно не підсудний місцевому загальному суду як адміністративному суду, приходжу до висновку про наявність підстав для передачі даної справи за підсудністю, тобто до Закарпатського окружного адміністративного суду.

Відповідно до ч. 8 ст. 29 КАС України передача адміністративної справи з одного суду до іншого здійснюється на підставі відповідної ухвали.

Керуючись ст.ст. 20, 29, 248 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В :

Справу №308/10680/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ужгородського міського відділу ДВС Південно-західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ), про визнання дій державного виконавця протиправними щодо стягнення виконавчого збору та скасування постанови, передати до Закарпатського окружного адміністративного суду (88017 м. Ужгород, вул. Загорська, 30) за підсудністю.

Ухвала суду може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 15 днів з дня її проголошення. Особи, які не були присутні в судовому засіданні мають право оскаржити ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду В.М.Малюк