Справа № 420/9048/23
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2023-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/9048/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Хом`якової В.В., при секретарі Перебийніс Н.Ю.

за участю позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Ковальчук В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті, Державної служби України з безпеки на транспорті

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 25 квітня 2023 надійшов адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому позивач просить:

визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 10.04.2023 № 355895 про застосування на підставі абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» адміністративно-господарського штрафу на суму 17 000 грн.;

стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1073,60 грн.

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначає він не є суб`єктом правопорушення і не може нести відповідальність відповідно до ст. ст. 48, 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", якими керувався відділ державного нагляду (контролю) у Одеській області при винесенні постанови від 10.04.2023 № 355895. Позивач є власником одного з двох транспортних засобів, але не є автомобільним перевізником, оскільки тягач було офіційно передано у користування ФОП ОСОБА_2 . Під час перевірки автомашини марки «SCANIA R420», номерний знак НОМЕР_1 , якою керував ФОП ОСОБА_2 , було зафіксовано перевищення вагових норм на одиночну вісь на 12,87%. Позивач посилається на те, що безпосередньо перед комплексом зважування сталася раптова поломка автомобіля, а саме витік повітря з акумулятора енергії середньої оси причепу. Водій ОСОБА_2 став вживати заходи для усунення поломки автомобіля, але посадові особи відділу державного нагляду (контролю) у Черкаській області, стали вимагати, щоб він не перекривав рух перед електронним ваговим комплексом та рухався по ньому далі. Виконуючи вимоги посадових осіб Відділу державного (контролю) у Черкаській області, водій ОСОБА_2 проїхав через електронний ваговий комплекс і став подалі від проїжджої частини, де приступив до усунення раптової поломки автомобіля. При цьому в зв`язку з витоком повітря з акумулятора енергії середньої оси причепу при русі через електронний ваговий комплекс виникло додаткове навантаження на передній ведучий міст автомобіля, що спотворило показники електронного вагового комплексу. На прохання водія ОСОБА_2 надати йому можливість переважити автомобіль, посадові особи відділу державного нагляду (контролю) у Черкаській області, відмовили та склали акт про порушення. Водій ОСОБА_2 не погодився зі складеним актом, про що свідчить відсутність його підпису на акті. 03.04.2023 позивачем було надано заперечення відповідачу та 10.04.2023 пред`явлено оригінали документів, які підтверджують вищевказані обставини.

Ухвалою від 02.05.2023 у справі відкрито загальне провадження, залучено до участі в розгляді справи в якості другого відповідача - Державну службу України з безпеки на транспорті, надано відповідачам п`ятнадцятиденний строк для подачі відзиву на позовну заяву. Призначено підготовче засідання на 01.06.2023 об 11.00 годин.

Ухвалою від 01.06.2023 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 15.06.2023 року 10 год. 00 хв.

Від Державної служби України з безпеки на транспорті надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позовних вимог та вказує, що доводи та твердження позивача не підтверджують факту порушення відповідачем законодавства про автомобільний транспорт, а оскаржувана постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу є правомірною та такою, що відповідає вимогам законодавства України, а відтак не підлягає скасуванню.

У відповіді на відзив позивач заперечує проти доводів відповідача, викладених у відзиві та просить суд задовольнити позов в повному обсязі.

Суд розглянув матеріали справи, заслухав представників сторін, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінив надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності та робить наступні висновки.

ФОП ОСОБА_1 10.01.2023 року уклав договiр оренди транспортного засобу з ФОП ОСОБА_2 , який мешкає за адресою АДРЕСА_1 , а саме передав йому в строкове платне користування як орендареві для використання підприємницькій діяльності автомобіль «SCANIA R420» (2007 рiк випуску), номерний знак НОМЕР_2 , VIN-код НОМЕР_3 , який належить йому згідно свідоцтва про ресстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 .

24.02.2023 року посадовими особами відділу державного нагляду (контролю) у Черкаській області на автодорозі Н-16 39 км.+800 «Золотоноша-Черкаси-Умань» був складений акт № 349819 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, в якому зафіксовано порушення п. 22.5 ПДР, постанови КМУ № 1306 водієм ОСОБА_2 , який керував автомашиною марки «SCANIA R420» (2007 рік випуску), номерний знак НОМЕР_5 , що належить ОСОБА_1 , та здійснював перевезення вантажу згідно ТТН № 68 від 24.02.2023 року. Згідно цього акту під час перевірки виявлено перевезення вантажу (кукурудзи) з перевищенням встановленого законодавством вагових норм на 12,87% на одиночну вісь (12,98 т. при нормі 11,5т.)

Позивач прибув на розгляд справи до відділу Державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті та надав усні пояснення, на що йому було запропоновано надати письмову претензію. 03.04.2023 року позивачем подано письмову претензію відповідачу та документи, які підтверджують, що перевізником на момент перевірки є ФОП ОСОБА_2 , а не позивач.

10.04.2023 року позивач прийняв участь у розгляді справи, де надав оригінали раніше поданих документів та пояснення.

Проте, відповідач виніс постанову про застосування штрафу відносно фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 як власника одного із двох транспортних засобів, а не відносно фактичного автомобільного перевізника.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся з позовною заявою до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, регулює Закон України "Про автомобільний транспорт".

Так, відповідно до приписів статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Аналіз положень статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" дає підстави для висновку, що законодавцем при визначенні документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів не встановлено їх вичерпний перелік, проте зазначено на необхідність наявності інших документів, передбачених законодавством.

Відповідно до п.16 Порядку №1567, під час рейдової перевірки можливе здійснення габаритно-вагового контролю. Габаритно-ваговий контроль проводиться двома посадовими особами Укртрансбезпеки або однією посадовою особою Укртрансбезпеки із залученням посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю.

Постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - Порядок № 879).

Відповідно до п.3 Порядку № 879, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Підпунктом 4 пункту 2 Порядку № 879 наведене визначення поняття «документальний габаритно-ваговий контроль» - визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу.

Підпунктом 3 пункту 2 Порядку № 879 також наведене визначення поняття «великовагові та великогабаритні транспортні засоби» - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Пунктом 6 Порядку № 879 вказано, що габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Згідно з п. 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги -4м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь -11т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі -18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Спільним наказом Міністерства інфраструктури України та Міністерства внутрішніх справ України № 1007/1207 від 10.12.2013р., затверджено Порядок взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування (далі - Порядок №1007/1207).

На підставі п. 6 Порядку № 422, у зв`язку з виявленими під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових параметрів нормам та правилам, як вже встановлено судом, посадовими особами Укртрансбезпеки складено акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №349819 від 24.02.2023.

Статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 16 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 198 від 30.03.1994р, перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об`єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначені окремими актами законодавства.

Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями, та залізничними переїздами, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 (далі - Правила № 30). Транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху (пункт 3 Правил проїзду).

Пунктом 4 Правил № 30 визначено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Стаття 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», зазначає про те, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Згідно з приписів абзацу 3 частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто, як зазначено в абзаці 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", суб`єктом відповідальності за вказане правопорушення є саме автомобільний перевізник.

Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11.02.2015 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) (далі - Положення № 103). Відповідно до п.1 Положення № 103 Державна служба України з безпеки на транспорті є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно з пп. 1 п. 4 Положення № 103 основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті.

Згідно з пунктом 8 Положення № 103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи. Підпунктами 2, 54, 58, 62 пункту 5 Положення № 103 визначено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань; здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті; проводить перевірки за додержанням суб`єктами господарювання, фізичними особами та юридичними особами вимог законодавства про транспорт; здійснює контроль наявності, видачу дозвільних документів на здійснення перевезень та контроль відповідності виду перевезення, що фактично здійснюється; здійснює інші повноваження, визначені законом.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11,2006(далі Порядок - №1567). Відповідно до пп. 2-4 Порядку № 1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України. Органами державного контролю на автомобільному транспорті є Укртрансбезпека, її територіальні органи. Державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю, в тому числі шляхом проведення рейдових перевірок.

Відповідно до пункту 14 Порядку № 1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Оформлення результатів перевірки та застосування адміністративно-господарських штрафів, передбачені пунктами 20-30 цього Порядку.

Так, виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму. У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).

Відповідно до пункту 25 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення. Пунктами 26, 27 Порядку № 1567 передбачено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності). У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно із додатком 5.

За визначеннями, наведеними у ст. 1 Закону України "Про автомобільний транспорт", автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами, вантажні перевезення - це перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовують на законних підставах (стаття 33 Закону України "Про автомобільний транспорт").

При цьому, відповідно до ст. 1 "Правил дорожнього руху України", власником транспортного засобу є фізична або юридична особа, яка володіє майновими правами на транспортний засіб та має на це відповідні документи.

Отже, законом чітко визначено відмінність між особою яка володіє майновими правами на транспортний засіб та особою, яка використовує його або безпосередньо, або через водія (іншу юридичну особу) для здійснення перевезень.

Таким чином, власник транспортного засобу та перевізник можуть бути як однією особою, так і різними.

При цьому, суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт, є автомобільний перевізник.

В акті № 349819 від 24.02.2023 зазначено, що власником транспортного засобу згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , а згідно ТТН № 68 від 24.02.2023 автомобільним перевізником є ФОП ОСОБА_2 .

Суду надано копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, копія ТТН, договір оренди транспортного засобу від 10.01.2023 року, які підтверджують вказані в акті відомості.

При проведенні перевірки посадовою особою Державної служби України з безпеки на транспорті водієм ОСОБА_2 було надано працівникам Укртрансбезпеки товарно-транспортна накладна № 68 від 24.02.2023, про що вказано в акті перевірки. В ТТН зазначено, що автомобільним перевізником є ФОП ОСОБА_2 .

Позивачем також 03.04.2023, тобто до прийняття оскаржуваної постанови, на розгляд справи про порушення був наданий договір оренди автомобільного засобу з актами передачі його ФОП ОСОБА_2 , та витяг про реєстрацію ФОП ОСОБА_2 з видом діяльності «Вантажні перевезення».

Відповідно до пункту 11.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.97 № 363 основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил. Відповідно до п. 11.3. товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом виписує замовник (вантажовідправник) у трьох примірниках.

Згідно приписам статті 48 Закону України Про автомобільний транспорт" автомобільний перевізник повинен мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством.

Відповідно до пункту 6.3 Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.08.2010 № 379 (далі - Інструкція), якщо власник транспортного засобу передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження транспортним засобом іншій фізичній або юридичній особі (особам), то їм за письмовою заявою, поданою ними особисто або уповноваженим представником (за винятком випадків, коли в Центрі наявна інформація про анулювання таких повноважень), працівниками Центру оформляється і видається тимчасовий реєстраційний талон на період дії документа, який підтверджує право користування і (або) розпорядження транспортним засобом.

Таким чином, власник транспортного засобу в разі тимчасової передачі права користування ним іншій особі зобов`язаний здійснити перереєстрацію такого транспортного засобу, а водій, здійснюючи перевезення, зобов`язаний надавати для перевірки не лише свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, але й документи, на підставі яких на законних підставах ним використовується такий транспортний засіб (договір оренди та/або тимчасовий реєстраційний талон).

Суд звертає увагу, що в акті перевірки №349819 не зазначено такого порушення як не надання договору оренди транспортного засобу, акту передачі транспортних засобів в оренду та тимчасового реєстраційного талону, або іншого документу, який би підтверджував використання транспортного засобу іншою особою (не власником) на законних підставах. Отже, відповідач не усунув розбіжностей в наданих водієм документах.

З огляду на викладене, враховуючи, що відповідачем не надані докази на підтвердження того, що саме позивач був автомобільним перевізником 24.02.2023 під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом автомашиною марки «SCANIA R420» (2007 рік випуску), номерний знак НОМЕР_5 , суд доходить висновку щодо врахування доказів позивача для визнання обставин, що позивач не був перевізником.

Таким чином, суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт, в тому числі за надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів, є автомобільний перевізник, який здійснює за власний кошт перевезення вантажу.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, з огляду на те, що відповідачем не доведено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 був перевізником пасажирів і вантажу, позивач не може бути притягнутий до відповідальності відповідно до ч. 1, абз. 3 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Доводи позивача про те, що зважувальне обладнання відобразило фізично не можливі результати суд не приймає, як не обгрунтовані документально. Водій автотранспортного засобу мав можливість відобразити всі зауваження щодо проведення взважування автомобіля та обставин перевірки в акті перевірки, але також можливістю не скористався.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку, що постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу від 10.04.2023 № 355895 прийнята відносно позивача з порушенням визначення суб`єкта правопорушення, а тому є протиправною.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем, за звернення до суду з даним адміністративним позовом, було сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з Державної служби України з безпеки на транспорті судових витрат.

Керуючись ст.ст. 139, 243-246, 250. 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Задовольнити позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Визнати протиправною та скасувати постанову начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті 10.04.2023 № 355895 про застосування до фізичної-підприємця ОСОБА_1 штрафу в сумі 17000 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті () на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1073 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні) 60 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його підписання.

Повний текст рішення складено 26.06.2023 року.

Суддя Хом`якова В. В.