Справа № 420/4566/23
Суддя: Харченко Ю.В.
Дата ухвалення: 2023-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4566/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Харченко Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить суд (з урахуванням заяви від 19.04.2023 року вхід. № ЕП/13617/23 про збільшення позовних вимог по справі № 420/4566/23) визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) у повному обсязі додаткової винагороди відповідно п. 1 постанови КМУ від 28 лютого 2022 р. № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового i начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану у розмірі до 30 000 грн. пропорційно в розрахунку на місяць за жовтень та листопад 2022 року, урахуванням фактично виплачених сум; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) у повному обсязі додаткову винагороду, передбачену п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану у розмірі до 30 000 грн. пропорційно в розрахунку на місяць за жовтень та листопад 2022 року, з урахуванням фактично виплачених сум; визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 (код за ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) у повному обсязі додаткової винагороди відповідно п. 1 постанови КМУ від 28 лютого 2022 р№ 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану у розмірі до 30 000 грн. пропорційно в розрахунку на місяць за січень 2023 року, з урахуванням фактично виплачених сум; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код за ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) у повному обсязі додаткову винагороду, передбачену п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану у розмірі до 30 000 грн. пропорційно в розрахунку на місяць за січень 2023 року, з урахуванням фактично виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилаються на те, що під час проходження служби у Військовій частині НОМЕР_1 , у період з 12.10.2022 по 24.10.2022 року та в період з 16.11.2022 по 25.11.2022 року, перебував на стаціонарному лікуванні і за цей період недоотримав додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022. Також, позивач зазначив, що у період з 13.01.2023 року до 23.01.2023 року він перебував у відпустці тривалістю 10 днів, однак за цей період також недоотримав додаткової винагороди, що і послугувало підставою звернення до суду з даною позовною заявою.

Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 з позовними вимогами не погоджується, та вважає їх необґрунтованими, з підстав, викладених у письмовому відзиві на позовну заяву (вхід.№ ЕС/3923/23 від 26.04.2023 р.), наголошуючи, зокрема, що у період з 12.10.2022 по 24.10.2022, позивач перебував на амбулаторному та стаціонарному лікуванні згідно виписного епікризу КП «Старокозацька районна лікарня» з діагнозом гіпертонічна хвороба. Тобто, захворювання позивача у вказаний період не було пораненням, контузією, травмою чи каліцтвом, отриманими у зв`язку із захистом Батьківщини, як і аналогічно у другому випадку у листопаді 2022 року. У зв`язку з чим, військовою частиною НОМЕР_1 за жовтень 2022 року позивачу було нараховано і виплачено (у листопаді) додаткову винагороду в сумі 17 158,06 грн., а за листопад 2022 року нараховано і виплачено (у грудні) додаткову винагороду в сумі 19 700 грн. За таких обставин, з огляду на встановлене Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 право керівників відповідних міністерств та державних органів визначати умови і механізм отримання додаткової винагороди, а також враховуючи приписи підпункту 4 пункту 7 наказу № 392/0/81-22-АГ від 30.07.2022, відповідач стверджує про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 13.03.2023 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - залишено без руху.

Ухвалою суду від 24.03.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 420/4566/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності, та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд встановив наступне.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи письмових доказів, ОСОБА_1 проходить службу у Державній прикордонній службі України та зарахований до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_4 Прикордонний загін Державної прикордонної служби України).

Відповідно до виписного епікризу КП «Старокозацька районна лікарня» ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в період з 12.10.2022 року по 24.10.2022 року. Також, у період з 16.11.2022 року по 25.11.2022 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у Одеському військово-медичному клінічному центрі ДПС України, згідно виписки №2155 із медичної карти стаціонарного хворого.

14.12.2022 року представником позивача, - ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 подано заяву щодо нарахування та виплату додаткової винагороди відповідно до Постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 р. від 14.12.2022 із проханням нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в повному розмірі за жовтень та листопад 2022 року, щомісячну доплату у вигляді додаткової винагороди у розмірі до 30 000 грн., передбачену Постановою КМУ № 168 від 28.02.2022 р, з урахуванням фактично виплачених сум.

Водночас, Листом від 30.12.2022 року № 25/3-98Пі-22-Вих відповідач повідомив заявнику, що згідно підпункту 4 пункту 7 наказу Адміністрації Державної прикордонної служби № 392-АГ від 30.07.2022 «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року No168», виплата додаткової винагороди військовослужбовцям, які перебувають на лікуванні в закладах охорони здоров`я усіх форм власності, за весь час перебування на лікуванні, не здійснюється.

Також, з матеріалів справи вбачається, що у період з 13.01.2023 року до 23.01.2023 року ОСОБА_1 перебував у відпустці тривалістю 10 днів, та за цей період недоотримав додаткової винагороди передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, що не заперечується відповідачем по справі.

Не погоджуючись з вказаною бездіяльністю відповідача щодо не виплати ОСОБА_1 у повному обсязі додаткової винагороди за вказані періоди, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Так, на думку суду, позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, є такими, що не підлягають задоволенню, з урахуванням наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Частиною 1 статті 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Указом Президента України від 14 березня 2022 року №133/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX продовжено строк дії воєнного стану в Укра-їні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 17 травня2022 року № 341/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України № 2263-IX від 22 травня 2022 року, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року №2500-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 07 листопада 2022 року № 757/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом № 2738-IX від 16 листопада 2022 року, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 06 лютого 2023 року № 58/2023 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом № 2915-IX від 07 лютого 2023 року, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 Про введення воєнного стану в Україні та № 69 Про загальну мобілізацію, Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнято Постанову № 168, пунктом 1 якої (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану, зокрема, військовослужбовцям Державної прикордонної служби, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць. Виплата такої винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 21 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Отже, за змістом вказаних норм, з 24.02.2022 у військовослужбовців Державної прикордонної служби України під час діє воєнного стану виникло право на отримання додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць. Водночас, умови, порядок, та механізм виплати додаткової винагороди врегульовується керівниками відповідних міністерств та державних органів.

В межах спірних правовідносин, стверджуючи про допущення відповідачем протиправної бездіяльності під час нарахування та виплати додаткової винагороди, позивач вказує на те, що у жовтні та листопаді 2022 року, а також у січні 2023 року йому недоплачено додаткову грошову допомогу.

Так, досліджуючи питання законності дій відповідача під час нарахування і виплати позивачеві додаткової винагороди у спірні періоди критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає, що механізм та умови виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України врегульований Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України № 392/0/81-22-АГ від 30.07.2022 в частині періоду жовтень та листопад 2022 року, та Наказом №628/0/81-22-АГ від 09 грудня 2022 року, в частині періоду виплати додаткової грошової допомоги за січень 2023 року.

Відповідно до підпункту 4 пункту 7 наказу № 392/0/81-22-АГ від 30.07.2022 Адміністрації Державної прикордонної служби України передбачено, що виплата встановленої пунктом 1 додаткової винагороди не здійснюється, якщо військовослужбовець перебуває у відпустці або на лікуванні в закладах охорони здоров`я усіх форм власності, крім випадків, передбачених підпунктом 4 пункту 3 цього наказу (перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) внаслідок поранення чи отримання контузії, травми, каліцтва).

Зокрема, як вбачається з матеріалів справи, та зазначено позивачем у позовній заяві, у період з 12.10.2022 по 24.10.2022 р.р., та з 16.11.2022 по 25.11.2022 р. р. ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні. У зв`язку з чим, військовою частиною НОМЕР_5 за жовтень 2022 року позивачеві було нараховано і виплачено додаткову винагороду в сумі 17 158,06 грн., а за листопад 2022 року нараховано і виплачено додаткову винагороду в сумі 19700,00 грн.

При цьому, зважаючи на встановлене Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 право керівників відповідних міністерств та державних органів визначати умови і механізм отримання додаткової винагороди, а також враховуючи приписи підпункту 4 пункту 7 наказу № 392/0/81-22-АГ від 30.07.2022, суд доходить висновку про відповідність дій відповідача під час нарахування і виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у жовтні та листопаді 2022 року, критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, та, як наслідок, відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Суд також зазначає, що 09 грудня 2022 року Адміністрацією Держприкордонслужби прийнятий новий Наказ №628/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168» (далі Наказ №628), яким встановлено незначні відмінності від Наказу №№ 392/0/81-22-АГ у правовому регулюванні спірного питання.

Підпунктом 5 пункту 11 Наказу №628/0/81-82-22-АГ від 09.12.2022 передбачено, що виплата встановленої пунктом 1 додаткової винагороди не здійснюється, якщо військовослужбовець перебуває у відпустці, крім відпусток за сімейними обставинами або з інших поважних причин, що вперше надаються військовослужбовцям, звільненим після позбавлення особистої свободи незаконними збройними формуваннями, окупаційною адміністрацією та/або органами влади російської федерації (перебування в полоні) - за весь період перебування у відпустці.

Як убачається з матеріалів справи, у період з 13.01.2023 позивач перебував у щорічній основній відпустці терміном на 10 діб. Тобто даний вид відпустки не передбачає умови виплати додаткової спірної винагороди

З викладеного суд погоджується із доводами відповідача про відсутність у нього підстав для нарахування ОСОБА_1 збільшеної додаткової доплати, за відсутності, при цьому, відповідного законодавчого підгрунтя.

Щодо посилань позивача на Закон України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» від 11.03.2003 № 1160-IV, у частині того, що Наказ Адміністрації Державної прикордонної служби № 392/0/81-22-АГ від 30.07.2022, є регуляторним Актом, а тому розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються з урахуванням вимог вказаного закону, суд зазначає наступне.

За визначеннями, наведеними у ст. 1 цього Закону регуляторний акт - це: прийнятий уповноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання;

регуляторний орган - Верховна Рада України, Президент України, Кабінет Міністрів України, Національний банк України, Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення, інший державний орган, центральний орган виконавчої влади, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцевий орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, а також посадова особа будь-якого із зазначених органів, якщо відповідно до законодавства ця особа має повноваження одноособово приймати регуляторні акти. До регуляторних органів також належать територіальні органи центральних органів виконавчої влади, державні спеціалізовані установи та організації, некомерційні самоврядні організації, які здійснюють керівництво та управління окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, якщо ці органи, установи та організації відповідно до своїх повноважень приймають регуляторні акти.

У свою чергу відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» на Державну прикордонну службу України покладаються завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону та охорони суверенних прав України в її прилеглій зоні та виключній (морській) економічній зоні.

З викладеного суд робить висновок, що Державна прикордонну служба України не є регуляторним органом, та, відповідно, Наказ № 392/0/81-22-АГ від 30.07.2022 року не є регуляторним Актом, отже посилання позивача в даному випадку є хибними.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про відсутність законодавчих підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , шляхом визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) у повному обсязі додаткової винагороди відповідно п. 1 постанови КМУ від 28 лютого 2022 р. № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового i начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану у розмірі до 30 000 грн. пропорційно в розрахунку на місяць за жовтень та листопад 2022 року, урахуванням фактично виплачених сум; зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) у повному обсязі додаткову винагороду, передбачену п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану у розмірі до 30 000 грн. пропорційно в розрахунку на місяць за жовтень та листопад 2022 року, з урахуванням фактично виплачених сум; визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 (код за ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) у повному обсязі додаткової винагороди відповідно п. 1 постанови КМУ від 28 лютого 2022 р№ 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану у розмірі до 30 000 грн. пропорційно в розрахунку на місяць за січень 2023 року, з урахуванням фактично виплачених сум; зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 (код за ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) у повному обсязі додаткову винагороду, передбачену п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану у розмірі до 30 000 грн. пропорційно в розрахунку на місяць за січень 2023 року, з урахуванням фактично виплачених сум.

Вищевикладене спростовує твердження позивача, наведені у позовній заяві, та додаткових письмових поясненнях до адміністративного позову, а решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не знівельовують.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, є такими, що не підлягають задоволенню, з вищеокреслених підстав.

Керуючись ст.ст.72-77, 139, ч.9 ст.205, ст.ст.241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 щодо визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) у повному обсязі додаткової винагороди відповідно п. 1 постанови КМУ від 28 лютого 2022 р. № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового i начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану у розмірі до 30 000 грн. пропорційно в розрахунку на місяць за жовтень та листопад 2022 року, урахуванням фактично виплачених сум; зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) у повному обсязі додаткову винагороду, передбачену п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану у розмірі до 30 000 грн. пропорційно в розрахунку на місяць за жовтень та листопад 2022 року, з урахуванням фактично виплачених сум; визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 (код за ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) у повному обсязі додаткової винагороди відповідно п. 1 постанови КМУ від 28 лютого 2022 р№ 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану у розмірі до 30 000 грн. пропорційно в розрахунку на місяць за січень 2023 року, з урахуванням фактично виплачених сум; зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 (код за ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) у повному обсязі додаткову винагороду, передбачену п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану у розмірі до 30 000 грн. пропорційно в розрахунку на місяць за січень 2023 року, з урахуванням фактично виплачених сум, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст.293,295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст.255 КАС України.

Рішення складено 23.06.2023 р., з урахуванням знаходження судді Ю.В. Харченко у відпустці, у період часу з 12.05.2023 р. по 06.06.2023 р., а також на лікарняному - з 07.06.2023 р. по 14.06.2023 р., включно.

Суддя Ю.В. Харченко