Справа № 140/7468/22
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2023-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2023 рокуЛьвівСправа № 140/7468/22 пров. № А/857/3778/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Ільчишин Н.В.,

суддів Гуляка В.В., Гудима Л.Я.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 26 січня 2023 року (головуючого судді Андрусенко О.О., ухвалене у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження в м. Луцьк) у справі №140/7468/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 14.11.2022 звернулася в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у виплаті їй недоотриманої за свого життя пенсії померлого чоловіка - ОСОБА_2 за період з 01.01.2018 по 23.03.2022 та зобов`язати відповідача виплатити їй недоотриману за свого життя пенсію померлого чоловіка - ОСОБА_2 за період з 01.01.2018 по 23.03.2022.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 26 січня 2023 року відмовлено в задоволенні позову.

Не погодившись з прийнятим рішенням ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позов повністю, апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права. Зазначає, що її чоловік з грудня 2017 року перебував у розшуку в органах Національної поліції, що підтверджується рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.02.2022 у справі №161/22565/21, яке набрало законної сили 24.03.2022, про оголошення ОСОБА_2 померлим, відповідними довідками Національної поліції та після його смерті відкрилася спадщина на недоотриману ним пенсію. У зв`язку із смертю чоловіка позивач звернулася до нотаріуса, яким було заведено спадкову справу та який скерував запит до відповідача про наявність у її померлого чоловіка сум нарахованої, але не виплаченої пенсії, для оформлення свідоцтва про спадщину. На даний запит нотаріуса відповідачем була надана відповідь від 02.06.2022 №3300-05-08/20273, в якій повідомлено, що відповідно до статті 61 Закону №2262-ХІІ суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися неодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте, батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються в разі втрати годувальника. Також 23.06.2022 позивач звернулася до відповідача із письмовою заявою, в якій просила врахувати інші додаткові документи, в тому числі довідку ОСББ від 17.06.2022, яка підтверджувала, що на момент смерті позивач була зареєстрована та проживала спільно із чоловіком, та виплатити їй, як дружині померлого, недоотриману за свого життя чоловіком ОСОБА_2 пенсію за період з 01.01.2018 по день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 , а у випадку відмови - надати належно-завірену довідку про нараховану суму пенсії ОСОБА_2 за період з 01.01.2018 по 24.03.2022 помісячно, копії розпоряджень ГУ ПФУ у Волинській області про зарахування на рахунок її чоловіка в установі ВАТ «ОЩАДБАНК» сум пенсії за період з 01.01.2018 по день його смерті (чи відповідну довідку), завірену копію рішення територіального органу Пенсійного фонду України у Волинській області про припинення виплати пенсії ОСОБА_2 . На вказане звернення відповідач листом від 22.07.2022 № 6464-5094/К-02/9-0300/22 повідомив фактично про те, що інформація щодо пенсійного забезпечення особи є конфіденційною.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно із частиною 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду 10.04.2023 призначено апеляційний розгляд в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга підлягає частковому задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та з 11.04.2014 перебуває на обліку у Головному управлінню Пенсійного фонду України у Волинській області як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), що підтверджуються копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 15.03.1986 та рішенням про перерахунок пенсії від 03.01.2023 №60.

У свою чергу, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебував на обліку у Головному управлінню Пенсійного фонду України у Волинській області як одержувач пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі - Закон №2262-ХІІ) з 01.10.2017, про що свідчить протокол про призначення пенсії від 28.11.2017 №70.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.02.2022 у справі №161/22565/21 заяву ОСОБА_1 про оголошення померлим ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , задоволено. Оголошено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлим. Днем смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вважати день набрання законної сили рішення суду про оголошення його померлим.

Вказане рішення суду набрало законної сили 24.03.2022.

19.04.2022 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 , відповідно до якого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №68837225 від 21.04.2022 слідує, що реєстратором Першої Луцької державної нотаріальної контори Волинської області 21.04.2022 до реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи за номером 69249541, спадкодавець ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На звернення ОСОБА_1 по питанню виплати недоотриманої пенсії чоловіка ОСОБА_2 та видачі довідки про нараховану йому суму пенсії за період з 01.01.2018 по 24.03.2022, Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області листом від 27.05.2022 №5281-4182/К-02/8-0300/22 повідомило, що вичерпна інформація по питанню виплати недоотриманої пенсії ОСОБА_2 була надана листом від 18.05.2022 №0300-05-8/18377. Відповідно до статті 61 Закону №2262-ХІІ суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися неодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте, батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються у разі втрати годувальника. Факт смерті ОСОБА_2 зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області про оголошення особи померлою від 16.02.2022 у справі №161/22565/21. Ухвала судом рішення про оголошення особи померлою можливе, якщо у місці її постійного проживання тривалий час немає відомостей про місце її перебування. У такому разі, оскільки члени сім`ї, які б проживали разом з пенсіонером на день його смерті (дату встановлено рішенням суду), відсутні, а недоотримані суми пенсії не включаються до складу спадщини, для виплати недоотриманої пенсії відсутні підстави. При цьому, вказаним листом також було повідомлено позивача про те, що виплата пенсії ОСОБА_2 припинена з 01.12.2019 відповідно до частини четвертої статті 49 Закону №1058-IV у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд, а щодо видачі довідки про розмір пенсії померлого чоловіка ОСОБА_2 , то зазначено, що інформація щодо пенсійного забезпечення особи є конфіденційною.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 02.06.2022 №3300-05-08/20273, адресований державному нотаріусу Першої Луцької державної нотаріальної контори Волинської області на його запит щодо наявності факту недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_2 , яким повідомлено, що факт смерті ОСОБА_2 зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області про оголошення особи померлою від 16.02.2022 у справі №161/22565/21. Ухвала судом рішення про оголошення особи померлою можливе, якщо у місці її постійного проживання тривалий час немає відомостей про місце її перебування. У такому разі, оскільки члени сім`ї, які б проживали разом з пенсіонером на день його смерті (дату встановлено рішенням суду), відсутні, а недоотримані суми пенсії не включаються до складу спадщини.

23.06.2022 позивач знову звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області із заявою, в якій просила врахувати інші додаткові документи, в тому числі довідку про склад сім`ї та виплатити їй, як дружині померлого (спадкоємцю 1 черги за законом, яка була зареєстрована та проживала з чоловіком по день його смерті), неотриману за свого життя чоловіком ОСОБА_2 пенсію за період з 01.01.2018 по день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 , а у випадку відмови - надати належно-завірену довідку про нараховану суму пенсії ОСОБА_2 за період з 01.01.2018 по 24.03.2022 помісячно, копії розпоряджень ГУПФ України у Волинській області про зарахування на рахунок її чоловіка в установі ВАТ «ОЩАДБАНК» сум пенсії за період з 01.01.2018 по день його смерті (чи відповідну довідку), завірену копію рішення територіального органу Пенсійного фонду України у Волинській області про припинення виплати пенсії ОСОБА_2 . До вказаної заяви позивач долучила, зокрема, свідоцтво про шлюб, свідоцтво про смерть, витяг про реєстрацію в Спадковій справі, а також довідку Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Федорова 2» від 17.06.2022 №06/06.

Листом від 22.07.2022 №6464-5094/К-02/8-0300/22 відповідач повідомив ОСОБА_1 про те, що по суті порушених питань спеціалістами управління Фонду в області листами від 18.05.2022 №0300-05-8/18377 та від 27.05.2022 №5281-4182/К-02/8-0300/22 надавались вичерпні відповіді. Крім того, зазначено, що інформація щодо пенсійного забезпечення особи є конфіденційною.

Вважаючи протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови у виплаті недоотриманої за свого життя пенсії померлого чоловіка - ОСОБА_2 за період з 01.01.2018 по 23.03.2022, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку, що для виплати позивачу сум пенсії, що підлягали виплаті ОСОБА_2 і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, відсутні підстави.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормами статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України № 137-V від 14.09.2006, яка набрала чинності з 01.02.2007 (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Частиною 3 статті 4 Закону №1058-IV встановлено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону №1058-IV передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, визначених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів ПФ України та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Відповідно до частини 1 статті 47 Закону №1058-IV пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Згідно із частиною 1 статті 49 Закону №1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України (положення п.2 ч.1 ст.49 втратили чинність як такі, що є неконституційними, на підставі Рішення Конституційного Суду України від 07.10.2009 № 25-рп/2009); 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Наведений перелік підстав для припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного Фонду України є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, прямо передбачених законом.

Такий правовий висновок сформульований в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 805/402/18.

Зі змісту листа пенсійного органу від 27.05.2022 №5281-4182/К-02/8-0300/22 слідує, що підставою для припинення виплати ОСОБА_2 пенсії з 01.12.2019 є частина 4 статті 49 Закону №1058-IV, що також підтверджує Довідка про суми призначеної та фактично виплаченої пенсії ОСОБА_2 з 01.01.2018 по 30.11.2019 яка складена Заступником начальника Відділу опрацювання пенсійної документації та з питань житлових субсидій та пільг М. Столярук.

Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області вказує, що гр. ОСОБА_2 12.11.2018 було надіслано повідомлення та рекомендовано особисто звернутися для подання заяви разом з відповідними документами до Луцького об`єднаного управління ПФУ у Волинській області. У зв`язку з тим, що пенсіонер не з`явився до органів Пенсійного Фонду із заявою щодо продовження перерахування пенсії на рахунок у банку, належну суму пенсійної виплати ОСОБА_2 з 01.12.2018 було переведено на поштове відділення зв`язку №43026 за адресою проживання. Крім того, листом ГУ ПФУ у Волинській області від 21.08.2020 №0300-0408-8/26825 одержувачу пенсії повторно було надіслано повідомлення з проханням звернутися до Луцького відділу обслуговування громадян (сервісного центру) для вирішення питання продовження виплати пенсії. Статтею 49 Закону №1058-IV передбачено випадки припинення виплати пенсії, зокрема, у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд. В такому випадку поновлення виплати пенсії здійснюється після особистого звернення пенсіонера із заявою до органів Пенсійного фонду за місцем перебування на обліку. Оскільки гр. ОСОБА_2 не отримувалися пенсійні кошти протягом тривалого часу, виплату пенсії та її нарахування припинено з 01.12.2019, як це передбачено нормами чинного пенсійного законодавства.

Як встановлено судом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебував на обліку у Головному управлінню Пенсійного фонду України у Волинській області як одержувач пенсії по інвалідності відповідно до Закону №2262-ХІІ.

Таким чином, спірні правовідносини регулюються саме Законом №2262-ХІІ.

Закон № 2262-ХІІ визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом. Закон має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 1-1 Закону № 2262-ХІІ законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів. Зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до статті 52 Закону №1058-IV сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Підстави для припинення виплати пенсії Законом № 2262-ХІІ не визначені.

Порядок виплати пенсії та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банках затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1596 від 30.08.1999 (далі - Порядок №1596 в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 16 Порядку №1596 якщо суми пенсії та грошової допомоги одержуються за довіреністю більш як один рік або не одержуються з поточного рахунка більш як один рік, уповноважений банк зобов`язаний повідомити про це відповідному органу Пенсійного фонду або органу соціального захисту населення не пізніше 28 числа місяця, у якому виникли такі обставини, а одержувач - подати нову заяву до органу Пенсійного фонду або органу соціального захисту населення згідно з вимогами, визначеними в пункті 10 цього Порядку.

У разі невиконання одержувачем цієї умови орган Пенсійного фонду або орган соціального захисту населення припиняє перерахування пенсії та грошової допомоги на поточний рахунок у визначену одержувачем установу уповноваженого банку та проводить виплату через національного оператора поштового зв`язку за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті у межах України в установленому порядку.

Згідно із пунктом 17 Порядку №1596 якщо суми пенсії та грошової допомоги одержуються з використанням платіжної картки, строк дії якої перевищує один рік, орган Пенсійного фонду або орган соціального захисту населення щороку забезпечує ідентифікацію та верифікацію особи шляхом обов`язкового пред`явлення одержувачем особисто паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу і підтверджує її вік, та документа, визначеного законодавством, для з`ясування місця її проживання.

Якщо ідентифікація та верифікація особи не відбулася протягом року, орган Пенсійного фонду та орган соціального захисту населення припиняє перерахування пенсії та грошової допомоги на поточний рахунок у визначену одержувачем установу уповноваженого банку і проводить виплату через національного оператора поштового зв`язку за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті у межах України в установленому порядку.

Пунктом 19 Порядку №1596 передбачено, що незараховані суми пенсій та грошової допомоги не пізніше наступного операційного дня після надходження коштів повертаються уповноваженим банком органам Пенсійного фонду та органам соціального захисту населення. При цьому робиться відповідна відмітка на другому примірнику списків та описів до них.

Суми пенсій та грошової допомоги не зараховуються на поточні рахунки у разі: невідповідності будь-яких реквізитів, зазначених у списку, даним поточного рахунка одержувача; наявності даних про смерть одержувача, набрання законної сили рішенням суду про визнання його безвісно відсутнім або оголошення померлим; закриття поточного рахунка; письмової вимоги органу Пенсійного фонду або органу соціального захисту населення; коли протягом року не відбулася ідентифікація та верифікація одержувача з обов`язковим пред`явленням ним паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу і підтверджує її вік, та документа, визначеного законодавством, для з`ясування місця її проживання.

З такого правового регулювання слідує, що законодавство України не пов`язує припинення виплати пенсії особі з не проведенням її ідентифікації чи верифікації та наслідком не проведення ідентифікації чи верифікації особи є лише зміна порядку перерахування пенсії з установи уповноваженого банку на національного оператора поштового зв`язку, однак Порядок №1596 є підзаконним нормативно-правовим актом і на думку суду не може визначати умови та порядок припинення (призупинення) виплати пенсії, які не передбачені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» або йому суперечать, у випадку суперечності норм підзаконного акту нормам закону слід застосовувати норми закону, адже він має вищу юридичну силу.

Відповідно до частин 1-3 статті 61 Закону №2262-ХІІ суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну.

Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

У постанові Верховного Суду від 30.01.2020 у справі №200/10269/19-а, сформульовано висновок про те, що «у разі переходу до членів сім`ї спадкодавця належних останньому соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад. Фактично законом встановлено переважне право членів сім`ї померлого перед спадкоємцями останнього на отримання соціальних виплат, що належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя».

Такий висновок Верховного Суду стосується випадків, коли члени сім`ї пенсіонера або особа, якій забезпечується пенсією у разі втрати годувальника, реалізувала своє право на неодержану пенсію, в порядку, встановленому ч. 1 ст. 52 Закону №1058-IV та ч. 1 ст. 61 Закону №2262-XII, шляхом звернення до територіального органу Пенсійного фонду не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера (частина 2 статті 52 Закону №1058-IV), проте не отримала таку виплату й оскаржує прийняте суб`єктом владних повноважень рішення з цього питання.

Отже, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, до складу спадщини не включаються.

Разом з цим, частина 1 статті 61 Закону №2262-ХІІ містить перелік осіб, які можуть претендувати на отримання нарахованої, проте не отриманої за життя пенсії (доплати до пенсії) пенсіонером з числа військовослужбовців, а також умови, за яких такі особи можуть отримати право на виплату цих коштів.

Так, вищевказаними положеннями Закону №2262-ХІІ запроваджено спеціальне правило, в силу якого недоодержані за життя суми пенсії пенсіонера з числа військовослужбовців не включається до складу спадщини і виплачуються: 1) членам сім`ї померлого пенсіонера, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника; 2) батькам померлого пенсіонера, дружині (чоловіку) померлого пенсіонера та членам сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, навіть якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

При цьому, однією з умов виплати пенсії вказаним вище особам, що не включається до складу спадщини, є те, що пенсія (доплата до пенсії) повинна бути недоодержана за життя померлого пенсіонера, тобто має існувати таке, що набрало законної сили за життя пенсіонера рішення суду про спонукання пенсійного органу до нарахування пенсії і виплаті боргу за пенсією.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджуються копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 15.03.1986 (аркуш справи 11).

Довідка про суми призначеної та фактично виплаченої пенсії ОСОБА_2 з 01.01.2018 по 30.11.2019 яка складена Заступником начальника Відділу опрацювання пенсійної документації та з питань житлових субсидій та пільг ОСОБА_3 підтверджує нарахування пенсії за вказаний період до припинення.

З огляду вищевикладене колегія суддів вважає, що пенсійний фонд повинен повторно переглянути заяву ОСОБА_1 щодо її права на отримання пенсії, що підлягала виплаті чоловікові, однак, залишилася недоодержаною у зв`язку з його смертю.

На виконання названих норм Закону № 1058-IV постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок 22-1).

Відповідно до пункту 1.1 Порядку 22-1 заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Пунктом 4.2 Порядку № 22-1 передбачено, що при прийманні документів працівник сервісного центру, в тому числі: ідентифікує заявника (його представника); надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 6). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Відповідно до пункту 4.3 Порядку № 22-1 створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій.

Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Пунктом 4.8 Порядку № 22-1 передбачено, що заява, відомості з відповідних інформаційних систем, скановані копії документів, на підставі яких призначено (перераховано) пенсію та проводиться її виплата; інша інформація, з урахуванням якої визначаються розмір призначеної пенсії та розмір пенсії до виплати, обробляються в складі електронної пенсійної справи, що формується та ведеться відповідно до вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронні довірчі послуги» та «Про захист персональних даних». Електронна пенсійна справа зберігається на базі централізованих інформаційних технологій.

Пунктом 4.10 Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Таким чином, з 01.04.2021 органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення та перерахунки пенсій, що передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», суть якого полягає в опрацюванні заяв про призначення пенсій територіальними органами Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає особа.

В даному випадку заява позивача ОСОБА_1 розглянута не по суті, відповідно не приймалось рішення по заяві позивачки про поновлення виплати пенсії її померлого чоловіка, відтак відповідальним за опрацювання заяви позивача та прийняття відповідного рішення є відповідач, який як було встановлено вище припиняв виплату пенсії її чоловіка ОСОБА_2 .

Відповідно до наведеного з метою ефективного захисту прав позивача, керуючись частиною 2 статті 9 КАС України колегія суддів вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог оскільки відповідач допустив протиправні дії щодо не розгляду по суті заяви ОСОБА_1 від 27.05.2022 про виплату неодержаних її чоловіком ОСОБА_2 у зв`язку зі смертю, сум пенсії за період з 01.01.2018 по 24.03.2022 та способом відновлення порушених відповідачем прав позивача на даному етапі з урахуванням висновків суду буде зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.05.2022 у зв`язку зі смертю, сум пенсії за період з 01.01.2018 по 24.03.2022.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов до переконання в тому, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального права, а доводи апеляційної скарги є частково підставними та такими, що спростовують висновки суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, оскаржене рішення суду першої інстанції скасувати.

Підстави для розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції на підставі статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 26 січня 2023 року у справі №140/7468/22 - скасувати та ухвалити нове, яким позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо не розгляду по суті заяви ОСОБА_1 від 27.05.2022 про виплату неодержаних її чоловіком ОСОБА_2 у зв`язку зі смертю, сум пенсії за період з 01.01.2018 по 24.03.2022.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.05.2022 про виплату неодержаних її чоловіком ОСОБА_2 у зв`язку зі смертю, сум пенсії за період з 01.01.2018 по 24.03.2022 із врахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні в цій справі.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді В.В. Гуляк

Л.Я. Гудим

Повний текст постанови складено 23.06.2023