Справа № 520/11109/22
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2023-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2023 р.Справа № 520/11109/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Курило Л.В. , Мельнікової Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Реброва А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової служби України на додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.04.2023, головуючий суддя І інстанції: Бідонько А.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 28.04.23 року по справі № 520/11109/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВА КОМПАНІЯ "НОВАТОРГ"

до Державної податкової служби України , Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВА КОМПАНІЯ "НОВАТОРГ" звернулось з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, Державної податкової служби України, в якому просив суд:

- визнати протиправними та скасувати рішення про неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість № 7351434/44599645 від 16.09.2022, прийняте Комісією з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Державної податкової служби України щодо ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ТОРГОВА КОМПАНІЯ "НОВАТОРГ" (Ідентифікаційний код 44599645).

- надати позивачу можливість протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду довести розмір фактично понесених судових в витрат позивачем у зв`язку із розглядом справи та залучити до матеріалів справи докази таких витрат.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.04.2023 позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення комісії Державної податкової служби України в Єдиному реєстрі податкових накладних про неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість № 7351434/44599645 від 16.09.2022.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто на користь "ТОРГОВА КОМПАНІЯ "НОВАТОРГ" судовий збір у сумі 1240,50 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України.

Також, позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із заявою про винесення додаткового рішення щодо витрат на професійну правничу допомогу, в якій просив суд стягнути з Державної податкової служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВА КОМПАНІЯ "НОВАТОРГ" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 19848,00 грн.

Додатковою постановою Харківського коружного адміністративного суду від 28.04.2023 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВА КОМПАНІЯ "НОВАТОРГ" - задоволено частково.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВА КОМПАНІЯ "НОВАТОРГ" витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2000,00 грн.

В задоволенні іншої частини заяви - відмовлено.

Також, постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 21.06.2023, апеляційну скаргу ДПС України залишено без задоволення, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.04.2023 залишено без змін.

Не погодившись з додатковим рішенням, відповідачем ДПС України подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.04.2023 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що позивачем не доведено та належним чином не обгрунтовано прохання щодо стягнення коштів на правничу допомогу з контролюючого органу. Також зазначає, що розмір судових витрат, який стягнуто додатковим рішенням суду першої інстанції не є співмірним із складністю справи у зв`язку з ненаданням у повному обсязі підтверджуючих документів.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу позивач зазначив, що апелянт не наводить обгрунтувань та доказів, що надані адвокатом послуги є неспівмірними обставинам справи та їх надання не є обов`язковим для захисту прав та інтересів клієнта. Контролюючий орган здійснює лише загальне посилання на ст. 134 КАС України, яка визначає критерії співмірності розміру витрат на оплату праці адвоката, однак не здійснюється належне обгрунтування в чому саме полягає обгрунтованість присуджених судом витрат.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч.1 п. 1 ч. 3 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 2-7 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. Аналогічні висновки містить постанова Верховного Суду від 19.03.2020 по справі № 140/2323/19.

Згідно з п. 4 ч. 1ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 цього Закону визначено такі види адвокатської діяльності, як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Матеріалами справи підтверджено, що представництво інтересів ТОВ "ТОРГОВА КОМПАНІЯ "НОВАТОРГ" здійснювалося Адвокатським об`єднанням "ЛОУ УОЛВС", що підтверджується договором № 1-ТК про надання правової допомоги від 01.07.2022.

Згідно з п. 4.1 Договору вартість послуг визначаться відповідно до затраченого часу. Час, затрачений на надання послуг, визначається відповідно до Додатку до Договору, що с невід`ємною частиною Договору. Ціна однієї години затраченого часу на падання послуги дорівнює розміру прожитковому мінімуму для працездатних осіб, що визначається відповідно до закону на 01 січня року в якому надаються послуги. Загальна сума наданих послуги визначаться сторонами в акті наданих послуг. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини.

На підтвердження понесених витрат у справі, до позовної заяви долучено договір № 1-ТК про надання правової допомоги від 01.07.2022, платіжну інструкцію № 3467724 від 20.04.2023, акт прийому-передачі наданих послуг № 2004-1 від 20.04.2023 за Договором № 1-ТК про надання правової допомоги від 01.07.2022, додаток № 1 до договору № 1-ТК від 01.07.2022.

Відповідно до акту прийому-передачі наданих послуг № 2004-1 від 20.04.2023 за Договором № 1-ТК про надання правової допомоги від 01.07.2022 виконавцем в інтересах клієнта надавались послуги:

- написання позовної заяви ТОВ "ТК "НОВАТОРГ" до Головного управління ДПС у Харківській області та Державної податкової служби України про визнання противним та скасування рішення про неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість №7351434/44599645 від 16.09.2022 (3 години, Х2- досвід адвоката, вартість 14886,00 грн);

- надання консультацій з вивченням документів (1 год, Х2- досвід адвоката, вартість 4962,00 грн.).

Загальна сума за актом прийому-передачі наданих послуг № 2004-1 від 20.04.2023 за Договором № 1-ТК про надання правової допомоги від 01.07.2022 склала 19848,00 грн.

Разом із тим, до заяви від 25.04.2023 додано коефіцієнти складності.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду від 3 жовтня 2019 року у справі №922/445/19 зазначено, що витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

Отже, враховуючи приписи частини сьомої статті 139 КАС України витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

Аналогічні висновки щодо застосування положення частини сьомої статті 139 КАС України у разі відсутності документа про оплату позивачем витрат на професійну правничу допомогу, за умови погодження сторонами при укладанні договору про надання правничої допомоги оплати таких витрат у майбутньому, застосовано Верховним Судом у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 813/481/18, від 2 жовтня 2019 року у справі № 815/1479/18, від 29 жовтня 2020 року у справі № 686/5064/20 від 18.08.2021 у справі №300/3178/20.

Відповідно до ч. 7 ст. 134 КАС України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Оскільки справа є справою незначної складності, слухалась в суді першої інстанції у порядку спрощеного провадження без виклику сторін, тобто представництво інтересів у судовому засіданні не потребувало витрат часу, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що заява про відшкодування позивачу судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, підлягає частковому задоволенню у сумі 2000 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової служби України залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.04.2023 по справі № 520/11109/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя А.О. Бегунц
Судді Л.В. Курило Л.В. Мельнікова
Повний текст постанови складено 26.06.2023 року