Справа № 200/2167/23
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2023-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2023 року Справа№200/2167/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Голошивця І.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії.

Позов вмотивовано тим, що позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області як отримувач пенсії за віком з 27.03.2023 року. Позивач зазначила, що 16.03.2023 засобами веб-порталу електронних послуг Пенсійного фонду України нею було подано заяву №766 про до призначення пенсії у зв`язку з наданням довідки про педагогічну діяльність в «Селидівській загальноосвітній школі І - ІІІ ступенів №1» для нарахування та виплати їй одноразової грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії згідно з п. 7.1. розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058. Позивач зауважила, що своїм листом від 27.04.2023 № 7391-6538/М-02/8-0500/23 відповідач повідомив її про те, що за результатами опрацювання заяви №766 позивачу не нарахована одноразова грошова допомога, оскільки відсутня сплата єдиного соціального внеску «Селидівською загальноосвітньою школою І - ІІІ ступенів №1» до ПФУ по місяць, що передує зверненню за призначенням пенсії за віком, як визначено Порядком обчислення страхового стажу, що дає право на призначення ОГД та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191, та відповідачем було запропоновано надати повторну заяву для вирішення питання щодо нарахування та виплати ОГД після надходження сплати єдиного соціального внеску «Селидівською загальноосвітньою школою І - ІІІ ступенів №1» до ПФУ. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, що стали підставою для звернення до суду. Позивач просила визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплаті позивачу грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п.7-1 Розділу XV «Прикінцеві положення» ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п.7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» станом на 27.03.2023 (день призначення пенсії за віком).

Відповідач надав відзив на адміністративний позов в якому зазначив, що позивач, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та з 27.03.2023 отримує пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV). Відповідач зазначив, що 16.03.2023 позивач звернулась з заявою про до призначення пенсії у зв`язку з наданням довідки про педагогічну діяльність в «Селидівській загальноосвітній школі І - ІІІ ступенів №1» для нарахування та виплати одноразової грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення згідно з п. 7.1. розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV та відповідачем, розглянувши в рамках Закону України «Про звернення громадян» звернення позивача відповідно до її заяви від 16.03.2023 року, закцентовано увагу на тому, що своїм листом від 27.04.2023 № 7391-6538/М-02/8-0500/23 він повідомив позивача про те, що за результатами опрацювання заяви № 766 позивачу не нарахована одноразова грошова допомога, оскільки відсутня сплата єдиного соціального внеску «Селидівською загальноосвітньою школою І - ІІІ ступенів №1» до ПФУ по місяць, що передує зверненню за призначенням пенсії за віком, як визначено Порядком обчислення страхового стажу, що дає право на призначення одноразової грошової допомоги та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1191, та було запропоновано позивачу надати повторну заяву для вирішення питання щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги, після надходження сплати єдиного соціального внеску «Селидівською загальноосвітньою школою І - ІІІ ступенів № 1» до ПФУ. Відповідач звернув свою увагу на тому, що наданий лист на звернення не є рішенням у розумінні Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, прийнятим за результатами розгляду заяви позивача про проведення перерахунку пенсії, а він тільки має суто роз`яснювальний, інформаційний характер. Відповідач просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 23.05.2023 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, про що свідчить наявний кабінет електронного суду у представника позивача адвоката Верченко О.О. та відповідача, що вбачається з відповідної відмітки «наявність кабінету ЕС» та «доставлено» де в графі «дата встановлення статусу» зазначено 23.05.2023 року.

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , є громадянкою України, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією паспорта серії НОМЕР_2 виданим Селидівським МВ УМВС України у Донецькій області від 27.08.2001 року.

Позивач є пенсіонером за віком з 27.03.2023 року та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, що підтверджується позовною заявою та не заперечується відповідачем відповідно до наявного в матеріалах справи відзиву на адміністративний позов та наявної копії листа відповідача від 27.04.2023 року №7391-6538/М-02/8-0500/23.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (), в даних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України.

Як встановлено судом, підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем, позивач 16 березня 2023 року звернулась засобами веб-порталу до електронних послуг Пенсійного фонду України до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з заявою про до призначення пенсії у зв`язку з наданими додатковими документами, що підтверджується копією заяви позивача.

Відповідач своїм листом від 27.04.2023 року №7391-6538/М-02/8-0500/23 надав відповідь на заяву позивача, в якій насамперед було зазначено наступне, що звернення від 30.03.2023 №ВЕБ-05001-Ф-С-23-061805, яке зареєстроване за вх. № 6538/М-0500-23, розглянуто відповідачем відповідно до Закону України «Про звернення громадян» та за результатами розгляду повідомляється наступне. З 27.03.2023 року позивачу призначено пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058) з урахуванням страхового стажу за період роботи з 24.08.1980 по 31.12.2022, який складає 42 роки 22 днів. Страховий стаж обчислено відповідно до ст. 24 Закону №1058, якою визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок та з 01.01.2011 єдиний соціальний внесок. Страховий стаж обчислюється за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом №1058. Отже, на момент надання заяви про призначення пенсії за віком, 25.02.2023, за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування «Селидівською загальноосвітньою школою І - ІІІ ступенів №1» Селидівської міської ради, де працює позивач, єдиний соціальний внесок до Пенсійного фонду України сплачено по 31.12.2022 року. 16.03.2023 засобами вебпорталу електронних послуг Пенсійного фонду України позивачем була надана заява №766 про до призначення пенсії у зв`язку з наданням довідки про педагогічну діяльність в «Селидівській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №1» для нарахування та виплати одноразової грошової допомоги (далі - ОГД), яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення згідно з п.7.1. розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058. За результатами опрацювання заяви №766 позивачу не нарахована ОГД, оскільки відсутня сплата єдиного соціального внеску «Селидівською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №1» до Пенсійного фонду України по місяць, що передує зверненню за призначенням пенсії за віком, як визначено Порядком обчислення страхового стажу, що дає право на призначення ОГД та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191. Отже, для вирішення питання щодо нарахування та виплати ОГД, позивачу було рекомендовано надати повторну заяву про до призначення пенсії після надходження сплати єдиного соціального внеску «Селидівською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №1» до Пенсійного фонду України. Відповідач зазначив у відповіді, що у разі незгоди з відповіддю органів Пенсійного фонду України позивач має право оскаржити їх дії або бездіяльність до вищого органу або у судовому порядку.

Оцінивши матеріали справи та додані до них докази сторонами по справі, на власний розсуд, суд дійшов висновку, що в зазначеній справі спірні питання між позивачем та відповідачем виникли не на підставі наявності необхідного страхового стажу у позивача, а внаслідок відсутності сплати «Селидівською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №1» єдиного соціального внеску по позивачу до Пенсійного фонду України, що в свою чергу призвело до відсутності у нарахуванні одноразової грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі 10 місячних пенсій станом на день призначення згідно з п.7.1 розділу ХV «Прикінцеві положення» ЗУ №1058-ІV.

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За приписами пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»- «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV, та механізм її виплати визначає Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1191 (далі - Порядок).

Пунктом 5 Порядку встановлено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону №1058-ІV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

За приписами пункту 6 Порядку для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону №1058-ІV, станом на день її призначення.

Відповідно до пункту 7 Порядку, виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

З аналізу наведених норм права можливо зробити висновок, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з досягненням нею пенсійного віку, наявністю у неї необхідного страхового стажу, вихід на пенсію саме з посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-ІV будь-якого іншого виду пенсії.

Правову позицію щодо права особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій висловив Верховний Суд у справі №234/13835/17 від 13 березня 2018 року в якій зазначив, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального стажу (від 25 до 30 років) роботи на певних, визначених законодавством, посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної або комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-ІV будь-якого іншого виду пенсії.

Аналогічна правова позиція також викладена Верховним Судом у постановах від 02 березня 2020 року по справі №175/4086/16-а, від 28 квітня 2020 року по справі №678/941/17, від 12 березня 2019 року по справі №127/9277/17 та іншим.

Суд зазначає, що позивачу з 27.03.2023 призначена пенсія за віком. Обставини на які посилається позивач у позовній заяві та не заперечується відповідачем по справі, що також підтверджується наявними в матеріалах справи доказами підтверджують той факт, що станом на день досягнення пенсійного віку позивач працювала у закладах та установах державної та/або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а її стаж роботи на таких посадах на момент досягнення пенсійного віку становив понад 30 років.

Крім того, позивачу до моменту призначення пенсії за віком, пенсія з інших підстав не призначалась, одноразова грошова допомога не виплачувалась.

З огляду на зазначене, суд вважає, що у спірних відносинах дотримано всіх умов, визначених пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV, для виплати позивачу грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Судом раніше по справі вже було зазначено, що спірним питанням по цій справі є відсутність сплати «Селидівською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №1» єдиного соціального внеску по позивачу до Пенсійного фонду України, що в свою чергу призвело до відмови відповідача у нарахуванні одноразової грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі 10 місячних пенсій станом на день призначення пенсії згідно з п.7.1 розділу ХV «Прикінцеві положення» ЗУ №1058-ІV.

Відповідно до ст.1 Закону №1058-ІV, страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Згідно із ч.1 ст.24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно з ч.3 ст.24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

У силу приписів ч.1 ст.15 Закону №1058-IV, платниками страхових внесків до солідарної системи є, зокрема, страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону.

Відповідно до п.1 ст.14 Закону №1058-IV страхувальниками відповідно до цього Закону є, зокрема, роботодавці.

Згідно із ч.2 ст.20 Закону №1058-IV, обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

За приписами ч.6 ст.20 Закону №1058-IV, страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків (частина дванадцята статті 20 Закону №1058-IV).

Відповідно до положень статті 106 Закону №1058-IV, відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464-VI).

Згідно з п.10 ч.1 ст.1 Закону №2464-VI, страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Зокрема ч.1 ст.4 Закону №2464-VI встановлено, що платниками єдиного внеску є роботодавці.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.6 Закону №2464-VI, платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Отже, обов`язок щодо сплати страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника - роботодавця, оскільки він здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи - працівника.

Застрахована особа не повинна відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства за страховими внесками не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу такої особи періодів її роботи.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 27.03.2018 у справі №208/6680/16-а, від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а, від 20.03.2019 у справі №688/947/17, від 30.09.2019 у справі №414/736/17, від 23.07.2019 у справі №617/927/17.

Таким чином підсумовуючи вищенаведене, надані докази сторонами по справі у сукупності, суд дійшов висновку, що оскільки у позивача в наявності всі вимоги, що зазначені у пункті 5 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1191, відповідно до якого грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, а саме: наявність у позивача необхідного спеціального страхового стажу (від 25 до 30 років) роботи на певних визначених законодавством посадах (відповідно до листа відповідача від 27.04.2023 року у позивача період роботи з 24.08.1980 по 31.12.2022 її страховий стаж складає 42 роки 22 дні); вихід позивача на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності; неотримання позивачем до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» будь-якого іншого виду пенсії, підстави щодо відмови відповідачем позивачу у призначенні та виплати вищезазначеної суми одноразової грошової допомоги, не зазначені у Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1191 та пункті 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», сплата єдиного соціального внеску це обов`язок роботодавця, а не позивача як це вже було зазначено судом раніше.

Водночас, надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02). Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Таким чином з метою ефективного способу захисту суд дійшов до висновку, що слід визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплаті позивачу грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п.7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та як наслідок зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п.7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» станом на 27.03.2023 року (день призначення пенсії за віком).

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За таких обставин, беручи до увагу всі надані сторонами докази в їх сукупності та враховуючи, що правомірність своїх дій відповідачем не доведена, суд доходить висновку про обґрунтованість пред`явленого позову та про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується квитанцією від 17.05.2023, позивач за подання адміністративного позову сплатив 1073,60 грн. судового збору.

З огляду на зазначене, суд вважає за можливе повернути позивачу судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області у розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3 ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п.7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п.7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» станом на 27.03.2023 року (день призначення пенсії за віком).

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Соборна, 3, ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 1073,60 грн.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 26 червня 2023 року.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Голошивець