Справа № 380/855/23
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2023-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/855/23 пров. № А/857/8483/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Вовка А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційні скарги Державної податкової служби України та Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

суддя (судді) в суді першої інстанції - Кисильова О.Й.,

час ухвалення рішення: 17:29:20,

місце ухвалення рішення - м. Львів,

дата складання повного тексту рішення: 28.04.2023,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу в.о. Голови ДПС України Кірієнка Т. від 14.12.2022 № 1851-о про припинення державної служби та звільнення позивача з посади заступника начальника Головного управління ДПС у Львівській області у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, визнання протиправними та скасування наказу в.о. начальника Головного управління ДПС у Львівській області Щербака А. від 16.12.2022 № 748-о «Про оголошення наказу Державної податкової служби України від 14.12.2022 № 1851-о «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 » та наказу № 749-о від 16.12.2022 про внесення змін до наказу від 16.12.2022 № 748-о», поновлення його на посаді заступника начальника Головного управління ДПС у Львівській області, стягнення на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 16.12.2022 по день ухвалення рішення у справі.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2023 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано наказ в.о. Голови Державної податкової служби України від 14.12.2022 № 1851-о «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 ». Визнано протиправним та скасовано наказ в.о. начальника Головного управління ДПС у Львівській області від 16.12.2022 № 748-о «Про оголошення наказу Державної податкової служби України від 14.12.2022 № 1851-о «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 ». Визнано протиправним та скасовано наказ в.о. начальника Головного управління ДПС у Львівській області від 16.12.2022 № 749-о «Про внесення змін до наказу від 16.12.2022 № 748-о». Поновлено ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) на посаді заступника начальника Головного управління ДПС у Львівській області з 17 грудня 2022 року. Стягнуто з Головного управління ДПС у Львівській області (79026, Львівська область, м. Львів, вул. Стрийська, буд. 35; ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 17.12.2022 до 18.04.2023 включно у сумі 80298 (вісімдесят тисяч двісті дев`яносто вісім) грн 40 коп. з відрахуванням податків та зборів. Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) на посаді заступника начальника Головного управління ДПС у Львівській області з 17 грудня 2022 року. Допущено до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з Головного управління ДПС у Львівській області (79026, Львівська область, м. Львів, вул. Стрийська, буд. 35; ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах стягнення за один місяць у сумі 19843 (дев`ятнадцять тисяч вісімсот сорок три) грн 94 коп. з відрахуванням податків та зборів.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, відповідачі подали апеляційні скарги.

Головне управління ДПС у Львівській області в апеляційній скарзі з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом не враховано, що згідно норми ст. 87 Закону України «Про державну службу» попередження про наступне звільнення та пропозиції посади державної служби здійснюється як суб`єктом призначення так і керівником державної служби.

Вважає, що висновки суду про те, що «Порядок делегування окремих повноважень керівника державної служби в центральному органі виконавчої влади» та Положення про Державну податкову службу України не містять права керівника державної служби делегувати керівникам територіальних органів повноваження щодо пропонування державному службовцю категорії «Б» рівнозначних чи нижчих посад у разі припинення державної служби за ініціативи суб`єкта призначення не відповідають фактичним обставинам справи.

Зазначає, що звільнення позивача з посади державної служби відбулось суб`єктом призначення - Державною податковою службою України, а документальне оформлення припинення державної служби, а саме, попередження про наступне звільнення та пропозиція рівнозначної або нижчої посади державної служби ОСОБА_1 делеговано Головному управлінню ДПС у Львівській області.

При цьому зазначає, що Головні управління ДПС є відокремленими підрозділами Державної податкової служби України, а позивач перебував у трудових відносинах лише з одним із них - Головним управлінням ДПС у Львівській області, тому відсутні підстави вважати їх тим самим органом, в якому працював позивач. Отже, обов`язок запропонувати усі вакантні посади, які наявні в усіх територіальних органах ДПС України, суперечить нормам чинного законодавства.

Державна податкова служба України в апеляційній скарзі з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що профільним Законом №899 повністю врегульовано процедуру припинення державної служби у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців.

Зазначає, що посади заступника начальника ГУ ДПС у Львівській області, рівнозначні посаді позивача, введені до організаційної структури 20.12.2022, тобто після прийняття ДПС України наказу від 12.12.2022 №748-о, тому твердження позивача про наявність рівнозначних посад державної служби не відповідають фактичним обставинам справи.

Також зазначає, що наказом ДПС України від 12.07.2022 № 443 делеговано керівникам (або особам, які виконують їх обов`язки) територіальних органів ДПС повноваження щодо здійснення заходів із забезпечення проходження державної служби та дотримання законодавства про працю стосовно попередження заступників керівника територіального органу ДПС про наступне звільнення та повідомлення про зміну істотних умов державної служби, а також пропонування у випадках, визначених чинним законодавством, іншої рівнозначної посади державної служби або, як виняток, нижчої посади державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей, враховуючи переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю. Одночасно з попередженням про звільнення ГУ ДПС у Львівській області 28.07.2022 запропонувало ОСОБА_1 посаду завідувача інформаційно-аналітичного сектору управління економічного аналізу ГУ ДПС у Львівській області. 26.08.2022 ОСОБА_1 запропоновані посади начальника відділу контролю міжнародної діяльності управління трансферного ціноутворення, начальника відділу податкових сервісів Городоцької ДПІ, завідувача інформаційно-аналітичного сектору управління економічного аналізу ГУ ДПС у Львівській області. Позивач відмовився від запропонованих посад.

Вважає, що суд невірно визначив, що суб`єкт призначення, тобто Голова ДПС, делегувавши повноваження щодо пропонування рівнозначної посади керівнику ГУ ДПС у Львівській області, не виконав обов`язку, який належить до його повноважень, що у свою чергу унеможливило дотримання вимог ч. 3 ст. 87 Закону №889-VIIІ при звільненні позивача у спосіб, передбачений цим Законом.

Представники апелянтів у судовому засіданні підтримали доводи апеляційних скарг та просили задовольнити їх з підстав, що у них наведені.

У судовому засіданні представник позивача заперечив щодо доводів апеляційних скарг та просив залишити рішення суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно із трудовою книжкою ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 31.03.1994 позивач призначений на посаду старшого державного податкового інспектора Городоцької ДПІ та до 16.12.2022 працював на різних посадах органів ДПС.

30.05.1994 ОСОБА_1 прийняв Присягу державного службовця.

Наказом Голови ДПС України від 26.08.2020 № 864-о ОСОБА_1 призначений на посаду заступника начальника Головного управління ДПС у Львівській області в порядку переведення шляхом укладення контракту про проходження державної служби на період дії карантину.

Наказом Голови ДПС України від 24.06.2021 № 1322-о ОСОБА_1 з 25.06.2021 призначений на посаду заступника начальника Головного управління ДПС у Львівській області, як переможець конкурсу.

Наказом в.о. начальника Головного управління ДПС у Львівській області від 03.02.2022 № 10-Ф введений в дію з 01.01.2022 та затверджений штатний розпис на 2022 рік Головного управління ДПС у Львівській області, згідно якого кількість штатних посад заступників начальника становить 7 посад. Усього штатних посад Головного управління ДПС у Львівській області становить 1337.

З метою упорядкування організаційних структур територіальних органів ДПС України наказом в.о. Голови ДПС України від 04.02.2022 № 91 затверджені Методичні рекомендації щодо побудови організаційних структур територіальних органів ДПС із встановленням кількості посад заступників начальника територіального органу ДПС дві одиниці.

На виконання вимог наказів ДПС України від 04.02.2022 № 90 «Про внесення змін до наказу ДПС від 12.11.2020 № 644» та від 04.02.2022 № 91 в.о. начальника Головного управління ДПС у Львівській області 02.05.2022 видав наказ № 112, яким у встановленому порядку 29.04.2022 введена в дію організаційна структура Головного управління ДПС у Львівській області.

На виконання вимог наказів ДПС України від 04.02.2022 № 90 та № 91, наказу Головного управління ДПС у Львівській області від 02.05.2022 № 112, в.о. начальника Головного управління ДПС у Львівській області 05.07.2022 видав наказ № 47-Ф, яким з 05.07.2022 введений у дію штатний розпис Головного управління ДПС у Львівській області, згідно якого кількість штатних посад заступників начальника становить 2 посади. Усього штатних посад Головного управління ДПС у Львівській області становить 1333.

28.07.2022 Головне управління ДПС у Львівській області листом № 13638/6/13-01-11-01-30 попередило ОСОБА_1 про наступне звільнення з посади заступника начальника Головного управління ДПС у Львівській області відповідно до п. 1 ч. 1 та ч. 3 ст. 87 Закону України «Про державну службу», запропонувавши ОСОБА_1 посаду завідувача інформаційно-аналітичного сектору управління економічного аналізу ГУ ДПС у Львівській області.

26.08.2022 Головне управління ДПС у Львівській області листом № 15144/6/13-01-11-01-30 запропонувало ОСОБА_1 такі посади:

начальника відділу контролю міжнародної діяльності управління трансферного ціноутворення;

начальника відділу податкових сервісів Городоцької ДПІ;

завідувача інформаційно-аналітичного сектору управління економічного аналізу ГУ ДПС у Львівській області.

Наказом в.о. Голови ДПС України від 14.12.2022 № 1851-о «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 » припинена державна служба та звільнений ОСОБА_1 з посади заступника начальника Головного управління ДПС у Львівській області у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII.

Наказом в.о. начальника Головного управління ДПС у Львівській області від 16.12.2022 № 748-о «Про оголошення наказу Державної податкової служби України від 14.12.2022 №1851-о «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 » ОСОБА_1 оголошений наказ від 14.12.2022 № 1851-о.

Наказом в.о. начальника Головного управління ДПС у Львівській області від 16.12.2022 № 749-о внесені зміни до наказу ГУ ДПС у Львівській області від 16.12.2022 №748-о та доповнений пунктом 3 « 3. Відповідно до п. 4 ст. 87 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII (зі змінами) виплатити ОСОБА_1 вихідну допомогу у розмірі двох середньомісячних заробітних плат».

Вважаючи звільнення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» незаконним, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що відповідає обставинам справи та правильному застосуванню норм матеріального права з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно із статтею 38 Конституції України громадяни користуються рівним правом доступу до державної служби, а також до служби в органах місцевого самоврядування.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, урегульовані Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон № 889-VIII).

Як передбачено ч. 2 та ч. 3 ст. 5 Закону № 889-VІІІ відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 83 Закону № 889-VІІІ державна служба припиняється за ініціативою суб`єкта призначення (статті 87 цього Закону).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону № 889-VІІІ підставою для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.

Частиною 3 статті 87 Закону № 889-VІІІ встановлено, що суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів.

Одночасно з попередженням про звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. При цьому враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю.

Державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини 1 цієї статті у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 з 26.08.2020 обіймав посаду заступника начальника Головного управління ДПС у Львівській області. 28.07.2022 ОСОБА_1 попереджений про наступне звільнення на підставі п. 1 ч. 1ст. 87 Закону № 889-VІІІ, а 16.12.2022 такий звільнений із займаної посади.

Судом також встановлено, що наказом в.о. начальника Головного управління ДПС у Львівській області від 03.02.2022 № 10-Ф з 01.01.2022 затверджений штатний розпис на 2022 рік Головного управління ДПС у Львівській області, згідно якого кількість штатних посад заступників начальника становить 7 посад, всіх посад 1337. Наказом від 05.07.2022 № 47-Ф затверджений штатний розпис Головного управління ДПС у Львівській області, згідно якого кількість штатних посад заступників начальника становить 2 посади, всіх посад 1333.

Таким чином, відбулося скорочення чисельності посад заступників начальника ГУ ДПС у Львівській області на 5 штатних одиниць.

ОСОБА_1 звільнений з посади заступника начальника Головного управління ДПС у Львівській області на підставі п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону № 889-VІІІ.

Як вірно зазначено судом, у разі звільнення державного службовця на підставі п. 1 ч. 1ст. 87 Закону № 889-VІІІ частина 3 цієї статті покладає на суб`єкта призначення або керівника державної служби обов`язок пропозиції державному службовцю, одночасно із попередженням про звільнення, іншої рівнозначної посади державної служби або, як виняток, нижчої посади державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей.

Отже, частина 3 статті 87 Закону № 889-VІІІ передбачає обов`язок запропонувати державному службовцю рівнозначну чи нижчу посади у разі скорочення чисельності суб`єктом призначення або керівником державної служби.

За правилами п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону № 889-VІІІ керівник державної служби в державному органі - посадова особа, яка займає вищу посаду державної служби в державному органі, до посадових обов`язків якої належить здійснення повноважень з питань державної служби та організації роботи інших працівників у цьому органі;

рівнозначна посада - посада державної служби, що належить до однієї підкатегорії посад державної служби з урахуванням рівнів державних органів (п. 6 ч. 1 ст. 2 Закону № 889-VІІІ);

суб`єкт призначення - державний орган або посадова особа, яким відповідно до законодавства надано повноваження від імені держави призначати на відповідну посаду державної служби в державному органі та звільняти з такої посади (п. 7 ч. 1 ст. 2 Закону №889-VІІІ).

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону № 889-VІІІ посади державної служби в державних органах поділяються на категорії та підкатегорії залежно від порядку призначення, характеру та обсягу повноважень, змісту роботи та її впливу на прийняття кінцевого рішення, ступеня посадової відповідальності, необхідного рівня кваліфікації та професійних компетентностей державних службовців.

Частиною 2 статті 6 Закону № 889-VІІІ встановлюються такі категорії посад державної служби: 1) категорія «А» (вищий корпус державної служби); категорія «Б» - посади, зокрема, керівників та заступників керівників державних органів, юрисдикція яких поширюється на територію Автономної Республіки Крим, однієї або кількох областей, міст Києва і Севастополя, одного або кількох районів, районів у містах, міст обласного значення.

Порядок призначення на посаду державної служби визначений ст. 31 Закону № 889-VІІІ, за правилами якої рішення про призначення приймається, зокрема, на посади державної служби категорії «Б», які здійснюють повноваження керівників державної служби в державних органах, - суб`єктом призначення, визначеним законом.

У свою чергу, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 83 Закону № 889-VІІІ державна служба припиняється за ініціативою суб`єкта призначення (статті 87 цього Закону).

З наведених вище норм Закону № 889-VІІІ суд зробив вірний висновок, що призначення на посаду державної служби категорії «Б» та звільнення з цієї посади здійснюється суб`єктом призначення, визначеним законом.

Посада заступника начальника Головного управління ДПС у Львівській області, яку позивач займав до звільнення, належить до категорії «Б».

ОСОБА_1 призначений на посаду заступника начальника Головного управління ДПС у Львівській області наказом голови ДПС України від 26.08.2020 № 864-о та звільнений із займаної посади наказом в.о. голови ДПС України від 14.12.2022 № 1851-о.

Відтак, вірним є висновок суду, що суб`єктом призначення на посаду заступника начальника ГУ ДПС та звільнення з цієї посади, визначеним законом, є Голова ДПС України або в.о. голови, до обов`язків якого за правилами ч. 3 ст. 87 Закону № 889-VІІІ належить пропозиція державному службовцю, одночасно із попередженням про звільнення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 87 цього Закону, іншої рівнозначної посади державної служби або, як виняток, нижчої посади державної служби.

Як встановлено судом, відповідачі у відзивах на позовну заяву стверджували, що в.о. голови ДПС України наказом від 12.07.2022 № 443 делегував керівникам територіальних органів ДПС повноваження, зокрема, щодо пропонування інших посад державним службовцям, що підлягають скороченню.

Так, наказом в.о. голови ДПС України від 12.07.2022 № 443 делеговано керівникам (або особам, які виконують їх обов`язки) територіальних органів ДПС повноваження щодо здійснення заходів із забезпечення проходження державної служби та дотримання законодавства про працю стосовно: попередження заступників керівника територіального органу ДПС про наступне звільнення та повідомлення про зміну істотних умов державної служби, а також пропонування у випадках, визначених чинним законодавством, іншої рівнозначної посади державної служби або, як виняток, нижчої посади державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей, враховуючи переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю;

підписання наказів про відбуття у відпустку керівника територіального органу ДПС, надання заступникам керівника територіального органу ДІС відпусток та відкликання їх зі щорічної основної та додаткової відпусток.

Відповідно до наказу від 12.07.2022 № 443 в.о. голови ДПС України видав цей наказ з метою забезпечення дотримання прав працівників територіальних органів ДПС, призначення на посади та звільнення з посад яких відповідно до законодавства здійснюється Головою ДПС, виконання вимог Закону України «Про державну службу», постанови Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1041 та керуючись Положенням про Державну податкову службу України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 № 227.

Вимогами ч. 3 ст. 17 Закону № 889-VІІІ передбачено, що керівник державної служби має право делегувати окремі повноваження, визначені частиною другою цієї статті, керівникам самостійних структурних підрозділів апарату та територіальних органів чи відокремлених підрозділів центрального органу виконавчої влади в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Як передбачено ч. 3 ст. 17 Закону України «Про державну службу» Кабінет Міністрів України постановою від 11.12.2019 № 1041 затвердив Порядок делегування окремих повноважень керівника державної служби в центральному органі виконавчої влади (далі-Порядок № 1041).

Відповідно до п. 3 Порядку № 1041 до окремих повноважень керівника державної служби, які можуть бути делеговані, належать, зокрема, попередження державних службовців, які займають посади державної служби категорій «Б» і «В», про звільнення та повідомлення таким державним службовцям про зміну істотних умов державної служби.

Обсяг делегованих повноважень визначається наказом/розпорядженням керівника державної служби.

Згідно із п. 4 Порядку № 1041 делегування повноважень здійснюється на підставі наказу/розпорядження керівника державної служби, в якому зазначаються:

прізвище, ім`я та повне найменування посади, яку обіймає особа, якій делегуються повноваження;

обсяг делегованих повноважень із визначеним переліком питань з управління персоналом та переліком структурних підрозділів, працівників (у разі потреби) апарату центрального органу виконавчої влади та його територіального органу чи відокремленого підрозділу центрального органу виконавчої влади, на яких поширюється дія делегованих повноважень.

06.03.2019 Кабінет Міністрів України постановою № 227 затвердив Положення про Державну податкову службу України (далі - Положення № 227).

Пунктом 11 Положення № 227 визначено, що Голова ДПС:

призначає на посаду та звільняє з посади керівників (за погодженням з Міністром фінансів) та заступників керівників територіальних органів ДПС (п.п.16 п. 11);

надає посадовим (службовим) особам територіальних органів ДПС повноваження на виконання певних функцій, передбачених Податковим кодексом України, законодавством з питань сплати єдиного внеску, іншим законодавством, контроль за дотримання якого покладено на ДПС, законодавством про державну службу та іншими законами, зокрема на: здійснення добору персоналу, планування та організації заходів з питань підвищення рівня професійної компетентності державних службовців, документального оформлення вступу на державну службу, її проходження та припинення, виконання функцій роботодавця стосовно працівників, які не є державними службовцями, виконання інших функцій, передбачених законодавством про державну службу (п.п. 31 п. 11).

Аналізуючи норми Закону № 889-VІІІ, Порядку № 1041 та Положення № 227, якими визначені повноваження керівника державної служби, суд дійшов вірного висновку про те, що керівник державної служби має право делегувати окремі повноваження керівникам територіальних органів чи відокремлених підрозділів центрального органу виконавчої влади в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

До окремих повноважень керівника державної служби, які можуть бути делеговані, належать, зокрема, попередження державних службовців, які займають посади державної служби категорій «Б» і «В», про звільнення та повідомлення таким державним службовцям про зміну істотних умов державної служби.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду, що наведені вище норми не містять права керівника державної служби делегувати керівникам територіальних органів повноваження щодо пропонування державному службовцю категорії «Б» рівнозначних чи нижчих посад у разі припинення державної служби за ініціативи суб`єкта призначення.

Разом з тим, призначення на посаду заступника начальника ГУ ДПС у Львівській області, яку обіймав позивач, та звільнення з такої посади здійснюється Головою ДПС України за погодженням з Міністром фінансів України, а тому, вірним є висновок суду, що пропозиція ОСОБА_1 рівнозначної посади в інших територіальних органів ДПС належить виключно до компетенції Голови чи в.о. Голови ДПС.

Відтак, вірним є висновок суду про те, що начальник Головного управління ДПС у Львівській області позбавлений права запропонувати ОСОБА_1 рівнозначну посаду в інших територіальних органах ДПС у разі наявності вакансій, оскільки такі дії не належать до його компетенції, незважаючи на те, що Голова Державної податкової служби України наказом від 12.07.2022 № 443 делегував керівнику Головного управління ДПС у Львівській області повноваження щодо попередження заступників керівника територіального органу ДПС про наступне звільнення, а також пропонування у випадках, визначених чинним законодавством, іншої рівнозначної посади державної служби або, як виняток, нижчої посади державної служби.

Як встановлено судом, станом на 27.07.2022, тобто станом на день попередження ОСОБА_1 про наступне звільнення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону № 889-VІІІ, були наявні вакансії заступників начальника управління ДПС інших областей, а саме: в ГУ ДПС у Донецькій області-1 посада, ГУ ДПС в Луганській області - 2 посади та в ГУ ДПС Херсонській області -1 посада.

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновком суду, що суб`єкт призначення, тобто Голова ДПС України, делегувавши повноваження щодо пропонування рівнозначної посади керівнику ГУ ДПС у Львівській області, не виконав обов`язку, який належить до його повноважень, що, у свою чергу, унеможливило дотримання вимог ч. 3 ст. 87 Закону № 889-VІІІ при звільненні позивача у спосіб, передбачений цим Законом.

Судом також вірно зазначено, що ДПС України, як суб`єкт призначення, не навів жодного аргументу щодо відсутності у ДПС України можливості запропонувати позивачу рівнозначну посаду в інших територіальних органів ДПС.

Судом також враховано, що у п. 70 рішення Європейського суду з прав людини від 20 жовтня 2011 року у справі «Рисовський проти України» Суд зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків.

Правомірне очікування виникає у тому випадку, коли внаслідок заяв чи обіцянок від імені органу публічної влади, або внаслідок усталеної практики в особи сформувалося розумне сподівання, що стосовно до неї орган публічної влади буде діяти саме так, а не інакше.

Так, Конституційний Суд України вказував, що мета встановлення певних відмінностей (вимог) у правовому статусі працівників повинна бути істотною, а самі відмінності (вимоги), що переслідують таку мету, мають відповідати конституційним положенням, бути об`єктивно виправданими, обґрунтованими та справедливими (абзац сьомий підпункту 4.1 пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 07.07.2004 № 14-рп/2004).

З огляду на це Конституційний Суд України зазначає, що не може бути дискримінації у реалізації працівниками трудових прав. Порушення їх рівності у трудових правах та гарантіях є недопустимим, а будь-яке обмеження повинне мати об`єктивне та розумне обґрунтування і здійснюватись з урахуванням та дотриманням приписів Конституції України та міжнародних правових актів.

Відтак, приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_1 , відповідно до пунктів 1-8 ч. 2 ст. 2 КАС України, ДПС України повинне було діяти обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, неупереджено, добросовісно та розсудливо з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Натомість ДПС України, порушуючи вимоги ч. 3 ст. 87 Закону № 889-VIII, прийняло рішення про припинення державної служби ОСОБА_1 .

Враховуючи наведене, суд дійшов вірного висновку про незаконність наказу в.о. Голови ДПС України від 14.12.2022 № 1851-о «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 » та його скасування.

Оскільки накази від 16.12.2022 № 748-о «Про оголошення наказу Державної податкової служби України від 14.12.2022 № 1851-о «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 » та від 16.12.2022 № 749-о «Про внесення змін до наказу від 16.12.2022 № 748-о» прийняті в.о. начальника Головного управління ДПС у Львівській області на підставі наказу від 14.12.2022 № 1851-о, який визнаний судом незаконним, то вірним є висновок суду про необхідність скасування цих наказів.

Крім того, відповідно до ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При цьому, у випадку незаконного звільнення працівника з роботи, порушене право повинно бути відновлене шляхом поновлення його на посаді, з якої його було незаконно звільнено.

Відтак, вірним є висновок суду, що скасування наказу про звільнення позивача передбачає поновлення його на посаді, з якої останній незаконно звільнений.

Оскільки наказ про звільнення ОСОБА_1 виданий 16.12.2022, то цей день є останнім днем роботи на займаній посаді, а тому поновити позивача на посаді заступника начальника Головного управління ДПС у Львівській області належить з 17.12.2022.

Разом з тим, відповідно до ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Обчислення середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження проводиться відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі - Порядок № 100).

Відповідно до п. 2 Порядку, збереження заробітної плати «у всіх інших випадках», до яких відноситься й випадок вимушеного прогулу, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Пунктом 8 Порядку № 100 передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів.

Згідно виданої Головним управлінням ДПС у Львівській області довідки від 23.12.2022 № 308-13-01-10-00-11 про заробітну плату ОСОБА_1 та розрахункових листів за жовтень та листопад 2022 року, позивачу за останні два місяці роботи, що передували звільненню, нараховано 39768,82 грн (жовтень 2022 року - 19857,82 грн + листопад 2022 року - 19911,00 грн). У цей період позивач відпрацював 42 робочих дні (без дня відпустки). Також у жовтні позивач один день перебував у відпустці, за який йому нараховано 1003,92 грн. Отже, середньоденна заробітна плата позивача складає 922,97 грн (39768,82 грн - 1003,92): 42 робочі дні), тобто без урахування оплати за один день відпустки.

Позивач звільнений з роботи з 16.12.2022, тобто цей день є останнім робочим днем.

Отже, час вимушеного прогулу ОСОБА_1 у період з 17.12.2022 до 18.04.2023 включно становить 87 робочих днів.

Відтак, вірним є висновок суду про необхідність стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 80298,40 грн (922,97 грн. х 87 р.д.) з відрахуванням обов`язкових платежів.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги підлягали до задоволення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують і не дають підстав стверджувати про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Державної податкової служби України та Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2023 року у справі № 380/855/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
В. В. Святецький
Повне судове рішення складено 26.06.2023.