Справа № 420/4148/23
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2023-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4148/23
РІШЕННЯ
14 червня 2023 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., за участю секретаря судового засідання Рижук В.І., позивач та представник позивача не з`явилися, представника відповідача Нікора О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Чорноморського басейнового управління Державного агентства меліорації та рибного господарства (Чорноморський рибоохоронний патруль) про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Чорноморського басейнового управління Державного агентства меліорації та рибного господарства (Чорноморський рибоохоронний патруль), в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати наказ Чорноморського басейнового управління Державного агентства меліорації та рибного господарства від 19.01.2023 №14-О Про звільнення ОСОБА_1 , яким 31.01.2023 року ОСОБА_1 звільнено з посади старшого державного інспектора відділу рибоохоронного патруля №2 Чорноморського басейнового управління Державного агентства меліорації та рибного господарства;
- поновити ОСОБА_1 на посаді старшого державного інспектора відділу рибоохоронного патруля №2 Чорноморського басейнового управління Державного агентства меліорації та рибного господарства з 01 лютого 2023 року;
- стягнути з Чорноморського басейнового управління Державного агентства меліорації та рибного господарства середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 лютого 2023 року по день винесення рішення суду у цій справі, а також витрати на професійну правничу допомогу;
- допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення позивача на посаді та присудження середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 26 грудня 2016 року його було призначено на посаду старшого державного інспектора відділу охорони біоресурсів Рибоохоронний патруль Чорноморського басейнового управління Державного агентства рибного господарства як переможця конкурсу з випробувальним терміном 6 місяців. 25 січня 2017 року переведено на посаду старшого державного інспектора відділу рибоохоронного патруля №1 із збереженням випробувального терміну. 17.02.2022 року був переведений з посади старшого державного інспектора відділу рибоохоронного патруля №1 на рівнозначну посаду старшого державного інспектора відділу рибоохоронного патруля №2 Чорноморського басейнового управління Державного агентства меліорації та рибного господарства (08 вересня 2021 року мало місце перейменування відповідача).
22 грудня 2022 року позивач був письмово попереджений про скорочення посад державної служби внаслідок зміни структури та штатного розпису.
Наказом відповідача від 19.01.2023 року №14-О Про звільнення ОСОБА_1 позивач був звільнений 31 січня 2023 року з посади старшого державного інспектора відділу рибоохоронного патруля №2 Чорноморського басейнового управління Державного агентства меліорації та рибного господарства за скороченням штатного розпису.
Позивач не погоджується з прийнятим наказом про його звільнення та вважає його протиправним.
Так, позивач зазначив, що згідно з ч.3 ст.87 Закону України «Про державну службу» в чинній редакції на час спірних правовідносин суб`єкт призначення був зобов`язаний запропонувати особі, яка попереджена про скорочення, вільні (вакантні) рівнозначні посади або, як виняток, нижчі посади державної служби, які об`єктивно існували на той момент, чого відповідачем здійснено не було.
Також позивач зазначив, що останнє речення абзацу 2 ч.3 ст.87 Закону України «Про державну службу» передбачає, що при цьому враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю, тобто, на думку позивача, саме формулювання «при цьому» відсилає до застосування положень законодавства про працю, яка регулює питання переважного права на залишення на роботі.
Відповідно до ст. 42 КЗпП України при скорочені чисельності чи штату працівників у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівника з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Втім відповідач не застосував дані положення до питання звільнення державних службовців та не перевірив наявність в позивача переважного права на залишення на роботі посеред інших працівників, які підлягали звільненню.
Таким чином, на думку позивача, він був протиправно звільнений з публічної служби, що виражається у невиконанні відповідачем свого обов`язку запропонувати йому наявні вільні (вакантні) рівнозначні або як виняток, нижчі посади державної служби, які об`єктивно існували у відповідача на день попередження.
Ухвалою від 20.03.2023 року визнано поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду з даним позовом та поновлено цей строк. Прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.
Ухвалою від 10.05.2023 року продовжено строк підготовчого провадження у справі на 30 днів.
Ухвалою від 24.05.2023 року закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті.
У судове засідання, призначене на 14.06.2023 року на 10:00 год., з`явився представник відповідача.
13.06.2023 року від представника позивача надійшла заяви про розгляд справи за відсутності позивача та його представника.
Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у відзиві, вважав позов необґрунтованим, просив у його задоволенні відмовити.
08.05.2023 року від представника відповідача надійшов письмовий відзив на позов, у якому відповідач зазначив, зокрема, таке.
Внаслідок введення в дію реорганізаційно-штатних змін, зі складу Чорноморського рибоохоронного патруля було виключено 58 штатних одиниць та ліквідувалися відділи рибоохоронного патруля №1, №2 (де працював позивач), №3, №4 тощо. Водночас наказом введено 32 штатні одиниці.
Представник відповідача зазначив, що сектору кадрової роботи було доручено персонально попередити працівників, посади яких скорочуються, про наступне звільнення, було складено попередження про скорочення посад державної служби, з яким позивач ознайомився 22.12.2022 року.
Представник відповідача акцентує увагу на тому, що скорочення чисельності або штату державних службовців є самостійною підставою для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення відповідно до статей 83, 87 Закону України Про державну службу.
На думку відповідача, останнім дотримані вимоги законодавства під час прийняття рішення про скорочення посад державної служби внаслідок зміни штатного розпису та критерії для встановлення переважного права на залишення на роботі працівника при скороченні чисельності штату.
Заслухавши вступне слово представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.
Судом встановлено, що 26 грудня 2016 року ОСОБА_1 було призначено на посаду старшого державного інспектора відділу охорони біоресурсів Рибоохоронний патруль Чорноморського басейнового управління Державного агентства рибного господарства як переможця конкурсу з випробувальним терміном 6 місяців.
25 січня 2017 року ОСОБА_1 переведено на посаду старшого державного інспектора відділу рибоохоронного патруля №1 із збереженням випробувального терміну.
17.02.2022 року ОСОБА_1 переведений з посади старшого державного інспектора відділу рибоохоронного патруля №1 на рівнозначну посаду старшого державного інспектора відділу рибоохоронного патруля №2 Чорноморського басейнового управління Державного агентства меліорації та рибного господарства (08 вересня 2021 року мало місце перейменування відповідача).
Наказом Голови Держрибагенства від 07.09.2022 року №274 «Про внесення змін до наказу Державного агентства меліорації та рибного господарства України від 21 червня 2022 року №186» внесені зміни до відповідного наказу та зменшено зону обслуговування (а.с. 97-98).
Наказом Голови Держрибагенства «Про введення в дію штатного розпису Державного агентства меліорації та рибного господарства України на 2023 рік» від 07.12.2022 року №426 з метою впорядкування структури та штатної чисельності територіальних управлінь затверджено, зокрема структуру Чорноморського рибоохоронного патруля штатною чисельністю 32 штатних одиниць (а.с. 99).
Матеріалами справи підтверджено, що 22 грудня 2022 року позивача письмово попереджено про скорочення посад державної служби внаслідок зміни структури та штатного розпису (а.с. 101).
Наказом Чорноморського басейнового управління Державного агентства меліорації та рибного господарства від 19.01.2023 року №14-О позивача звільнено з 31 січня 2023 року з посади старшого державного інспектора відділу рибоохоронного патруля №2 Чорноморського басейнового управління Державного агентства меліорації та рибного господарства за скороченням штатного розпису (а.с. 102).
Також судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача із листом від 03 лютого 2023 року, з проханням надати інформацію про наявні вакантні посади станом на день попередження про наступне звільнення та пояснити, яким чином було обрано осіб, які підлягають звільненню за скороченням.
Листом відповідача №2-10-16/114-23 від 14.02.2023 року позивача було повідомлено, що 22 грудня 2022 року вакантних посад державних службовців в Чорноморському басейновому управлінні Державного агентства меліорації та рибного господарства було п`ять, згідно з наказу від 07.12.2022 року №426 у Чорноморському басейновому управлінні Державного агентства меліорації та рибного господарства проводяться реорганізаційно-штатні зміни, а саме скорочується штатна чисельність з 90 працівників до 32 працівників та ліквідуються відділи рибоохоронного патруля № 1, №2, № 3, № 4, відділ іхтіології та регулювання рибальства, сектор юридичної роботи, сектор бухгалтерського обліку та звітності, сектор роботи з персоналом, сектор документаційного забезпечення, та зазначено, що пропозиція державному службовцю вакантної посади є правом суб`єкта призначення або керівника державної служби, а не обов`язком (а.с. 12-13).
Також на запит позивача на інформацію від 17 лютого 2023 року відповідачем надана відповідь №2-10-16/138-23 від 22.02.2023 року про те, що станом на 22 грудня 2022 року вакантних посад державних службовців в Чорноморському басейновому управлінні Державного агентства меліорації та рибного господарства було 5, а саме: заступник начальника відділу рибоохоронного патруля № 1 (1), головний державний інспектор відділу рибоохоронного патруля № 2 (1), провідний державний інспектор відділу рибоохоронного патруля № 2 (3) (а.с. 17).
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII (далі - Закон №889-VIII) та Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП України).
Відповідно до ч. 1, 2 ст.1 Закону №889-VIII державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави. Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.
Згідно з ч. 1, 3 ст.5 Закону №889-VIII правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.
Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.
За правилами частини 1 статті 34 Закону №889-VIII призначення на посаду державного службовця здійснюється безстроково, крім випадків, визначених цим та іншими законами України.
Пунктом 4 частини першої статті 83 Закону №889-VIII визначено, що державна служба припиняється за ініціативою суб`єкта призначення.
Підстави для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення наведені у статті 87 Закону №889-VIII.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.87 Закону №889-VIII підставою для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є: скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.
Згідно ч.3 ст.87 Закону №889-VIII в редакції Закону №1285-IX від 23.02.2021 суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів.
Одночасно з попередженням про звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. При цьому враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю.
Державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини першої цієї статті у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду.
З аналізу частини 3 статті 87 Закону України Про державну службу» у редакції Закону України від 23.02.2021 №1285-IX випливає, що у суб`єкта призначення виник обов`язок пропонувати державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей, а його право звільнити державного службовця поставлено в пряму залежність від наявності однієї з двох умов: повинна бути відсутня можливість запропонувати відповідні посади або державний службовець відмовився від переведення на запропоновану посаду.
Як зазначено судом вище, наказом Голови Держрибагенства від 07.09.2022 року №274 «Про внесення змін до наказу Державного агентства меліорації та рибного господарства України від 21 червня 2022 року №186» внесені зміни до наказу Державного агентства меліорації та рибного господарства України від 21 червня 2022 року №186 та зменшено зону обслуговування.
Наказом Голови Держрибагенства «Про внесення в дію штатного розпису Державного агентства меліорації та рибного господарства України на 2023 рік» від 07.12.2022 року №426 з метою впорядкування структури та штатної чисельності територіальних управлінь затверджено, зокрема структуру Чорноморського рибоохоронного патруля штатною чисельністю 32 штатних одиниць.
При цьому у листі №2-10-16/114-23 від 14.02.2023 року на заяву позивача, відповідачем повідомлено, що скорочується штатна чисельність з 90 працівників до 32 працівників та ліквідуються певні відділи і сектори, а тому числі відділ рибоохоронного патруля № 2, в якому працював позивач.
Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що в Чорноморському басейновому управлінні Державного агентства меліорації та рибного господарства відбулися зміни структури та штатного розпису у бік значного скорочення чисельності працівників Чорноморського басейнового управління.
Матеріалами справи також підтверджено, що 22 грудня 2022 року позивача письмово попереджено про скорочення посад державної служби внаслідок зміни структури та штатного розпису, при цьому не запропоновано рівнозначної посади або нижчої посади.
Щодо врахування переважного права на залишення на роботі, передбаченого законодавством про працю, суд зазначає таке.
Відповідно до ст.42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.
При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається:
1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців;
2) особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком;
3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації;
4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва;
5) учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни та членам сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членам сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України, а також особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу;
6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій;
7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання;
8) особам з числа депортованих з України, протягом п`яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України;
9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби.
10) працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат;
11) працівникам, які є членами пожежно-рятувальних підрозділів для забезпечення добровільної пожежної охорони не менше року.
Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.
Тобто, відповідач має довести відсутність можливості запропонувати відповідні посади працівнику.
Станом на 22 грудня 2022 року в Управлінні було три вакантні рівнозначні посади - провідний державний інспектор відділу рибоохоронного патруля № 2 (3) та одна посада старший державний інспектор. Посади головного державного інспектора є вищими за посаду позивача, а тому не могли бути запропоновані позивачу.
Позивач зазначає, що він має найтриваліший безперервний стаж роботи в управлінні серед інших державних службовців, оскільки був прийнятий на роботу у 2016 році, коли відповідач був утворений як юридична особа. Крім того, в сім`ї позивача немає інших працівників з самостійним заробітком, що підтверджується відповідною довідкою.
Згідно наданої позивачем довідки реєстратора Затоківської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області (а.с.24), до складу сім`ї позивача входять: дружина ОСОБА_2 , 1978р.н., не працює з 11.04.2017р.; донька ОСОБА_3 , 2001 р.н., не працює з 10.01.2023р.; син ОСОБА_4 , 2011 р.н.
При здійсненні порівняльної характеристики перевага в залишенні на роботі була надана відповідачем таким співробітникам.
Посада «провідний державний інспектор» була запропонована наступним особам:
1) ОСОБА_5 (проживає в м. Білгород-Дністровський, Одеської обл., вища освіта відповідного спрямування, працював на посаді головного державного інспектора, залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку успішно пройшов щорічне оцінювання, проходив курси підвищення кваліфікації).;
2) ОСОБА_6 (фактичне місце проживання м. Одеса, має статус внутрішньо переміщеної особи, має вищу освіту відповідного спрямування, успішно пройшла щорічне оцінювання, проходила курси підвищення кваліфікації);
3) ОСОБА_7 (місце зареєстрованого проживання м. Очаків, фактичне місце проживання м. Одеса, має статус внутрішньо переміщеної особи, вища освіта відповідного спрямування, має тривалий безперервний стаж роботи в сфері з 1980 року, залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, успішно пройшов щорічне оцінювання, проходив курси підвищення кваліфікації).
Посада «старший державний інспектор» була запропонована наступним особам:
ОСОБА_8 (фактичне місце проживання м. Одеса має вищу освіту відповідного спрямування, успішно пройшов щорічне оцінювання, проходив курси підвищення кваліфікації, має тривалий безперервний стаж роботи понад 20 років). Згідно наданих відповідачем до суду документів ОСОБА_8 має двої неповнолітніх дітей: ОСОБА_9 , 2019 р.н.; ОСОБА_10 , 2009 р.н., що підтверджується копіями свідоцтв про народження.
Отже, суд вважає обгрунтованим з боку відповідача надання переважного права залишення на роботі ОСОБА_8 , в якого двоє утриманців (двоє неповнолітніх дітей), що передбачено п.1 ч.2 ст.42 КЗпП, тоді як у позивача один утриманець (одна неповнолітня дитина). При цьому, дружина та донька позивача є працездатними (але не працюючими) особами, що не надає позивачу переваги за п.1 ч.2 ст.42 КЗпП.
Слід зауважити, що донька позивача не працює з 10.01.2023 року, а отже на момент попередження позивача про звільнення та непропонування йому вакантної посади (22.12.2022р.) вона працювала, і позивач не був єдиною особою в сім`ї з самостійним заробітком.
ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , яким було запропоновано посади «провідний державний інспектор» залишалося менше трьох років до настання пенсійного віку, що надавало їм перевагу згідно п.10 ч.2 ст.42 КЗпП.
ОСОБА_6 має статус внутрішньо переміщеної особи, що також може бути враховано згідно ч.3 ст.42 КЗпП під час вирішення питання надання переваги в залишенні на роботі.
За таких обставин, суд вважає, що відповідачем доведено відсутність можливості запропонувати позивачу рівнозначну або нижчу посаду, з урахуванням переважного права на залишення на роботі інших працівників.
Також суд зазначає, що позивач не навів критерії, визначені у ст.42 КЗпП України, за якими він мав переважне право залишення на роботі.
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що при прийнятті оскаржуваного наказу відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлений законом, добросовісно та розсудливо, з урахуванням всіх обставин справи, пропорційно, неупереджено, добросовісно, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішень, а тому відсутні підстави для визнання протиправним та скасування спірного наказу.
Оскільки позовні вимоги про поновлення позивача на посаді та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимог про скасування наказу про звільнення, підстави для задоволення цих вимог також відсутні.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити повністю.
Керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 241-246, 293 КАС України, суд,
ВИРІШИВ:
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено 26 червня 2023 року.

Суддя В.В. Андрухів