Справа № 200/168/23
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2023-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2023 року справа №200/168/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Казначеєва Е.Г., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 березня 2023 року (повне судове рішення складено 24 березня 2023 року) у справі № 200/168/23 (суддя в І інстанції Кочанова П.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання бездіяльності та дій протиправними, та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області(далі - ГУ ПФУ в Донецькій області, Управління), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача через грубе порушення ст.ст. 3, 8, 17, 19, 21, 22, 58 та 64 Конституції України, які є нормами прямої дії, рішень Конституційного Суду України, Європейського Суду з прав людини та правових норм міжнародних договорів та зобов`язань, до яких приєдналася Україна, а також статей 43, 51, частин 1,3 ст. 63 Закону України №2262- ХІІ від 9 квітня 1992 року "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та постанов Кабінету Міністрів України №45 від 13 лютого 2008 року "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393 і №988 від 11 листопада 2015 року "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" щодо відмови пенсіонеру органів МВС України ОСОБА_1 , у перерахунку пенсії згідно довідки про розмір грошового забезпечення ДУ "ТМО МВС України по Донецькій області" №33/25-1731 від 07.07.2022 станом на листопад 2019 року,

- зобов`язати Управління провести пенсіонеру органів МВС України, ОСОБА_1 новий перерахунок та виплату пенсії з 01 січня 2016 року відповідно до частин 3, 18 ст. ст. 43, частини 3 ст. 51 та частин 1,3 ст. 63 Закону України №2262-ХІІ від 9 квітня 1992 року "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанов Кабінету Міністрів України 13 лютого 2008 року №45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393, та № 988 від 11 листопада 2015 року "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, і з урахуванням раніше виплачених сум на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення ДУ "ТМО МВС України по Донецькій області" №33/25-1731 від 07.07.2022 у розмірі 76% від грошового забезпечення,

- на підставі ч. 2 ст. 9 КАС України вийти суд за межі позовних вимог позивача та визнати протиправними дії відповідача щодо перерахунку розміру пенсії ОСОБА_1 з весь період несплати виходячи із розміру 76% грошового забезпечення та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок призначеної позивачу пенсії,

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок і виплату пенсії та заборгованості по пенсії на підставі нової довідки про розмір мого грошового забезпечення, починаючи з 01.01.2016, з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми,

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь позивача ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1073 грн. 60 коп., які перерахувати на поточний рахунок № НОМЕР_1 у ТВБВ/філії-Донецьке РУ, код в , код банку 335106, код згідно з ЄДРПОУ ,

- допустити до негайного виконання рішення суду,

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області як отримувач пенсії за вислугою років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Державною установою "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області " було надіслано на його адресу та адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області оновлену довідку №33/25-1731 від 07.07.2022 про розмір його грошового забезпечення станом на листопад 2019 року. 08 серпня 2022 року ним також було надіслано на електронну пошту Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області інформаційний запит щодо перерахунку та виплату йому пенсії на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення за №33/25-1731 від 07.07.2022. Проте, з листа відповідача від 09.08.2022 №0500-1502-8/49183 стало відомо про відмову у здійсненні такого перерахунку. Окрім того, відповідачем було протиправно зменшено розмір грошового забезпечення до 70%, незважаючи на те, що під час призначення пенсії було встановлено 76% грошового забезпечення.

Позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною, у зв`язку з чим змушений був звернутися до суду.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 24 березня 2023 року вимоги задоволені частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_1 за вислугою років з 76 % від відповідних сум грошового забезпечення на 70 % від відповідних сум грошового забезпечення.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 за вислугу років в розмірі 76 % від відповідних сум грошового забезпечення та виплатити різницю між нарахованою та отриманою пенсією з 01.01.2016 року.

Визнано протиправними дії відповідача щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії на підставі оновленої довідки Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області" від 07.07.2022 №33/25-1731.

Зобов`язано Управління здійснити позивачу з 01.12.2019 перерахунок та виплату пенсії на підставі довідки Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області" від 07.07.2022 №33/25-1731 у розмірі 76% від суми грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум пенсії.

В іншій частині задоволення позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 805 гривень 20 коп.

Не погодившись з таким судовим рішенням, сторони подали апеляційні скарги, в яких посилаються на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Так, позивач не погодився з рішенням суду у наступному:

1. Зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії згідно нової довідки про розмір грошового забезпечення з 01.12.2019, вважаючи початком терміну перерахунку та виплати заборгованості період з 01.01.2016.

2. Зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії з урахуванням 76% грошового забезпечення з 01.01.2016, вважаючи цей термін ще раніше (відповідач не надає даних про початок зменшення розміру до 70%).

3. Відсутність зобов`язання відповідача про надання судового звіту про виконання судового рішення.

4. Часткового повернення судового збору, який сплачено за розгляд позовної заяви.

Просив:

- Зобов`язати Управління провести ОСОБА_1 новий перерахунок та виплату пенсії з 01 січня 2016 року;

- На підставі ч. 2 ст. 9 КАС України вийти суд за межі позовних вимог позивача та визнати протиправними дії відповідача щодо перерахунку та виплати заборгованості розміру пенсії ОСОБА_1 з весь період несплати виходячи із розміру 76% грошового забезпечення та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок призначеної позивачу пенсії з періоду припинення виплати пенсії у розмірі 76% (перерахунку в 70%), а не з 01.01.2016;

- Зобов`язати відповідача здійснити перерахунок і виплату його пенсії, та заборгованості по пенсії на підставі нової довідки про розмір мого грошового забезпечення, починаючи з 01.01.2016, з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми;

- Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь позивача судовий збір у сумі 1610 грн 40 коп;

- Допустити до негайного виконання рішення суду;

- Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем висловлено прохання залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначено, що суд не надав належної правової оцінки фактичним обставинам справи в сукупності з нормами чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, у зв`язку із чим дійшов хибного висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Апелянт зазначає, що Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року № 3668-IV, який набув чинності 1 жовтня 2011 року, було внесено зміни до низки актів, в тому числі ст. 13 Закону № 2262-ХІІ про розмір пенсії за вислугу років у відсотках.

Враховуючи зміни до ст. 13 Закону № 2262, внесені Законом України «Щодо внесення змін в деякі закони України по питання пенсійного забезпечення і соціального захисту військовослужбовців» № 3591-IV, максимальний розмір пенсії, що призначаються за вислугу років встановлений у розмірі 80% відповідних сум грошового забезпечення.

Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року № 1166-VIІ внесено зміни до ст. 13 Закону № 2262-ХІІ, згідно яких максимальний розмір пенсії за вислугу років встановлений у розмірі 70% сум грошового забезпечення за будь-якою із підстав зазначеною в ст. 63 Закону № 2262-ХІІ.

Зауважує також, що після визнання протиправним та скасування пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21 лютого 2018 року № 103 (далі - Постанова № 103) інших рішень Кабінетом Міністрів України про умови та порядок проведення перерахунку пенсій не приймалося. Представник відповідача звертає увагу, що у зв`язку із скасування пункту 3 Постанови № 103 не відбулося жодних змін розмірів хоча б одного з видів грошового забезпечення, передбачених Постановою № 988, яка є чинною. Розміри грошового забезпечення, які визначені вказаною постановою жодним чином не переглядалися та не змінювалися, а перерахунок пенсій означеній категорії осіб проводився не лише з урахуванням окладу за посадою, спеціальним званням та відсотковою надбавкою за вислугу років, а й урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, які виплачені за відповідною посадою поліцейського за січень 2016 року. Таким чином, на думку представника відповідача скасування пункту 3 Постанови № 103 не є підставою для перерахунку пенсії в розумінні статті 63 Закону № 2262-ХІІ, оскільки вказана постанова визначала виключно процедуру перерахунку та виплати пенсії.

Крім того, позивачем не дотримано строк звернення до суду з цим позовом, оскільки він вважав, що його право порушено з 1 січня 2016 року.

Відповідач просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, розглядаючи апеляційні скарги в межах викладених доводів, встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) є громадянином України (паспорт серії НОМЕР_3 виданий Артемівським МВ УМВС України в Донецькій області), фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою від 27.05.2022 №3255- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області як отримувач пенсії за вислугу років відповідно до Закону України від 09.04.1992 №2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

5 липня 2022 року позивач звернувся до Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Донецькій області" з заявою про виготовлення та направлення до нього та до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області довідки про розмір грошового забезпечення з урахуванням всіх видів надбавок.

Враховуючи рішення Окружного адміністративного суду м. Києва по справі від 14.05.2019 № 826/12704/18 (набрало законної сили 19.11.2019) та постанову Великої Палати Верховного Суду від 17.12.2019 у зразковій справі №160/8324/19, 7 липня 2022 року Державною установою "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Донецькій області" складено довідку № 33/25-1731 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 з урахуванням додаткових складових грошового забезпечення станом за листопад 2019 року згідно з постановою КМУ від 11.11.2015 №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" за прирівняною посадою поліцейського: Заступник начальника відділу поліції (управління, відділи (відділення) поліції) та надіслано зазначену довідку до позивача та Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області для перерахунку пенсії позивачу.

Листом від 08.07.2022 №0-18/1 Державною установою "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Донецькій області" повідомлено позивача про складання та направлення до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області довідки про розмір грошового забезпечення від 07.07.2022 №33/25-1731 за прирівняною посадою поліцейського станом на листопад 2019 року.

8 серпня 2022 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з інформаційним запитом щодо підстав відсутності перерахунку пенсії відповідно до довідки №33/25-1731. Крім того, позивач у запиті наполягав на здійсненні перерахунку саме з 01.01.2016 та просив відновити виплату пенсії у розмірі 76% від розміру грошового забезпечення.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 09.08.2022 №0500-1502-8/49183 повідомлено позивача про те, що в березні 2018 року Головним управлінням проведено перерахунок пенсії відповідно до постанови КМУ від 21.02.2018 №103. До проведеного перерахунку пенсії відповідно до Постанови № 103 основний розмір пенсії було обчислено з розрахунку 76 % відповідних сум грошового забезпечення. Враховуючи зміни у ч.2 ст.13 Закону №2262 при здійсненні перерахунку пенсії граничний відсоток обчислення грошового забезпечення по пенсійній справі обмежено до 70% відповідних сум грошового забезпечення. Також, у листі зазначено, що 19.07.2022 Головним управлінням отримано довідку про розмір грошового забезпечення № 33/25-1731 від 17.07.2022. Проте, відсутні підстави для проведення перерахунку пенсії згідно оновленої довідки про розмір грошового забезпечення.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі - Закон №2262-ХІІ).

За змістом преамбули Закону №2262-ХІІ, держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Щодо обставин здійснення перерахунку пенсії позивача на підставі оновленої довідки, суд відмічає таке.

Частиною третьою статті 43 Закону №2262-ХІІ передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частина вісімнадцята статті 43 Закону №2262-ХІІ встановлює, що у разі якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку.

Відповідно до пункту 15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про національну поліцію" за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Порядок перерахунку пенсій врегульований розділом VIII Закону №2262-XII.

За приписами частин першої-четвертої статті 63 Закону №2262-ХІІ, перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Отже, Кабінету Міністрів України надано право на встановлення умов та порядку перерахунку пенсій, а також розміри складових грошового забезпечення для такого перерахунку.

Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 №45 (далі - Порядок №45) .

Пунктом 1 Порядку №45 передбачено, що пенсії, призначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

21.02.2018 Кабінет Міністрів України відповідно до частини четвертої статті 63 Закону №2262-XII прийняв постанову "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" №103 (далі - Постанова №103), пунктом 3 якої встановив перерахувати з 1 січня 2016 р. пенсії, призначені згідно із Законом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 р. № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" (Офіційний вісник України, 2015 р., № 96, ст. 3281). Розмір премії визначається у середніх розмірах, що фактично виплачені за відповідною посадою (посадами) поліцейського за січень 2016 року.

Виплату перерахованих відповідно до абзацу першого цього пункту пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) проводити з 1 січня 2018 року. Сума перерахованих пенсій для виплати за період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2017 р. обчислюється органами Пенсійного фонду України станом на 1 січня 2018 р. та виплачується після виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету в такому порядку:

з 1 січня 2019 р. по 31 грудня 2019 р. - щомісяця окремою сумою у розмірі 50 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2017 року;

з 1 січня 2020 р. - щомісяця окремою сумою у розмірі 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2017 р. та до забезпечення повної виплати розрахованої суми.

Також пунктом 6 Постанови №103 було внесено зміни до Порядку №45.

Абзацом 1 пункту 5 Порядку №45 в редакції Постанови №103 передбачено, що під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.

При цьому, у додатку 2 до Порядку №45 міститься форма довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, яку Постановою №103 було викладено в новій редакції та у ній відсутні такі складові грошового забезпечення, як щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення).

Постановою № 103 доповнено Порядок № 45, а саме додатком 3, який визначає форму довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції). За змістом цієї довідки грошове забезпечення передбачає: посадовий оклад, підвищення посадового окладу, надбавка за стаж служби, надбавка за службу в умовах режимних обмежень, надбавка за почесне звання "заслужений" чи "народний", доплата за науковий ступінь кандидата або доктора наук чи вчене звання, інші надбавки, які мають постійний характер та визначені Постановою № 988, премія.

Разом з цим, Окружний адміністративний суд міста Києва рішенням від 12.12.2018, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019, в адміністративній справі №826/3858/18 визнав протиправними та нечинними пункти 1, 2 Постанови №103 та зміни до пункту 5 і додатка 2 Порядку №45.

Оскільки зміни, внесені Постановою №103, зокрема, до додатка 2 Порядку №45, у якому визначено форму довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, були визнані судом протиправними та нечинними, то з дня набрання законної сили рішенням у справі №826/3858/18 діє редакція додатка 2 до Порядку №45 до зазначених змін.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій у справі №826/3858/18 залишено без змін постановою Верховного Суду від 12.11.2019, в якій суд касаційної інстанції серед іншого вказав на те, що до повноважень Кабінету Міністрів України не входить зміна структури грошового забезпечення, а приводом для перерахунку пенсій є підвищення грошового забезпечення відповідних категорій, саме розмір якого, а не складові, можуть змінюватись Кабінетом Міністрів України.

Також рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.05.2019 у справі №826/12704/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2019, визнано протиправним та скасовано пункт 3 Постанови № 103.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому, суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до частини 2 статті 265 КАС України, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Згідно з частиною 1 статті 325 КАС України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Таким чином, у відповідності до частини 2 статті 265 КАС України п. 3 Постанови № 103 втратив чинність 19.11.2019.

Тому, з 19.11.2019 - дня набрання законної сили судовим рішенням у справі № 826/12704/18 - пункт 3 Постанови № 103 втратив чинність, а інші нормативні акти, які б надалі обмежували склад та розмір грошового забезпечення осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) для обчислення та перерахунку пенсії, відсутні.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що саме з цієї дати - 19.11.2019 виникли підстави для перерахунку пенсій осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), призначених згідно із Законом від 09.04.1992 № 2262-XII, з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з Постановою № 988, та відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону від 09.04.1992 № 2262-XII.

При цьому, до моменту отримання належної довідки у пенсійного органу не виникає обов`язку з перерахунку пенсії позивача.

Водночас, порядок дій, які повинні вчинити орган, який видає довідку, та орган Пенсійного фонду, у зв`язку із втратою чинності положеннями пунктів 1, 2, 3 Постанови №103 та змін до пункту 5 і додатка 2 Порядку №45 не змінився.

Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком (пункт 3 Порядку №45).

Суд зауважує, що питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №2262-ХІІ, крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, регулює Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затверджений постановою Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1, що зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 за №135/13402 (далі - Порядок №3-1).

Відповідно до пункту 23 Порядку №3-1, перерахунок раніше призначених пенсій проводиться органами, що призначають пенсії, в порядку, установленому статтею 63 Закону №2262-ХІІ. Пенсіонери подають органам, що призначають пенсії, додаткові документи, які дають право на підвищення пенсії.

Згідно з пунктом 24 Порядку №3-1, про виникнення підстав для проведення перерахунку пенсій згідно зі статтею 63 Закону №2262-ХІІ уповноважені структурні підрозділи зобов`язані у п`ятиденний строк після прийняття відповідного нормативно-правового акта, на підставі якого змінюється хоча б один з видів грошового забезпечення для відповідних категорій осіб, або у зв`язку з уведенням для зазначених категорій військовослужбовців нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, повідомити про це орган, що призначає пенсії. Органи, що призначають пенсії, протягом п`яти робочих днів після надходження такого повідомлення подають до відповідних уповноважених структурних підрозділів списки осіб, яким необхідно провести перерахунок пенсії (додаток 5). Після одержання списків осіб уповноважені структурні підрозділи зазначають у них зміни розмірів грошового забезпечення для перерахунку раніше призначених пенсій і в п`ятиденний строк після надходження передають їх до відповідних органів, що призначають пенсії.

Тотожні за змістом положення щодо процедури перерахунку раніше призначених пенсій у разі зміни розміру грошового забезпечення містяться у пунктах 2, 3 Порядку №45.

Суд наголошує, що підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій може бути як відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи, так і рішення, прийняте Кабінетом Міністрів України, про що державні органи, визначені Порядком № 45, повідомляють відповідний орган Пенсійного фонду України.

При цьому, перерахунок може бути здійснено після надходження до органу Пенсійного фонду довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій військовослужбовців.

Зазначений висновок суду відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 10.10.2019 у справі № 553/3619/16-а.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 45, перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону.

Згідно з частинами другою-третьою статті 51 Закону №2262-ХІІ, перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Отже, твердження апелянта про пропуск позивачем строку звернення до суду щодо цих вимог не заслуговують на увагу - перерахунок пенсії за спірних обставин провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

За приписами частини 2 статті 51 Закону № 2262-ХІІ пенсія позивача підлягає перерахунку з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії, тобто з 01.12.2019.

Також, за висновком Верховного Суду у постанові від 20.11.2018 у справі №328/4303/16-а (2-а/328/8/17) органи Пенсійного фонду України не наділені повноваженнями самостійно визначати розмір пенсії, а здійснюють її нарахування на підставі наданих їм відповідними органами/особою-пенсіонером довідок про розмір грошового забезпечення, і розмір пенсійних виплат залежить від розміру складових грошового забезпечення, зазначених у довідках.

Таким чином, з отриманням від відповідних органів/особи-пенсіонера довідки про розмір грошового забезпечення у органу Пенсійного фонду виникає обов`язок здійснення перерахунку пенсії на підставі такої довідки.

Як встановлено судом вище, Державною установою "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області" складено довідку про розмір грошового забезпечення позивача від 07.07.2022 №33/25-1731 та направлено до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Однак, всупереч чинному законодавству України, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області не здійснено перерахунок та виплату позивачу пенсії згідно довідки від 07.07.2022 №33/25-1731.

Враховуючи наведене, місцевий суд дійшов вірного висновку про протиправність дій відповідача щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії на підставі оновленої довідки Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області" від 07.07.2022 №33/25-1731 та, відповідно, наявність у позивача права на здійснення перерахунку пенсії з 01.12.2019 на підставі довідки від 07.07.2022 №33/25-1731 про розмір грошового забезпечення, встановленого за відповідною посадою станом на 19.11.2019, з урахуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення.

Відтак, апеляційна скарга відповідача з цього приводу задоволенню не підлягає.

При цьому, довідка №33/25-1731 від 07 липня 2022 року, яка визначена Позивачем в позовній заяві, видана щодо грошового забезпечення станом на листопад 2019 року. За таких обставин відсутні правові підстави для перерахунку пенсії Позивача за період з 01 січня 2016 року по 30 листопада 2019 року з урахуванням оновленої довідки.

Отже, суд першої інстанції вірно зауважив, що позивач набув право на перерахунок пенсії за отриманою ним довідкою саме з 01.12.2019, а не з 01.01.2016 як зазначає позивач у своїх позовних вимогах.

Відтак, апеляційна скарга позивача з цього приводу задоволенню не підлягає.

Щодо належного відсоткового розміру пенсії позивача від суми грошового забезпечення.

Стаття 13 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон № 2262-XII), у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу, передбачала, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах:

а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення;

б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ (пункт "б" статті 12): за загальний трудовий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний рік стажу понад 25 років - один процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43);

в) особам, зазначеним у пунктах "а" і "б" цієї статті, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10 процентів, а віднесеним до категорій 2, 3 - на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

8 липня 2011 року прийнято Закон № 3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" (далі - Закон №3668-VI), який набрав чинності 1 жовтня 2011 року, підпунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень якого внесено зміни до Закону №2262-ХІІ, зокрема у частині другій статті 13 цифри "90" замінено цифрами "80".

27 березня 2014 року прийнято Закон №1166-VII "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" (далі - Закон №1166-VII), який набрав чинності з 1 квітня 2014 року, крім деяких положень, пунктом 23 Розділу ІІ якого внесено зміни до Закону №2262-ХІІ: у частині другій статті 13 цифри "80" замінено цифрами "70". Ці зміни набрали чинності з 1 травня 2014 року.

Статтею 63 Закону №2262-ХІІ, у редакції, чинній з 1 січня 2017 року, визначено підстави перерахунку раніше призначених пенсій.

Згідно з цією статтею перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, яким присвоєні чергові військові (спеціальні) звання під час перебування їх у запасі або у відставці, раніше призначені їм пенсії з урахуванням нових присвоєних військових (спеціальних) звань не перераховуються.

13 лютого 2008 року постановою Кабінету Міністрів України № 45 затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Порядок № 45), відповідно до пункту 3 якого на підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 (далі - довідки) та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України. Зазначені довідки надсилаються до державних органів, у яких особи проходили службу до відрядження, а їх уповноважені органи подають довідки у п`ятиденний строк головним управлінням Пенсійного фонду України.

Пунктом 4 Порядку № 45 (у редакції, чинній на час здійснення перерахунку) перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що стаття 63 Закону № 2262-ХІІ визначає як обов`язкову підставу для здійснення перерахунку пенсії підвищення грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом. Ця норма також делегує Кабінету Міністрів України визначення умов, порядку та розмірів перерахунку пенсії за цим Законом.

Кабінет Міністрів України у Порядку № 45 визначив, що перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права.

Стаття 13 Закону № 2262-ХІІ регулює порядок призначення пенсій, а стаття 63 визначає підстави, умови і порядок їх перерахунку.

Зміни до статті 63 Закону № 2262-ХІІ ні Законом № 3668-VI, ні Законом № 1166-VII у частині підстав, умов, розміру або порядку перерахунку пенсій не вносилися. Постанова КМУ № 45 також не містить жодних положень про зміну відсоткового значення розміру призначених пенсій при їх перерахунку.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що внесені Законом № 3668-VІ та Законом № 1166-VII зміни до статті 13 Закону № 2262-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії за вислугу років військовослужбовцям та особам, які мають право на пенсію за цим Законом у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм здійснення перерахунку пенсії за вислугу років є норми статті 63 Закону № 2262-ХІІ, яка змін у зв`язку з прийняттям Закону № 3668-VІ та Закону № 1166-VII не зазнала.

Як вбачається з Протоколу за пенсійною справою - (МВС) від 01.01.2015, позивачу з 2008 року призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України від 09.04.1992 №2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у розмірі 76% грошового забезпечення (вислуга років 27).

Відповідно до Протоколу за пенсійною справою - (МВС) від 01.01.2016, основний розмір пенсії становить - 70% грошового забезпечення (вислуга років 27); відповідно до Протоколу за пенсійною справою - (МВС) від 01.01.2018, основний розмір пенсії становить - 70% грошового забезпечення (вислуга років 27); відповідно до Протоколу за пенсійною справою - (МВС) від 21.02.2023, основний розмір пенсії становить - 70% грошового забезпечення (вислуга років 27).

За таких обставин у відповідача були відсутні підстави для зменшення відсоткового значення розміру основної пенсії при здійсненні її перерахунку.

Вищевикладене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду викладеною в постанові від 16.10.2019 у справі № 240/5401/18, провадження № 11-198заі19 та в постанові від 24.04.2018 у справі № 686/12623/17 адміністративне провадження № К/9901/849/17.

Як наслідок, суд першої інстанції обґрунтовано вирішив, що відповідача належить зобов`язати здійснити позивачу з 01.12.2019 перерахунок та виплату пенсії на підставі довідки Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області" від 07.07.2022 №33/25-1731 у розмірі 76% від суми грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум пенсії.

Отже, в цій частині апеляційну скаргу відповідача також слід відхилити.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок і виплату пенсії, та заборгованості по пенсії на підставі нової довідки про розмір грошового забезпечення, з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 7.55 постанови Великої Палати Верховного Суду від 09.02.2021 у справі №520/17342/18, спори про відшкодування передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України грошових сум, з огляду на їх похідний характер від основного спору, підлягають розгляду за правилами тієї юрисдикції, за правилами якої підлягає розгляду основний спір.

Відповідно до статті 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У частині другій статті 625 ЦК України зазначено, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

За змістом статей 524, 533 - 535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Водночас, статтею 55 Закону України № 2262-ХІІ, який регулює спірні правовідносини визначено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але своєчасно не отримав з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більш як за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недоотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Компенсація здійснюється відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» 19 жовтня 2000 року № 2050-III (далі - Закон №2050-ІІІ) та постанови Кабінету Міністрів України «Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати» від 21 лютого 2001 року № 159.

Стаття 3 Закону України № 2050-III передбачає, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

З огляду на викладене, суд зазначає, що Закон України № 2050-ІІІ не містить такого виду компенсації як 3% річних від простроченої суми.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами належними до сплати кредиторові.

Між тим, спірні правовідносини врегульовані пенсійним законодавством, зокрема, статтею 55 Закону № 2262, яка гарантує, що нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України виплачуються з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Позивач не є кредитором по відношенню до Головного управління.

Тобто, вимоги Позивача щодо стягнення заборгованості по пенсії з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення є безпідставними, оскільки Закон №2050 не передбачає такої компенсації, а відповідач не є боржником, що прострочив виконання грошового зобов`язання у розуміння статті 625 ЦК України, тому такі норми до спірних правовідносин не повинні бути застосовані, а вимоги є безпідставними.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 08 листопада 2019 року по справі №826/22865/15.

Отже, апеляційна скарга позивача з цього приводу задоволенню не підлягає.

Щодо негайного виконання рішення суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про:

1) присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць;

2) присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць;

3) поновлення на посаді у відносинах публічної служби;

Негайно також виконуються рішення суду, прийняті в адміністративних справах, визначених пунктами 1, 5 частини першої статті 263, пунктами 1-4 частини першої статті 283цього Кодексу.

Суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення:

1) у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті;

2) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності громадського об`єднання; про примусовий розпуск (ліквідацію) громадського об`єднання;

3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства;

4) про встановлення обмеження щодо реалізації права на свободу мирних зібрань.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що негайно виконуються рішення суду при присудженні виплати конкретно визначеної суми, що не має місця в даному випадку, оскільки передумовою для виплати коштів є їх обрахунок. Разом з тим, матеріали справи не містять розрахунку суми коштів, а тому у суду відсутні підстави для встановлення такого порядку виконання рішення суду.

З огляду на наведене, апеляційна скарга позивача з цього приводу задоволенню не підлягає.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, суд зауважує на таке.

Частиною другою статті 14 КАС України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Положення статті 382 КАС України не є імперативними, тобто, передбачають право суду діяти на власний розсуд в залежності від обставин справи. Суд вважає, що за своїм змістом такі заходи контролю за виконанням судового рішення є додатковим засобом для спонукання суб`єкта владних повноважень до вчинення дій з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення суду у визначений чинним законодавством спосіб. За таких обставин відсутня необхідність застосування положень статті 382 КАС України.

Відтак, апеляційна скарга позивача з цього приводу задоволенню не підлягає.

Отже, всі вимоги апеляційної скарги позивача є необґрунтованими, з огляду на що понесені ним витрати по сплаті судового збору за її подання відшкодуванню не підлягають.

Поряд з цим, судом першої інстанції задоволено позовні вимоги про

визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_1 за вислугою років з 76 % від відповідних сум грошового забезпечення на 70 % від відповідних сум грошового забезпечення;

зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 за вислугу років в розмірі 76 % від відповідних сум грошового забезпечення та виплатити різницю між нарахованою та отриманою пенсією з 01.01.2016.

При цьому щодо строку звернення до суду з цими позовними вимогами, місцевий суд зазначив наступне.

Згідно з частиною третьою статті 52 Закону № 2262-ХІІ виплата пенсій провадиться за поточний місяць загальною сумою у встановлений строк, але не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія. Пунктами 1, 2 Постанови № 103 були врегульовані строки виплати пенсій. Питання строків виплати доплат до пенсії за результатами проведеного перерахунку, тобто частини пенсії особи, а також розмірів такої доплати не охоплюються поняттям «порядок проведення перерахунку пенсії».

За приписами частини другої статті 55 Закону № 2262-ХІІ нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Таким чином, законодавець розмежував наступні поняття «строки перерахунку пенсії», «строки виплати пенсії» та «порядок перерахунку пенсії».

Оскільки в даному випадку позивач не отримував належну йому суму пенсії з вини відповідача, то він має право на отримання недонарахованих сум без обмеження будь-яким строком.

В апеляційній скарзі відповідач наполягає на застосуванні наслідків строку звернення до суду, вважаючи, що до цих правовідносин слід враховувати шестимісячний строк, встановлений ст. 122 КАС України.

Слід також зауважити, що про це ним зазначалось і у відзиві на позовну заяву.

При цьому судом першої інстанції ухвалою про залишення позову без руху від 20.01.2023 вказувалось на недоліки позовної заяви, позивачу необхідно було надати до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду та доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення з позовом в частині вимог позову щодо перерахунку пенсії з 01.01.2016.

На виконання цієї ухвали суду позивач подав клопотання про поновлення строку звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою від 13.02.2023 місцевий суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. При цьому він висновувався, що з метою запобігання обмеження прав позивача на доступ до правосуддя, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду та поновити строк звернення до суду з даною позовною заявою.

Вирішуючи вимоги апеляційної скарги відповідача щодо дотримання позивачем строку звернення до суду, колегія суддів зауважує наступне.

По-перше, в пункті 25 рішення Європейського суд з прав людини від 08.11.2005 по справі «Кечко проти України» зазначено, що рішення національних судів щодо відхилення вимог заявника стосовно виплат за ці періоди базувались на внутрішньому законодавстві. Суди не могли розглядати щодо суті вимоги заявника за період з 1997 року по 1998 року у зв`язку із пропущенням строку позовної давності.

Європейський суд з прав людини не вбачав будь-яку свавільність у рішеннях суду стосовно цих періодів. Відповідно, у цій частині заяви не було порушення статті 1 Протоколу N 1 (994_535).

Отже, застосування наслідків пропуску строку звернення до суду з позовом не є обмеженням прав позивача на доступ до правосуддя, тому такі доводи місцевого суду в ухвалі від 13.02.2023 є необґрунтованими.

По-друге, частина друга статті 55 Закону № 2262-ХІІ (виплата пенсії, не отриманої пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, за минулий час без обмеження будь-яким строком) може бути застосована лише щодо нарахованих сум, чого в спірних правовідносинах немає: відповідачем не нараховувалась пенсія позивачу з 01.01.2016 в розмірі 76%.

Отже, висновки суду першої інстанції в оскаржуваному рішенні про те, що позивач має право на отримання недонарахованих сум без обмеження будь-яким строком, - також є необґрунтованими.

Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З цим позовом до суду позивач звернувся лише 12 січня 2023 року, хоча ставить вимоги про зобов`язання вчинити певні дії, в тому числі, з 01.01.2016, тобто, з пропуском встановленого законодавством строку.

Стосовно цих правовідносин права позивача підлягають захисту у межах шестимісячного строку звернення до суду.

Висновок про це міститься в постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 31 березня 2021 року в справі № 240/12017/19.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 30 січня 2019 року у справі № 755/10947/17 зазначала, що незалежно від того чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду.

Відтак, посилання позивача на рішення Верховного Суду в справах, ухвалених до 31 березня 2021 року, не заслуговують на увагу.

При цьому суду слід також надати оцінку доводам позивача щодо наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом.

Його посилання на норми Цивільного кодексу України не заслуговують на увагу, оскільки строк звернення до суду з адміністративним позовом врегульовано спеціальним законодавством - КАС України.

Доводи позивача на те, що про порушення своїх прав він дізнався з відповіді відповідача, відхиляються, з огляду на таке.

На думку Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів (п.21 постанови Верховного Суду від 31 березня 2021 року в справі № 240/12017/19).

Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав наголошує на тому, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву (пункти 36 та 37 вказаної цієї ж постанови Верховного Суду).

З ухвали Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10 червня 2019 року вбачається, що цим судом в справі № 219/11028/17 було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» № 900 від 23 грудня 2015 року, ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Постанов Кабінету Міністрів України № 988 від 11 листопада 2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», № 947 від 18 листопада 2015 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 р. №268», починаючи з 1 січня 2016 року.

Позивач 23.10.2018 звертався до відповідача з запитом щодо виконання судового рішення. На його звернення Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області своїм листом від 06.11.2018 № 5153-0-01 надало відповідь щодо здійснення перерахунку пенсії позивача. Вказану відповідь позивач отримав 09.11.2018.

Отже, такі причини пропуску строку звернення до суду не можуть бути визнані поважними.

З огляду на це не можуть бути визнані поважними причинами пропуску строку запровадження з лютого 2022 року воєнного стану, оскільки на цей час вже сплив встановлений законом строк звернення до суду, а також пояснення позивача про те, що період з жовтня 2022 року перешкодою у поданні позовної заяви є, нібито (чому не надано до речі жодних доказів), постійне вимкнення електричної мережі, та відповідно, відсутність інтернету.

Відтак, поважних причин пропуску строку звернення до суду з вимогами зобов`язання вчинити певні дії з 01.01.2016 позивачем не наведено та не доведено.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення в цій частині позовних вимог допустив порушення норм процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення місцевого суду - скасуванню.

Відповідно до положень ч.1 ст.319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Положеннями пункту 8 частини першої статті 240 КАС України визначено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Як було вказано вище, частиною третьою статті 123 КАС України встановлено обов`язок суду застосувати процесуальні наслідки пропуску строку на звернення до суду у разі визнання причин такого пропуску неповажними, у вигляді залишення позовної заяви без розгляду.

Витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані зі сплатою судового збору, за діючим процесуальним законодавством відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статями 250, 291, 308, 310, 311, 315, 316, 319, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 березня 2023 року у справі № 200/168/23 - скасувати в частині задоволення позовних вимог про:

визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_1 за вислугою років з 76 % від відповідних сум грошового забезпечення на 70 % від відповідних сум грошового забезпечення;

зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 за вислугу років в розмірі 76 % від відповідних сум грошового забезпечення та виплатити різницю між нарахованою та отриманою пенсією з 01.01.2016.

а позовні вимоги в цій частині - залишити без розгляду.

В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 березня 2023 року у справі № 200/168/23 - залишити без змін.

Повне судове рішення - 27 червня 2023 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Е. Г. Казначеєв