Справа № 200/441/23
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2023-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2023 року справа №200/441/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., Сіваченка І.В., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2023 року (головуючий суддя І інстанції - Голуб В.А., складене у повному обсязі 10 квітня 2023 року) у справі № 200/441/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними, скасування рішення від 15.12.2022 № 16 та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, у якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області та скасувати рішення про відмову в призначенні пенсії від 15.12.2022 № 16 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області призначити пенсію ОСОБА_1 , з 17.08.2021, зобов`язавши зарахувати до пільгового стажу роботи, який дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" період роботи з повним робочим днем під землею з 15.06.2015 по 20.11.2017.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2023 року закрито провадження у справі № 200/441/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними, скасування рішення від 15.12.2022 № 16 та зобов`язання вчинити певні дії, оскільки є рішення суду, яке набрало законної сили між тими же сторонами про той самий предмет і з тих самих підстав.

Не погодившись з вищевказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив суд скасувати вищевказану ухвалу суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права.

В обґрунтуванні апеляційної скарги, зазначив, що спірні періоди роботи хоча і були предметом позову по справі № 200/14140/21, однак не розглядались судами по суті.

Сторони в судове засідання не з`явились про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі задовольнити, ухвалу суду першої інстанції - скасувати, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 22 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просив:

1) визнати протиправним та скасувати рішення від 26.08.2021 року № 16 про відмову в призначенні пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву від 17.08.2021 року про призначення пенсії та зарахувати до пільгового стажу період навчання у Селидівському гірничому технікумі з 01.09.1988 по 19.06.1992, періоди роботи з 28.01.2009 по 27.02.2009, з 08.01.1992 по 08.03.1992, з 03.04.2006 по 10.04.2006, з 06.05.2006 по 25.07.2006, з 26.11.2007 по 30.11.2007, з 28.01.2009 по 27.02.2009, з 15.02.2010 по 26.10.2010, з 17.11.2014 по 23.12.2014, з 15.06.2015 по 20.11.2017, з 22.11.2017 по 17.08.2021 відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення", застосувавши при розрахунку стажу пенсії роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від року працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених ст.14 Закону України "Про пенсійне забезпечення"», з урахуванням висновків суду.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10.01.2022 по справі № 200/14140/21 визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 26 серпня 2021 №16 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17 серпня 2021 року про призначення пенсії, із зарахуванням до пільгового стажу періоду навчання з 01.09.1988 по 19.06.1992, періодів роботи з 08.01.1992 по 08.03.1992, з 03.04.2006 по 10.04.2006, з 06.05.2006 по 25.07.2006, з 26.11.2007 по 30.11.2007, з 28.01.2009 по 27.02.2009, з 15.02.2010 по 26.10.2010, з 17.11.2014 по 23.12.2014, з 15.06.2015 по 20.11.2017, з 22.11.2017 по 17.08.2021, застосувавши при розрахунку стажу роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від року працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених ст.14 Закону України "Про пенсійне забезпечення"», з урахуванням висновків суду.

03.02.2022 Донецьким окружним адміністративним судом по справі № 200/14140/21 ухвалено додаткове рішення, яким зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17 серпня 2021 року про призначення пенсії із зарахуванням періодів роботи з 05.04.1995 по 30.11.1995, з 19.03.1996 по 22.06.1997 року, з 03.04.2006 по 10.04.2006 , з 06.05.2006 по 25.07.2006, з 26.07.2006 по 05.10.2006, з 26.11.2007 по 29.11.2007, з 02.04.2009 по 25.06.2009, з 06.07.2009 року по 30.08.2009 року, з 15.02.2010 по 26.10.2010, з 08.11.2010 по 04.11.2014, з 17.11.2014 по 14.06.2015, з 22.11.2017 по 17.08.2021 до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 19.09.2022 по справі № 200/14140/21 апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 січня 2022 р. у справі № 200/14140/21 - задоволено частково. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 січня 2022 року у справі № 200/14140/21 - змінено. Абзац третій резолютивної частини рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 січня 2022 року викладено в наступній редакції: «Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області повторно розглянути заяву позивача від 17 серпня 2021 року про призначення пенсії, із зарахуванням до пільгового стажу періоду навчання з 01.09.1988 року по 19.06.1992 року, застосувавши при розрахунку стажу роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від року працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення"», з урахуванням висновків суду апеляційної інстанції.

Наразі, позивач звернувся з позовом в якому просить суд, зокрема, скасувати рішення про відмову в призначенні пенсії від 15.12.2022 № 16 та зобов`язати управління призначити пенсію ОСОБА_1 , з 17.08.2021, зобов`язавши зарахувати до пільгового стажу роботи, який дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" період роботи з повним робочим днем під землею з 15.06.2015 по 20.11.2017

Суд першої інстанції закриваючи провадження у справі дійшов висновку, що вимоги у справі № 200/14140/21та даній справі є аналогічними, незгода з виконанням рішення суду у справі у підставою для звернення у відповідності ст. 383 КАС України та в рамках справи № 200/1161/22.

Суд апеляційної інстанції вважає помилковими висновки суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Згідно з частинами другою та третьою статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно із положеннями частин першої та другої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому ст. 287 цього Кодексу (ч. 8 ст. 382 КАС України).

Відповідно до частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Системний аналіз зазначених вище норм дає підстави для висновку, що приписами статтей 382, 383 КАС України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Вказані правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС (ст. 382 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Відтак, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, у відповідності до КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 у справі № 806/2143/15, від 21 грудня 2020 року у справі №440/1810/19.

Аналіз предмету позову у справі, яка розглядається, свідчить, що підставою для звернення до суду із даними позовними вимогами є порушення (на думку позивача) його права на призначення пенсії, оскаржив рішення Пенсійного органу, прийнятого у 2022 році та просив зобов`язати призначити пенсію, зарахувавши до пільгового стажу період роботи з 15.06.2015 по 20.11.2017.

По-перше, при розгляду справи № 200/14140/21 позивач просив скасувати рішення пенсійного органу від 26.08.2021 № 16, у справі, яка розглядається позивач просить скасувати інше рішення Пенсійного органу, а саме - № 2 від 15.12.2022

По-друге, під час розгляду справи № 200/14140/21 судами дійсно не вирішено питання щодо правомірності незарахування періоду роботи з 15.06.2015 по 20.11.2017 до пільгового стажу позивача з підстав відсутності відмови управління щодо зарахування цих періодів до пільгового стажу позивача.

Період роботи позивача з 15.06.2015 по 20.11.2017, на даний час, зараховані до страхового стажу, однак, не зараховані до пільгового стажу, що підтверджується Формою РС-право.

Відтак, суд дійшов висновку, що спірне питання щодо зарахування періодів роботи позивача з 15.06.2015 по 20.11.2017 до пільгового стажу є не вирішеним на даний час та підлягає судового перегляду.

Суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі, не звернув увагу на вищевказані обставини, отже, в даному випадку наявні підстави стверджувати про виникнення між позивачем та відповідачем нового спору.

Висновок суду першої інстанції про наявність спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є безпідставними.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відтак, висновок суду першої інстанції щодо необхідності закриття провадження у справі не є обґрунтованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Згідно з ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи вищевикладене суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі діяв передчасно, а, відтак, ухвала суду першої інстанції є такою, що підлягає скасуванню та направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду з огляду на положення ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2023 року у справі № 200/441/23 - скасувати, а справу направити до Донецького окружного адміністративного суду для продовження розгляду

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26 червня 2023 року.

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв

І.В.Сіваченко