Справа № 200/4534/22
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2023-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2023 року справа №200/4534/22

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 листопада 2022 року (повне судове рішення складено 28 листопада 2022 року) у справі № 200/4534/22 (суддя в І інстанції Кониченко О.М.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

Представник Дяченко Олексій Володимирович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_2 , в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо неврахування "щомісячної додаткової грошової винагороди" та "індексації грошового забезпечення" при обрахунку ОСОБА_1 "грошової допомоги на оздоровлення", передбаченої статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (длі - Закон № 2011-XII) за 2015, 2016, 2017 роки;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 провести перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 "грошову допомогу на оздоровлення" за 2015, 2016, 2017 роки, передбачену статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону № 2011-XII з урахуванням "щомісячної додаткової грошової винагороди" та "індексації грошового забезпечення", виплаченої на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02.04.2021 у справі № 200/1523/21-а;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо неврахування "індексації грошового забезпечення" при обрахунку ОСОБА_1 "грошової допомоги на оздоровлення", передбаченої статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 № 2011-XII за 2018, 2019, 2020 роки;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 провести перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 "грошову допомогу на оздоровлення" за 2018, 2019, 2020 роки, передбачену статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону № 2011-XII, з урахуванням "індексації грошового забезпечення", виплаченої на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02.04.2021 у справі № 200/1523/21-а;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо неврахування "індексації грошового забезпечення" при обрахунку ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої частиною 2 статті 15 Закону № 2011-XII;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 провести перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, передбачену частиною 2 статті 15 Закону № 2011-XII з урахуванням "індексації грошового забезпечення", виплаченої на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02.04.2021 у справі № 200/1523/21-а;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо неврахування "індексації грошового забезпечення" при обрахунку ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки за 2015 - 2020 роки, передбаченої п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон № 3551-XII);

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 провести перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки за 2015 - 2020 роки, передбачену п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону № 3551-XII з урахуванням "індексації грошового забезпечення", виплаченої на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02.04.2021 у справі № 200/1523/21-а.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 28 листопада 2022 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо неврахування щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення при обрахунку ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення, передбаченої статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону № 2011-XII за 2015, 2016, 2017 роки.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 провести перерахунок та виплату на користь ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2015, 2016, 2017 роки, передбачену статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону № 2011-XII з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення, виплаченої на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02.04.2021 у справі № 200/1523/21-а.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо неврахування індексації грошового забезпечення при обрахунку ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення, передбаченої статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону № 2011-XII за 2018, 2019, 2020 роки.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 провести перерахунок та виплату на користь ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2018, 2019, 2020 роки, передбаченої статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону № 2011-XII з урахуванням індексації грошового забезпечення, виплаченої на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02.04.2021 у справі № 200/1523/21-а.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо неврахування індексації грошового забезпечення при обрахунку ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки за 2015 - 2020 роки, передбаченої п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону № 3551-XII.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 провести перерахунок та виплату на користь ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки за 2015 - 2020 роки, передбаченої п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону № 3551-XII з урахуванням індексації грошового забезпечення, виплаченої на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02.04.2021 у справі № 200/1523/21-а.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що системний аналіз положень статей 9, 15 Закону № 2011-XII, постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій», Інструкції про розміри і порядок виплати додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ № 73 від 02.02.2016, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.02.2016 за № 217/28347, дає підстави стверджувати, що винагорода не входить до структури і складу місячного грошового забезпечення військовослужбовців, з якого нараховується й виплачується матеріальна допомога на оздоровлення та підйомна допомога.

Винагорода має окремий, особливий і разовий вираз виплати, позаяк виплачується тільки тим категоріям військовослужбовцям, перелік яких наведений у цій постанові, і тоді, коли у фонді грошового забезпечення наявні (передбачені) кошти для їх виплати; вона (винагорода) виплачується як доповнення до суми грошового забезпечення та немає фіксованого розміру. Виплата цієї винагороди ставиться в залежність від порядку та умов, що нормативно встановлені розпорядником коштів, відповідно до яких, зокрема, щомісячна її виплата можлива, коли військовослужбовець перебуває на військовій службі

Щодо виплати допомоги на оздоровлення за 2015, 2016 та 2017 рік зазначає, що що позивач не оскаржував жодний наказ на підставі якого йому виплачувалася матеріальна допомога на оздоровлення та підйомна допомога під час їх отримання. Наголошує, що додаткова грошова винагорода не входить до складу грошового забезпечення.

Щодо нарахування га виплати грошової допомоги на оздоровлення передбаченої статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону № 2011-ХІІ за 2018, 2019 та 2020 роки зауважує, що матеріальна допомога на оздоровлення являється соціальною, цільовою виплатою, яка має разовий характер, а отже індексація грошових доходів не може включатись при розрахунку вказаної допомоги.

Щодо включення індексації грошового забезпечення у розрахунок одноразової грошової допомоги при звільнені у розмірі 50% місячного грошового забезпечення та грошової компенсації за невикористані під час військової служби додаткової відпустки, яка передбачена п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону № 3551-XII.

Відповідач вважає, що при нарахуванні одноразової грошової допомоги при звільнені за розрахунок береться місяць у якому військовослужбовця звільняють з військової служби та розрахунок складається з постійних виплат, а саме: посадовий оклад, оклад за військове звання, надбавка за вислугу років, надбавка за особливості проходження служби, премія та додаткова премія.

З вищезазначеного вбачається, що індексація грошового забезпечення не входить у розрахунок одноразової грошової допомоги при звільнені та компенсації за невикористані під час військової служби додаткової відпустки (із збереженням заробітної плати строком 14 днів на рік), яка передбачена п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону № 3551-XII.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України НОМЕР_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Позивач має статус учасника бойових дій, що підтверджено посвідченням НОМЕР_5 від 16.12.2015, виданим Східним регіональним управлінням Державної прикордонної служби України.

Військова частина НОМЕР_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 , організаційно-правова форма: державна організація (установа, заклад), засновник: Адміністрація державної прикордонної служби України, зареєстроване місцезнаходження: 87525, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Марата, буд. 16.

Позивач в обґрунтування позовної заяви зазначає, що з 28.09.2015 року по 13.09.2020 року проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 .

Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 11 вересня 2020 року №335-ОС позивача з 13 вересня 2020 року було звільнено з військової служби.

На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02.04.2021 року у справі № 200/1523/21-а та рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15.03.2021 у справі № 200/1526/21-а Військовою частиною НОМЕР_2 15 вересня 2021 року виплачено на користь позивача 176 533,58 грн.

Поряд з цим, позивачу стало відомо, що відповідач: при обрахунку розміру "грошової допомоги на оздоровлення" передбаченої статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону № 2011-ХІІ за 2015, 2016, 2017 роки протиправно не враховував "щомісячну додаткову грошову винагороду" та "індексацію грошового забезпечення" виплачену на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02.04.2021 у справі № 200/1523/21-а, а за 2018, 2019, 2020 роки "індексацію грошового забезпечення" виплачену на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02.04.2021 у справі № 200/1523/21-а; при обрахунку "одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби" за 8 календарних років передбаченої частиною 2 статті 15 Закону № 2011-ХІІ протиправно не врахував "індексацію грошового забезпечення" виплачену на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02.04.2021 у справі № 200/1523/21-а; при обрахунку розміру грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015-2020 роки протиправно не врахував "індексацію грошового забезпечення" виплачену на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02.04.2021 у справі № 200/1523/21-а.

Позивач вважав, що така протиправна бездіяльність відповідача призвела до того, що позивачу в неповному обсязі здійснено нарахування та виплату грошової допомоги на оздоровлення за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020 роки, одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, а також грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 02.04.2021 у справі № 200/1521/21-а позовні вимоги ОСОБА_1 до Краматорського прикордонного загону (Військова частина НОМЕР_2 ) Прикордонної служби України задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність Краматорського прикордонного загону (Військова частина НОМЕР_2 ) Прикордонної служби України щодо невиплати ОСОБА_1 в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року; визнано протиправними дії Краматорського прикордонного загону (Військова частина НОМЕР_2 ) Прикордонної служби України щодо застосування липня 2015 року як місяця з якого починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 01.12.2015 по 28.02.2018; зобов`язано Краматорський прикордонний загін (Військова частина НОМЕР_2 ) Прикордонної служби України нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року; визнано протиправною бездіяльність Краматорського прикордонного загону (Військова частина НОМЕР_2 ) Прикордонної служби України щодо невиплати ОСОБА_1 в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 13.09.2020 з урахуванням абзацу четвертого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078; зобов`язано Краматорський прикордонний загін (Військова частина НОМЕР_2 ) Прикордонної служби України нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 13.09.2020 з урахуванням абзацу четвертого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15.03.2021 у справі № 200/1526/21-а адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 задоволено: визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби та зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням індексації грошового забезпечення.

Згідно ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Спершу слід зазначити, що рішення місцевого суду оскаржено лише відповідачем. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Таким чином, оскільки судове рішення позивачем не оскаржене, апеляційному перегляду підлягає рішення місцевого суду лише в частині, в якій задоволені позовні вимоги. В іншій частині судове рішення апеляційному перегляду не підлягає і має бути залишено без змін.

Згідно ст. 3 Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 25 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», держава забезпечує соціальний захист особового складу Державної прикордонної служби України відповідно до Конституції України, цього Закону та інших актів законодавства.

Військовослужбовці Державної прикордонної служби України користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», цього Закону, інших актів законодавства.

Закон № 2011-XII визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно ст. 1-2 Закону № 2011-XII, військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 9 Закону № 2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Згідно ч. 1 ст. 10-1, ч. 3 ст. 15 Закону № 2011-XII, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

Військовослужбовцям виплачуються грошова допомога на оздоровлення та державна допомога сім`ям з дітьми в порядку і розмірах, що визначаються законодавством України.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 15 Закону № 2011-XII, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Згідно ст. 16-2 Закону України «Про відпустки» № 504/96-ВР, учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особам, реабілітованим відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років», із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Відповідно до ст. 6 Закону № 3551-XII, учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України № 3551-XII, учасникам бойових дій, визначених в ст. 6 цього Закону, надається пільга у вигляді використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Згідно абз. 3 ч. 14 ст. 10-1 Закону України № 2011-XII, у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення військовослужбовців, які проходять військову службу в органах виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері охорони державного кордону - Державної прикордонної служби України визначено Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України 25 червня 2018 року № 558 (далі - Інструкція № 558).

Відповідно до п.п. 2, 3, 7, 9 розділу I «Загальні положення» Інструкції № 558, у цій Інструкції термін «грошове забезпечення» означає гарантоване державою грошове забезпечення в обсязі, що відповідає умовам проходження військової служби та стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення складається із: посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Місячне грошове забезпечення - грошове забезпечення, на отримання якого у відповідному місяці має право військовослужбовець згідно із чинним законодавством.

Місячне грошове забезпечення складається із: основних видів грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням); щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, премія).

Грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується в органах Держприкордонслужби за місцем їх служби або органом, у якому вони перебувають на фінансовому забезпеченні згідно з приміткою до штату.

Грошове забезпечення, що належить військовослужбовцю і своєчасно не виплачено йому або виплачено в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього.

Індексація грошового забезпечення військовослужбовцям здійснюється в порядку та розмірах, установлених законодавством.

Відповідно до підпунктів 1-2, 5 п. 7 розділу IV «Порядок, умови та розміри виплати одноразових додаткових видів грошового забезпечення» Інструкції № 558, військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) один раз на рік надається допомога для оздоровлення (далі - допомога) в розмірі місячного грошового забезпечення.

Допомога надається військовослужбовцям за їх рапортом за місцем штатної служби на підставі наказу начальника (командира) органу Держприкордонслужби, а начальникові (командирові) - на підставі наказу начальника вищого рівня із зазначенням у ньому розміру допомоги.

Розмір допомоги визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім одноразових додаткових видів та винагород), які військовослужбовець отримує за займаною ним штатною посадою на день видання наказу про надання цієї допомоги.

Відповідно до п. 6 розділу V «Порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення військовослужбовцям залежно від умов проходження служби» Інструкції № 558, грошова компенсація за всі невикористані дні відпустки провадиться виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого має військовослужбовець відповідно до чинного законодавства, на день виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення місячного розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів.

Згідно підпунктів 1, 6 п. 9 розділу V «Порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення військовослужбовцям залежно від умов проходження служби» Інструкції № 558, військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які в разі звільнення з військової служби мають право на отримання одноразової грошової допомоги, до їх грошового забезпечення, з якого нараховується ця одноразова грошова допомога, включаються для військовослужбовців, що звільняються з посад, на які вони були призначені, - посадовий оклад, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) […].

Щомісячна додаткова грошова винагорода була встановлена Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» (далі - Постанова № 889), яка втратила чинність 01.03.2018 на підставі Постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року № 704.

Підпунктом 5 пункту 1 Постанови № 889 визначено, що військовослужбовцям Державної прикордонної служби (крім тих, що зазначені в підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби) установлено щомісячну додаткову грошову винагороду у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Згідно пункту 2 Постанови № 889, граничні розміри, порядок та умови виплати цієї винагороди визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ та адміністрацією Державної прикордонної служби за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.

Відповідно до п.п. 2, 6, 8 Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 02.02.2016 № 73, яка втратила чинність 09.11.2018 року на підставі Постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року № 704, виплата винагороди здійснюється в таких розмірах військовослужбовцям (крім зазначених у підпункті 1 цього пункту) - до 60 відсотків місячного грошового забезпечення.

Розміри винагороди для органів Держприкордонслужби з урахуванням виконання покладених завдань, особливостей умов проходження служби військовослужбовцями встановлюються наказами Адміністрації Держприкордонслужби в межах видатків на грошове забезпечення, передбачених для Держприкордонслужби у Державному бюджеті України на відповідний рік.

Винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць на підставі наказу начальника (командира) органу Держприкордонслужби; начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби - на підставі наказів вищих начальників.

Винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення та інших одноразових виплат.

Вирішуючи спірні правовідносини, керуючись приписами ч. 5 ст. 242 КАС України, суд вважає за необхідне застосувати висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.11.2021 у справі № 825/997/17 та у постанові Верховного Суду від 21.01.2022 по справі № 520/8887/2020, згідно яких при застосуванні підзаконних актів, яким є зазначена Інструкція слід враховувати пріоритетність законів над підзаконними актами та дискрецію держави щодо визначення порядку та розміру гарантій особам, які проходять військову службу.

Водночас, встановлення підзаконним нормативно-правовим актом порядку та умов виплати щомісячної додаткової грошової винагороди не може звужувати чи заперечувати право на отримання такої винагороди, встановлене актом вищої юридичної сили.

Ієрархічні колізії нормативно-правових актів долаються шляхом застосування норми, яка закріплена в нормативно-правовому акті, що має вищу юридичну силу.

Тому, при визначенні розміру грошового забезпечення в спірних правовідносинах має бути застосовані приписи Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постанови № 899, а не Інструкції № 73 відносно обмеження включення до грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, з якого нараховується грошова допомога на оздоровлення.

Відтак, місцевий суд дійшов правильного висновку, що щомісячна додаткова грошова винагорода входить до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого обчислюється грошова допомога на оздоровлення.

З огляду на викладене, місцевий суд дійшов правильного висновку, що позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_2 щодо неврахування щомісячної додаткової грошової винагороди за 2015, 2016, 2017 роки та зобов`язання відповідача провести відповідний перерахунок та виплату грошової допомоги на оздоровлення підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог відносно не включення індексації грошового забезпечення при обчисленні грошової допомоги на оздоровлення за 2015-2020 роки, одноразової грошової допомоги, передбаченої частиною 2 статті 15 Закону № 2011-XII, грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки за 2015 - 2020 роки.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначено Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-ХІІ (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; надалі - Закон № 1282-ХІІ).

Зокрема, статтею 2 Закону № 1282-ХІІ передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до статті 4 Закону № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок № 1078).

Пунктом 5 вказаного Порядку передбачено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Отже правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють повторне виникнення права па отримання індексації.

Досліджуючи питання врахування індексації грошового забезпечення при обчисленні спірних виплат, суд враховує позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.11.2021 у справі № 825/997/17, в якій зазначено, що субсидіарне застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини, дає підстави для правового висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг.

Правова позиція стосовно систематичного та постійного характеру виплати індексації наведена також у постановах Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 638/9697/17, від 30 грудня 2020 року у справі № 359/8843/16-а.

Отже, здійснивши системний аналіз норм, якими врегульовано спірні правовідносини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення), тому вона підлягає урахуванню у складі грошового забезпечення як щомісячний додатковий вид грошового забезпечення для обчислення грошової допомоги на оздоровлення, одноразової грошової допомоги, передбаченої частиною 2 статті 15 Закону № 2011-XII, грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки учасника бойових дій.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 29.04.2020 у справі № 240/10130/19, від 03.04.2019 у справі № 638/9697/17.

В спірних правовідносинах нарахування та виплата індексації грошового забезпечення позивачу за період служби продовж 2015-2020 років була предметом розгляду в адміністративній справі № 200/1521/21-а.

На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02.04.2021 року у справі № 200/1521/21-а відповідачем було проведено перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення за період з 2015 року по 2020 рік.

Виплату кошів на виконання рішення суду було проведено 15 вересня 2021 року.

Поряд з цим, згідно Витягу з наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби від 11.09.2020 № 335-ОС позивачу виплачено грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки учасника бойових дій за 2015 - 2020 роки.

Отже нарахована та виплачена на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02.04.2021 у справі № 200/1521/21-а індексація грошового забезпечення не була врахована відповідачем при виплаті позивачу грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки учасника бойових дій за 2015 - 2020 роки у вересні 2020 року.

Те саме стосується і грошової допомоги на оздоровлення, яка позивачу виплачувалась щорічно та востаннє була виплачена в 2020 році на підставі наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби від 11.09.2020 № 335-ОС.

Одноразова грошова допомога, передбачена частиною 2 статті 15 Закону № 2011-XII була нарахована та виплачена позивачу 15.09.2021 на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15.03.2021 у справі № 200/1526/21-а одночасно з індексацією грошового забезпечення на виконання рішення суду у справі № 200/1521/21-а.

Слід врахувати, що на момент виплати вказаної допомоги вже набрало чинності рішення суду у справі № 200/1521/21-а, отже вказана допомога підлягала виплаті у розмірі, що враховує індексацію грошового забезпечення позивача, нараховану на виконання рішення суду у справі № 200/1521/21-а, однак, жодних доказів, того, що відповідач обчислив вказану допомогу без врахування означеного рішення суду сторонами суду не надано, отже існування обставин, за яких позивач вважає було порушено його права, позивачем не доведено, що є невиконанням процесуального обов`язку покладеного на нього ч.ч. 1, 5 ст. 77 КАС України.

Таким чином, місцевий суд дійшов обгрунтованого висновку про передчасність позовних вимог в цій частині та відмову в їх задоволенні.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 листопада 2022 року у справі № 200/4534/22 - залишити без змін.

Повне судове рішення - 27 червня 2023 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук