Справа № 440/8183/23
Суддя: О.В. Гіглава
Дата ухвалення: 2023-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

26 червня 2023 рокум. ПолтаваСправа № 440/8183/23

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Гіглава О.В., перевіривши матеріали позову ОСОБА_1 до Державної установи "Полтавська установа виконання покарань (№23)" про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

12 червня 2023 року (згідно відбитку поштового штампу на конверті) ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної установи "Полтавська установа виконання покарань (№23)", у якій просить:

- визнати протиправними дій Державної установи "Полтавська установа виконання покарань (№23)" щодо подання матеріалів від 15.07.2022 №222ДСК/ВС на переведення засудженого ОСОБА_1 до іншої установи виконання покарань;

- зобов`язати Державну установу "Полтавська установа виконання покарань (№23)" відкликати матеріали від 15.07.2022 №222ДСК/ВС на переведення засудженого ОСОБА_1 до іншої установи виконання покарань у зв`язку із зазначенням недостовірних відомостей;

- стягнути з Державної установи "Полтавська установа виконання покарань (№23)" на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 1500000,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

В ході з`ясування вказаних питань, судом встановлено наступне.

Частиною третьою статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, встановлюється ставка судового збору в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, встановлюється ставка судового збору в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно частини третьої статті 6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2023 року - 2684 гривня.

Як слідує з матеріалів позову, предметом спору у цій справі є дві немайнові вимоги про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, які мають бути оплачені судовим збором в розмірі 5368,00 грн.

Позивачем до позовної заяви документ про сплату судового збору не додано.

Натомість, до позовної заяви додано клопотання про звільнення позивача від сплати судового збору на підставі статті 8 Закону України "Про судовий збір" як такого, що засуджений до покарання у виді довічного позбавлення волі та не має будь яких доходів.

Оцінюючи обґрунтованість вказаного клопотання, суд зауважує, що згідно із частиною першою статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Також, положеннями статті 8 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що єдиною підставою для звільнення, розстрочки, відстрочки від сплати судового збору є незадовільний майновий стан сторони, тобто фізичної особи. Звільнення сторони від сплати судового збору є правом, а не обов`язком суду. При цьому, клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене у позовній заяві, яка подається до суду, або окремим документом.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Довідкою Державної установи "Закарпатська установа виконання покарань (№9)" від 03.01.2023 №12/7/3, виданою на засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_1 1983 р.н., підтверджено, що станом на 03.01.2023 кошти на особовому рахунку засудженого ОСОБА_1 відсутні, ніяких доходів/заробітної плати засуджений не отримує.

З огляду на викладене та зважаючи на те, що ОСОБА_1 на даний час є засудженим до довічного позбавлення волі та утримується у Державній установі "Закарпатська установа виконання покарань (№9)", а також немає ніяких доходів/заробітної плати не отримує, тобто майновий стан ОСОБА_1 перешкоджає сплаті ним судового збору у встановленому законодавством України порядку і розмірі, суд дійшов висновку про необхідність звільнення ОСОБА_1 від оплати судових витрат у справі №440/8183/23.

Отже, клопотання позивача про звільнення від оплати судового збору підлягає задоволенню.

Водночас, частиною першою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частин другої та третьої цієї статті для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як слідує зі змісту позовної заяви, предметом оскарження у цій справі є протиправні, на думку позивача, дії Державної установи "Полтавська установа виконання покарань (№23)" щодо подання ще 15.07.2022 матеріалів №222ДСК/ВС на переведення засудженого ОСОБА_1 до іншої установи виконання покарань.

Позивач же із заявленими позовними вимогами згідно даних на вхідному штампі на конверті звернувся до суду лише 12.06.2023, тобто з порушенням шестимісячного строку звернення до суду.

Відповідно до частини шостої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України у разі пропуску строку звернення до суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Позивачем до позовної заяви додано клопотання про поновлення пропущеного строку, яке вмотивоване тим, що про протиправні дії відповідача позивачу стало відомо з відзиву у справі №320/2048/23, який він отримав 29.05.2023. Одразу після цього позивач звернувся до Ужгородського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги і за наслідками такого звернення 10.03.2023 йому було призначено адвоката для представництва інтересів у справі про складання до Полтавського окружного адміністративного суду позову (доручення від 10.03.2023 №162).

Надаючи оцінку поважності причин пропуску строку звернення до суду з позовом, суд зазначає наступне.

У численній практиці Верховного Суду, в тому числі у постановах від 13.02.2018 у справі №308/12874/16-а, від 14.02.2019 у справі №805/3881/18-а від 01.12.2020 у справі №807/658/18, від 05.03.2021 у справі № 140/1738/19, Верховним Судом викладені висновки про те, що "поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Суд зазначає, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс та інші проти Великобританії, рішення від 22 жовтня 1996 року, справа Девеер проти Бельгії, рішення від 27 лютого 1980 року)."

Також Верховним Судом неодноразово, зокрема у постановах від 11.07.2019 у справі №0940/1181/18, від 31.10.2019 у справі № 823/1915/18, від 22.01.2020 у справі №826/4464/17, від 16.07.2020 у справі № 487/3042/16-а тощо, була висловлена позиція, згідно з якою пропуск відповідного строку на звернення до суду через необізнаність щодо прийнятих актів законодавства або байдужість до своїх прав чи небажання скористатися цим правом не є поважними причинами пропуску строку та, відповідно, підставою для поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом.

Отже, поновленню підлягають лише такі встановлені законом процесуальні строки, які порушені з поважних причин. В свою чергу поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та не залежала від волевиявлення особи.

Посилання позивача на ту обставину, що про протиправні дії відповідача йому стало відомо з відзиву у справі №320/2048/23, який він отримав 29.05.2023, судом оцінюються критично з огляду на недолучення позивачем до матеріалів цієї позовної заяви жодних документальних доказів, які б підтверджували вказану обставину.

При цьому, суд зауважує також на тому, що згідно доручення №162 адвоката позивачу для представлення його інтересів у справі про складання до Полтавського окружного адміністративного суду позову про визнання протиправними дій посадових осіб Полтавського УВП №23 та стягнення моральної шкоди, завданої протиправними діями УВП "23, було призначено 10.03.2023, чим фактично спростовуються твердження позивача про отримання ним відзиву у справі №320/2048/23 лише 29.05.2023, оскільки за доводами останнього, саме отримання такого відзиву передувало та, як наслідок, слугувало підставою для його звернення до Ужгородського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги з метою призначення адвоката для представлення його інтересів у суді у цій справі №440/8183/23 та який йому був наданий 10.03.2023.

Отже, на переконання суду, позивачем не наведено достатніх та переконливих аргументів на підтвердження наявності об`єктивних, непереборних та істотних перешкод на звернення до адміністративного суду протягом встановленого законом строку та наведені позивачем обставини носять суб`єктивний характер та не є достатніми для висновку про наявність підстав для поновлення строку звернення до суду з позовом.

Відповідно до частини першої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Таким чином, позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення вказаного недоліку.

Керуючись статтями 122, 123, 133, 161, 169, 171, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Клопотання позивача про звільнення від оплати судового збору - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору у справі №440/8183/23.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державної установи "Полтавська установа виконання покарань (№23)" про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліку - десять днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Недолік необхідно усунути шляхом надання до Полтавського окружного адміністративного суду клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду з зазначенням інших підстав пропуску строку та доказами поважності причин його пропуску.

Роз`яснити позивачу, що у разі неусунення недоліку позовної заяви, вона буде повернута.

Також роз`яснити, що процесуальні строки, встановлені судом у цьому судовому рішенні, відповідно до пункту 3 розділу VІ "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України можуть бути продовжені судом за відповідною заявою учасника справи.

Копію ухвали направити особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя О.В. Гіглава