Справа № 160/4288/23
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2023-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 травня 2023 року Справа № 160/4288/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді Ніколайчук С.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що позивач не погоджується з оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, зазначаючи, що воно прийняте відповідачем за результатами проведеної перевірки, якою встановлено порушення п.230.1.2 п.230.1 ст.230 ПК України. Так, ПрАТ «ЦГЗК» на акцизному складі (комбінат 1), уніфікований номер 10105665, що розташований за адресою: вул.Двінська, 69, м.Кривий Ріг, Дніпропетровська область, у період з січня 2020 р. по вересень 2020 р. здійснювалась господарська діяльність із зберігання, приймання пального з використанням резервуарів для зберігання пального які обладнані рівнемірами-лічильниками у кількості 12 шт. відповідно до кількості введених в експлуатацію резервуарів пального, які були не зареєстровані в Реєстрі. Проте позивач не погоджується з прийнятим рішенням та зазначає, що на момент фактичної перевірки акцизного складу ПрАТ «ЦГЗК» резервуари з бензином, газом та дизельним пальним, які підприємство використовує виключно для власних потреб, були обладнані витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками та здійснена їх реєстрація в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі. Також в акті «Про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової та/або роздрібної торгівлі пальним» №1475/04-36-09-03/00190977 від 30.04.2021 контролюючим органом не доведено, що ПрАТ «ЦГЗК» вчиняло певні дії або допускало бездіяльність, за які передбачена відповідальність та діяло нерозумно, недобросовісно та без належної обачності. Наведене вище, на думку позивача, вказує, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки з боку позивача відсутній факт порушення законодавства.
Ухвалою від 13.03.2023 суд відкрив провадження у адміністративній справі; справу №160/4288/23 та призначив до розгляду за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
07.04.2023 представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначено, що наказ №1885-п від 22.04.2021, виданий Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області не містить підстав для проведення перевірки. Відповідальність розпорядників акцизних складів за відсутність обладнання акцизних складів, на території яких здійснюється діяльність з переробки нафти, газового конденсату, природного газу та їх суміші з метою вилучення цільових компонентів (сировини), що передбачає повний технологічний цикл з переробки в готову продукцію (пальне) може наступити лише з 01.07.2020, тобто фактично законодавець надав розпорядникам вказаних складів додатковий термін для обладнання акцизних складів рівнемірами-лічильниками та витратомірами-лічильниками.
24.04.2023 представник позивача подав до суду додаткові пояснення, в яких вказаво, що складом правопорушення, визначеного пункту 128-1.1 статті 128 Податкового кодексу України, за яке передбачена штрафна санкція, є саме необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників. При цьому, ані зазначена норма, ані інші положення Податкового кодексу України, як вже було зазначено вище, не передбачають відповідальності за порушення строку обладнання або реєстрації зазначених рівнемірів та витратомірів. На момент фактичної перевірки акцизного складу ПРАТ «ЦГЗК» резервуари з бензином, газом та дизельним пальним, які підприємство використовує виключно для власних потреб, були обладнані витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками та здійснена їх реєстрація в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі. Зазначені обставини не заперечуються відповідачем. В акті перевірки відсутня повна інформація щодо виявлених у позивача витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, а саме їх заводських номерів, дат введення в експлуатацію, з приводу яких у подальшому здійснені спірні донарахування податкових зобов`язань. У тому числі відсутні в акті перевірки відомості про те, які саме витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники рівня пального у резервуарі на дату проведення фактичної перевірки не були зареєстровані у відповідному Єдиному державному реєстрі та експлуатувалися. На думку представника позивача, вказане суттєво впливає на обґрунтованість прийняття спірного податкового повідомлення-рішення.
27.04.2023 представником відповідача подані до суду додаткові пояснення, в яких вказано, що на підтвердження здійснення діяльності з переробки нафти, газового конденсату, природного газу та їх суміші з метою вилучення цільових компонентів (сировини), що передбачає повний технологічний цикл їх переробки в готову продукцію (пальне) позивачем не надано жодного належного доказу. Таким чином, позивач необґрунтовано та безпідставно посилається на абзац пункту 18 підрозділу 5 розділу ХХ ПК України. Місткість резервуарів ПрАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат», за адресою м. Кривий Ріг, Тернівський район, вул. Двінська, 6 становить 625м. Так, згідно з абзацом 2 пункту 8, норми пункту 128-1.1 статті 128-1 цього Кодексу застосовуються, зокрема, з 1 січня 2020 року - до розпорядника акцизного складу, на акцизному склалі якого розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метр (крім розпорядника акцизного складу, який до 1 липня 2019 року не підпадав під визначення платника податку відповідно до пункту 212.1 статті 212 цього Кодексу). Таким чином, контролюючим органом правильно встановлено відповідальність, що передбачена пунктом 128-1.1 статті 128-1 ПК України.
Справа розглядається судом в порядку спрощеного провадження за приписами статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Видами діяльності за КВЕД є: 07.10 Добування залізних руд (основний); 42.99 Будівництво інших споруд, н.в.і.у.; 46.12 Діяльність посередників у торгівлі паливом, рудами, металами та промисловими хімічними речовинами; 85.32 Професійно-технічна освіта; 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 47.30 Роздрібна торгівля пальним; 49.39 Інший пасажирський наземний транспорт, н.в.і.у.; 38.32 Відновлення відсортованих відходів.
Керуючись ст.19-1, ст.20, пп.75.1.3 п.75.1 ст.75, пп.80.2.5 п.80.2. ст.80 ПК України Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області прийнято наказ №1885-п від 22.04.2021 про проведення фактичної перевірки ПрАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» за адресою вул.Двінська, 69, з питань дотримання законодавства у сфері обігу підакцизних товарів. Період діяльності який буде перевірятись: згідно ст.102 ПК України. Перевірку наказано розпочати з 22.04.2021, тривалістю не більше 10 діб.
Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області на підставі наказу №1885-п від 22.04.2021 та направлень на перевірку від 22.04.2021 року №2036 та №2038, проведено фактичну перевірку ПрАТ «ЦГЗК» за адресою: вул.Двінська, 69, м.Кривий Ріг, Дніпропетровська область.
Від підписання вищезазначеного акту фактичної перевірки представник позивача відмовився, про що було складено акт відмови від підписання та отримання акту перевірки від 30.04.2021 №402/04-36-09-03/00190977.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладеним в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.
Таким чином, звертаючись до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення, позивач вправі посилатись на процедурні порушення проведення перевірки та надіслання рішень за результатами перевірки, а суд зобов`язаний надавати правову оцінку таким доводам позивача в першу чергу.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 вересня 2021 року у справі №816/228/17 сформулювала правовий висновок, відповідно до якого неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.
Контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення (пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України).
Відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України визначено права контролюючих органів, контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків.
Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно із пп.75.1.3 п.75.1 ст.75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Підстави проведення фактичної перевірки регламентовано статтею 80 ПК України, відповідно до пункту 80.2 якої фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:
- у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів (пп.80.2.1 п.80.2 ст.80);
- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (пп.80.2.2 п.80.2 ст.80);
- письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування (пп.80.2.3 п.80.2 ст.80);
- неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками (пп.80.2.4 п.80.2 ст.80);
- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального (пп.80.2.5 п.80.2 ст.80);
- у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3 (щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (пп.80.2.6 п.80.2 ст.80);
- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації (пп.80.2.7 п.80.2 ст.80).
Відповідно до п.81.1 ст.81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи-платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи-платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Як зазначено у п.86.1 ст.86 ПК України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.
Пунктом 86.8 ст.86 ПК України встановлено, що податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки - з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.
Аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку на користь того, що здійснення перевірки є необхідною передумовою для винесення податкових повідомлень-рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами. Тому за відсутності проведеної перевірки як юридичного факту у контролюючого органу відсутня компетенція на винесення податкового повідомлення-рішення.
У випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.
Відповідно до матеріалів справи відповідач, обґрунтовуючи правомірність проведення фактичної перевірки, посилається на те, що в наказі Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №1885-п від 22.04.2021 міститься посилання на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України.
В свою чергу, для призначення та проведення фактичної перевірки платника податків не достатньо вказати номер підпункту статті Податкового кодексу України.
Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 11.06.2019 у справі №1440/2045/18.
Приймаючи наказ про проведення фактичної перевірки позивача, контролюючий орган лише обмежився посиланнями на норми чинного законодавства, в тому числі норми Податкового кодексу України, якими визначено підстави для проведення фактичної перевірки платника податків, але при цьому відповідач жодним чином не обґрунтував, що саме зумовило необхідність проведення перевірки позивача, наявність (отримання) якої саме інформації стало приводом для її проведення.
На думку суду, підстави проведення перевірки, зазначені в документах на перевірку, повинні бути очевидними і зрозумілими не лише для контролюючого органу, але й для платника податків, що безпосередньо пов`язано з реалізацією останнім права на захист своїх інтересів.
Натомість, у даному випадку, податковий орган посилався на загальні формулювання, без конкретної підстави для проведення перевірки.
Хоч відповідач повинен чітко обґрунтувати конкретні підстави для перевірки та зазначити конкретну мету її проведення.
Аналогічні висновки щодо необхідності зазначення у наказі про проведення фактичної перевірки посилання на конкретні підстави для проведення фактичної перевірки викладено в постанові Верховного Суду від 04.09.2020 року у справі № 821/1274/18.
Суд погоджується з доводами позивача, що відповідач у наказі від 22.04.2021 року №1885-п жодним чином не обґрунтував наявність підстав для перевірки, передбачених підпунктами 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України.
За наведених обставин та встановлених фактів, що фактична перевірка ПрАТ «ЦГЗК» не може вважатися правомірною, оскільки зі змісту вказаного вище наказу неможливо встановити, яку саме інформацію про порушення платником податку тих вимог законодавства, що підпадають під предмет фактичної перевірки, отримало або мало у своєму розпорядженні Головне управління ДПС у Дніпропетровській області, що стала у подальшому підставою для прийняття наказу №1885-п від 22.04.2021.
Однак враховуючи той факт, що перевірка за наказом №1885-п від 22.04.2021 вже проведена, суд з метою повного дослідження обставин справи, вважає за необхідне розглянути питання прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення з дослідженням питання наявності порушень законодавства в діях позивача.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює ПК України.
Відповідно до п.230.1 статті 230 ПК України акцизні склади та акцизні склади пересувні утворюються з метою підвищення ефективності роботи із запобігання та боротьби з незаконним виробництвом і обігом спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів, пального, посилення контролю за повнотою та своєчасністю надходження до бюджету акцизного податку.
Згідно із п.п.4.1.6 п.14.1 ст.14 ПК України акцизний склад - це приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.
За змістом п.п.230.1.2 п.230.1 ст.230 ПК України акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі, а для скрапленого газу (пропану або суміші пропану з бутаном), інших газів, бутану, ізобутану за кодами згідно з УКТ ЗЕД 2711 12 11 00, 2711 12 19 00, 2711 12 91 00, 2711 12 93 00, 2711 12 94 00, 2711 12 97 00, 2711 13 10 00, 2711 13 30 00, 2711 13 91 00, 2711 13 97 00, 2711 14 00 00, 2711 19 00 00, 2901 10 00 10 - також можуть бути обладнані пристроями для вимірювання рівня або відсотка пального у резервуарі (далі - рівнемір-лічильник) на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі.
Акцизні склади, на яких здійснюються виключно зберігання та реалізація пального, що отримується та реалізується виключно у споживчій тарі без зміни розфасовки, а також скрапленого газу природного, бензолу, метанолу, не обладнуються витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.
Положеннями п.п.230.1.2 п.230.1 ст.230 ПК України також передбачено, що витратоміри-лічильники та резервуари повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, проведені відповідно до законодавства, а рівнеміри-лічильники повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, або калібрування, проведені відповідно до законодавства. У разі відсутності позитивного результату повірки або оцінки відповідності, або калібрування витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників для цілей цього Кодексу акцизні склади, на яких вони розташовані, вважаються необладнаними витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.
Паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки, встановлені на акцизних складах, на які є позитивні результати повірки або оцінка відповідності, проведені відповідно до законодавства, виконують функції витратомірів-лічильників.
Платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати:
а) усі розташовані на акцизних складах резервуари, введені в експлуатацію, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники у розрізі акцизних складів - в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі;
б) усі акцизні склади - в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.
Один акцизний склад може бути зареєстрований виключно одним розпорядником акцизного складу. Один розпорядник акцизного складу може зареєструвати один і більше акцизних складів.
Відповідно до п.12 підрозділу 5 розділу ХХ ПК України встановлено, що розпорядники акцизних складів відповідно до вимог цього Кодексу зобов`язані обладнати акцизні склади витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками та зареєструвати їх в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі в такі строки:
акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів, - не пізніше 1 січня 2020 року.
Норми пункту 128-1 статті128-1 ПК України, в редакції на дату винесення спірного податкового повідомлення-рішення, передбачають за необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі, а також необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового витратоміра-лічильника спирту етилового на місці отримання та відпуску спирту етилового, розташованого на акцизному складі, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 20 000 гривень за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу або за кожне місце отримання та відпуску спирту етилового, та/або незареєстрований витратомір-лічильник/витратомір-лічильник спирту етилового.
Згідно із п.18 підрозділу 5 розділу XX ПК України норми пункту 128-1.1статті 128-1 цього Кодексу застосовуються:
з 1 липня 2019 року - до розпорядників акцизних складів, на яких розташовано резервуари, загальна місткість яких перевищує 20 000 куб. метрів (крім розпорядника акцизного складу, який до 1 липня 2019 року не підпадав під визначення платника податку відповідно до пункту 212.1статті 212 цього Кодексу);
з 1 жовтня 2019 року - до розпорядника акцизного складу, на акцизному складі якого розташовано резервуари, загальна місткість яких перевищує 1000 куб. метрів, але не перевищує 20 000 куб. метрів (крім розпорядника акцизного складу, який до 1 липня 2019 року не підпадав під визначення платника податку відповідно до пункту 212.1статті 212 цього Кодексу);
з 1 квітня 2020 року - до розпорядників акцизних складів, на яких розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів (крім розпорядника акцизного складу, який до 1 липня 2019 року не підпадав під визначення платника податку відповідно до пункту 212.1статті 212 цього Кодексу);
з 1 липня 2020 року - до розпорядника акцизного складу, який до 1 липня 2019 року не підпадав під визначення платника податку відповідно до пункту 212.1статті 212 цього Кодексу (незалежно від загальної місткості резервуарів, розташованих на акцизному складі такого розпорядника), а також до вітчизняних підприємств, на яких здійснюється діяльність з переробки нафти, газового конденсату, природного газу та їх суміші з метою вилучення цільових компонентів (сировини), що передбачає повний технологічний цикл їх переробки в готову продукцію (пальне).
Позивач зазначає, що відповідно до п.18 підрозділу 5 розділу ХХ ПК України ПрАТ «ЦГЗК» є розпорядником акцизного складу №1005665 та відноситься до вітчизняних підприємств, на яких здійснюється діяльність з переробки нафти, газового конденсату, природного газу та їх суміші з метою вилучення цільових компонентів (сировини), що передбачає повний технологічний цикл з переробки в готову продукцію (пальне).
Законом України № 530-ХІІ від 17.03.2020 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) внесені зміни до ч.2 ст.14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», яка наводить перелік форс-мажорних обставин та до таких віднесено карантин, встановлений Кабінетом Міністрів України. Так, наказом ПрАТ «ЦГЗК» від 18.03.2020 №246 «Про переведення працівників підприємства на режим роботи з дистанційним доступом» з 18.03.2020 до відміни наказу переведено працівників, які не задіяні безпосередньо у виробничому процесі на дистанційний режим роботи. Такий режим спричинив труднощі у виконанні посадових обов`язків працівниками. Тому, технічне забезпечення умов дистанційного режиму праці програмно-технічними засобами, налагодження мережевого доступу та призвело до затримки виконання рішень та завдань у роботі кожного працівника. Вищезазначені події вплинули на всі процеси комунікації, як в межах підприємства, так і за його межами, що призвело до затримки введення обладнання в експлуатацію.
Згідно із договором №1659-58-10 з ТОВ «БАРС» від 12.10.2018 та додаткових угод №1 (6535) від 03.12.2018, №2 (5796) від 15.11.2019, №3 (5972) від 29.11.2019 відбувалося впровадження Автоматизованої системи обліку витрат палива на ПрАТ «ЦГЗК». До 31.12.2019 все обладнання підрядником було змонтоване в повному обсязі та відповідно до договірних умов. До 26.03.2020 відбувалося налагодження програмного забезпечення щодо приведення його відповідно до умов ПрАТ «ЦГЗК» з формування звітності податкового обліку.
Автоматизовану систему обліку витрат палива було введено в дослідно-промислову експлуатацію згідно із наказом №278 від 27.03.2020 по закінченню дослідно-промислової експлуатації були виявлені недоліки в роботі системи АСОВП. На адресу підрядника було направлено лист-повідомлення №2380/47 від 29.05.2020 на усунення недоліків в роботі системи АСОВП та остаточне її налагодження. Після усунення недоліків в роботі системи АСОВП та згідно із наказом №278 розпочато промислову експлуатацію та реєстрацію у Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників і рівномірів-лічильників рівня пального у резервуарі обладнання. В акті перевірки відсутня повна інформація щодо виявлених у позивача витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, а саме їх заводських номерів, дат введення в експлуатацію, з приводу яких у подальшому здійснені спірні донарахування податкових зобов`язань. У тому числі відсутні в акті перевірки відомості про те, які саме витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники рівня пального у резервуарі на дату проведення фактичної перевірки не були зареєстровані у відповідному Єдиному державному реєстрі та експлуатувалися.
Законом України «Про внесення змін до ПК України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування акцизного податку» №391-IX від 18.12.2019 р. п.18 підрозділу 5 розділу ХХ ПК України було доповнено абзацом 5, яким встановлено, що норми п.128-1 ст.128 Кодексу застосовуються до вітчизняних підприємств, на яких здійснюється діяльність з переробки нафти, газового конденсату, природного газу та їх суміші з метою вилучення цільових компонентів (сировини), що передбачає повний технологічний цикл з переробки в готову продукцію (пальне) з 01.07.2020 року.
Законодавець встановив, що відповідальність розпорядників акцизних складів за відсутність обладнання акцизних складів, на території яких здійснюється діяльність з переробки нафти, газового конденсату, природного газу та їх суміші з метою вилучення цільових компонентів (сировини), що передбачає повний технологічний цикл з переробки в готову продукцію (пальне), може наступити лише з 01.07.2020 року, тобто фактично надав розпорядникам вказаних складів додатковий термін для обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.
Як вже було зазначено судом, в ході перевірки встановлено порушення: п.230.1.2 п.230.1 ст.230 Податкового кодексу України від 02.12.2010, а саме ПРАТ «ЦГЗК» на акцизному складі (комбінат 1), уніфікований номер 10105665, що розташований за адресою: вул. Двінська, 69, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, у період з січня 2020 по вересень 2020 здійснювалась господарська діяльність із зберігання, приймання пального з використанням резервуарів для зберігання пального, які обладнані рівнемірами-лічильниками у кількості 12 шт. відповідно до кількості введених в експлуатацію резервуарів пального, які були не зареєстровані в Реєстрі.
Згідно із п.4 розділу II Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 727 від 20.08.2015, в акті документальної перевірки викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які стосуються фактів виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Пунктом 5 розділу II Порядку № 727 від 20.08.2015 визначено, що факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.
Натомість, відповідачем не дотримано вказаних вимог, що підтверджується відсутністю в акті перевірки повної інформації щодо виявлених у позивача витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, а саме їх заводських номерів, дат введення в експлуатацію, з приводу яких у подальшому здійснені спірні донарахування податкових зобов`язань. У тому числі відсутні в акті перевірки відомості про те, які саме витратоміри лічильники та рівнеміри-лічильники рівня пального у резервуарі на дату проведення фактичної перевірки не були зареєстровані у відповідному Єдиному державному реєстрі та експлуатувалися.
Акт є передумовою прийняття податкового повідомлення-рішення та носієм доказової інформації при виявленні порушення вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на податкову службу.
На момент фактичної перевірки акцизного складу ПРАТ «ЦГЗК» резервуари з бензином, газом та дизельним пальним, які підприємство використовує, були обладнані витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками та здійснена їх реєстрація в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі.
Оскільки в акті перевірки відсутні відомості про конкретні факти відсутності під час фактичної податкової перевірки обладнання та/або реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів- лічильників рівня пального у резервуарі на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, то підстави для притягнення позивача до відповідальності за вказаною вище нормою та розрахунок штрафних санкції здійснений за відсутності законних підстав.
Таким чином, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено наявність правопорушення в діях позивача, за відсутності інформації в акті перевірки щодо виявлених у позивача витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, а саме їх заводських номерів, дат введення в експлуатацію, з приводу яких у подальшому здійснені спірні донарахування податкових зобов`язань.
Згідно із ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд зробив виснвок про задоволення позовної заяви.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу адміністративного судочинства України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України).
Отже, оскільки позовну заяву задоволено, сплачений судовий збір за подання позову до суду в сумі 3600,00 грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 2, 9, 77, 78, 90, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у загальному розмірі 3600,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 26.06.2023 року.

Суддя С.В. Ніколайчук