Справа № 160/5531/23
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2023-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 червня 2023 року Справа № 160/5531/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіГорбалінського В.В.
за участі секретаря судового засіданняСітайло О.В.
представник позивача представник відповідача Левадна Л.В. Ферафонтов Ю.В.
21.03.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ДДС+» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, в якій позивач просить:
Ухвалою суду від 24.03.2023 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд останньої за правилами загального позовного провадження.
07.04.2023 року представником відповідача надано до суду письмовий відзив на позов, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що на момент складання акту від 20.09.2022 №349/32-00-04-03-01-01/40334224 ТОВ «ДДС+» було включено до складу податкового кредиту в декларації за лютий 2022 року суму ПДВ по взаємовідносинах з ПАТ «Дім марочних коньяків «ТАВІЯ» (00413475) в сумі 2 116 233,41грн.
Станом на 22.11.2022 (дата винесення ППР) в ЄРПН відсутня реєстрація в ЄРПН податкових накладних на суму 1 926 414,16 грн. по взаємовідносинах з підприємством.
Відповідач звертає увагу, що в позові зазначено, що ПрАТ «ДМК «ТАВРІЯ» 21.09.2022 року направила до податкового органу повідомлення про неможливість виконання своїх податкових обов`язків через перебування "ПрАТ «ДМК «ТАВРІЯ» на території населеного пункту, який тимчасово окупований збройними формуваннями російської федерації, що, крім іншого, але не зазначено, яке рішення було прийнято контролюючим органом.
Відтак, контролюючий орган вважає, що підприємством ТОВ "ДДС+" не надано документів (рішення підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених у підпункті 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України), які б підтверджували неможливість ПАТ «Дім марочних коньяків «ТАВРІЯ» (00413475) виконання свої податкових обов`язків, як платника податків.
Отже, на думку представника відповідача, твердження щодо можливості формування податкового кредиту на підставі первинних документів, отриманих від вище зазначеного контрагента за звітний період лютий 2022 року є безпідставними.
13.04.2023 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій підтримано позицію, викладену в позовній заяві, та зазначено, що відзив контролюючого органу є законодавчо необґрунтованим та таким, що не спростовує доводи, викладені в позовній заяві, як підстави для задоволення позову.
19.04.2023 року на адресу суду від представника відповідача надійшли додаткові пояснення по справі, в яких підтримано позицію, викладену у відзиві на позов, та зазначено, що законодавством встановлена вимога щодо обов`язкової наявності податкової накладної зареєстрованої у ЄРПН, як умови для формування податкового кредиту платником податків. Жодним нормативним актом зазначені положення ПКУ не скасовувались, а їх дія не відмінялась.
Ухвалою суду від 25.04.2023 року підготовче засідання у справі закрито та призначено розгляд справи по суті.
27.04.2023 року на адресу суду від представника відповідача надійшли додаткові пояснення по справі, в яких підтримано позицію, викладену у відзиві на позов, та зазначено, що твердження представника позивача щодо можливості формування податкового кредиту на підставі первинних документів, отриманих від вище зазначеного контрагента за звітний період лютий 2022 року є безпідставними.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві та у відповіді на відзив, які надавались на адресу суду, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на письмовий відзив та заперечення на відповідь на відзив, що містяться в матеріалах справи, у зв`язку з чим у задоволенні позовної заяви просив відмовити.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
За результатами камеральної перевірки складено акт камеральної перевірки від 20.09.2022 року №349/32-00-04-03-01-01/40334224.
Перевіркою встановленні такі порушення ТОВ "ДДС+":
- порушення вимог пп.69.1, п.п. 69.11 п.69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, п. 185.1 ст. 185, п.187.1 ст. 187, п. 192.1 ст. 192 Кодексу ст. 198, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (зі змінами та доповненнями), що призвело до порушення п. 200.1 ст. 200 розділу V Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (зі змінами та доповненнями), чим занижено позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, яке сплачується до і державного бюджету на загальну суму 3 153 663 грн в т.ч. по періодах:
- лютий 2022 року в розмірі 2 428 098 грн.;
- березень 2022 року в розмірі 24 153 грн.;
- квітень 2022 року в розмірі 116 915грн;
- травень 2022 року в розмірі 584 496грн.
- порушення вимог п.201.1,п.201.10 ст. 201 Кодексу, п.5, п.6 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого Постановою Кабінету міністрів Україні від 29.12.2010 №1246 на загальну суму ПДВ 6 901 680 грн.
22.11.2022 року Східним МУ ДПС по роботі з ВПП проведено засідання постійної комісії з розгляду заперечень та пояснень до актів перевірок, на якому розглянуто правомірність висновків акту камеральної перевірки від 20.09.2022 року №349/32-00-04-03-01-01/40334224 щодо ТОВ "ДДС+", з урахуванням часткового усунення виявлених помилок та питання розміру штрафної санкції по акту перевірки 20.09.2022 №349/32-00-04-03-01-01/40334224 по ТОВ "ДДС+" згідно зі ст.123 ПК України.
- пп.69.1, п.п. 69.11 п.69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, ст. 198, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (зі змінами та доповненнями), що призвело до порушення п. 200.1 ст. 200 розділу V Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (зі змінами та доповненнями), чим занижено позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного лютого 2022 року, яке сплачується до державного бюджету на суму 1 926 414 грн».
Так, позивачем було складено та направлено скаргу на вказане податкове повідомлення-рішення до Державної податкової служби України.
25.01.2023 року Державною податковою службою України за результатами розгляду такої скарги прийнято рішення № 1814/6/99-00-06-01-02-06 про результати розгляду скарги, яким оскаржуване податкове повідомлення рішення залишено без змін, а відповідну скаргу ТОВ «ДДС+» без задоволення
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Пунктом 198.6 статті 198 ПК України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.
Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних.
Як зазначено в акті перевірки, контролюючий орган дійшов висновків, що ТОВ «ДДС+» порушено вимоги п. 198.6 ст. 198 ПК України, також п. 69.1-1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України, а саме, платником неправомірно включено до складу податкового кредиту незареєстровані в ЄРПН накладні за звітні періоди декларування лютий травень 2022 року.
Як встановлено судом, податкова декларація з ПДВ за лютий 2022 року подана позивачем до контролюючого органу 21.03.2022 року, що підтверджується матеріалами справи.
Відповідно до Закону України від 03.03.2022 №2118 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей оподаткування та подання звітності у період дії воєнного стану», внесено зміни до підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, а саме: доповнено пунктом 69, зокрема п.п. 69.1 такого змісту:
«Установити, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті.
У випадку відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок, зокрема щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, платники податків звільняються від передбаченої цим Кодексом відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом трьох місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні».
Також, Законом України від 15.03.2022 №2120 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей оподаткування та подання звітності у період дії воєнного стану» до ПК України внесено зміни, зокрема, підрозділ 2 розділу ХХ "Перехідні положення" доповнено пунктом 32-2 наступного змісту:
«Тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, платники податку за операціями з придбання товарів/послуг, за якими в Єдиному реєстрі податкових накладних постачальниками не зареєстровано податкові накладні та/або розрахунки коригування до них, включають до складу податкового кредиту звітного періоду суми податку на додану вартість, сплачені (нараховані) у складі вартості придбаних товарів/послуг, на підставі наявних у платника первинних (розрахункових) документів, складених (отриманих) платником податку за операціями з придбання товарів/послуг відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".
Протягом шести місяців після припинення або скасування дії воєнного стану платники зобов`язані забезпечити реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних всіх податкових накладних та розрахунків коригування, реєстрація яких відстрочена на період дії воєнного стану, а податковий кредит, задекларований платниками під час дії воєнного стану на підставі наявних у платника первинних (розрахункових) документів, підлягає обов`язковому уточненню (приведенню у відповідність) з урахуванням даних податкових накладних та розрахунків коригування, зареєстрованих у Єдиному реєстрі податкових накладних".
Таким чином, виходячи з системного аналізу вказаних норм, суд вказує, що позивач станом на момент подачі декларації з ПДВ (21.03.2022 року) мав право включати до складу податкового кредиту звітного періоду суми податку на додану вартість, сплачені (нараховані) у складі вартості придбаних товарів/послуг, на підставі наявних у платника первинних (розрахункових) документів, складених (отриманих) платником податку за операціями з придбання товарів/послуг.
Відтак, на думку суду, враховуючи викладене у сукупності, висновки контролюючого органу, викладені саме в акті перевірки є безпідставними та необґрунтованими.
Щодо тверджень відповідача, що позивач зобов`язаний уточнити (привести у відповідність) податковий кредит, задекларований платниками на підставі наявних у платника первинних (розрахункових) документів, з урахуванням даних податкових накладних та/або розрахунків коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних в строки, зазначені у підпункті 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України, суд зазначає про таке.
Суд зауважує, що Законом України від 12.05.2022 року №2260 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей оподаткування та подання звітності у період дії воєнного стану» доповнено підпунктом 69.1-1 підрозділу 10 ХХ "Перехідні положення".
Підпунктом 69.1-1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України встановлено, що платники податку на додану вартість зобов`язані забезпечити у строки, встановлені підпунктом 69.1 цього пункту, реєстрацію податкових накладних та розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, граничний термін реєстрації яких припадає на періоди, зазначені у підпункті 69.1 цього пункту, та уточнити (привести у відповідність) податковий кредит, задекларований платниками на підставі наявних у платника первинних (розрахункових) документів, з урахуванням даних податкових накладних та/або розрахунків коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Враховуючи дату внесення змін до Податкового кодексу України (доповнення Перехідних положень підпунктом 69.1-1 підрозділу 10) 12.05.2022 року, а також враховуючи дату подання позивачем податкова декларація з ПДВ за лютий 2022 року - 21.03.2022 року, суд доходить висновку про відсутність у позивача на момент подання декларації приводити у відповідність податковий кредит, задекларований платниками на підставі наявних у платника первинних (розрахункових) документів, з урахуванням даних податкових накладних та/або розрахунків коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, оскільки на момент подачі позивачем податкової декларації з ПДВ за лютий 2022 року норма підпункту 69.1-1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України була відсутня.
Означене, на думку суду, вказує на необґрунтованість тверджень контролюючого органу.
Крім того, логіко-граматичне тлумачення норми 69.1-1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України дає змогу дійти висновку, що вказана норма складається із двох частин, а саме:
- обов`язок платника податку на додану вартість забезпечити у строки, встановлені підпунктом 69.1 цього пункту, реєстрацію податкових накладних та розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, граничний термін реєстрації яких припадає на періоди, зазначені у підпункті 69.1 цього пункту;
- обов`язок платника податку на додану вартість уточнити (привести у відповідність) податковий кредит, задекларований платниками на підставі наявних у платника первинних (розрахункових) документів, з урахуванням даних податкових накладних та/або розрахунків коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Враховуючи вказане, суд доходить висновку, що обов`язок платника податку на додану вартість уточнити (привести у відповідність) податковий кредит, задекларований платниками на підставі наявних у платника первинних (розрахункових) документів, з урахуванням даних податкових накладних та/або розрахунків коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних не обмежений строками, які встановлені у підпункті 69.1 цього пункту, оскільки вказані строки стосуються виключно обов`язку платника податку на додану вартість забезпечити у строки, встановлені підпунктом 69.1 цього пункту, реєстрацію податкових накладних та розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, граничний термін реєстрації яких припадає на періоди, зазначені у підпункті 69.1 цього пункту.
Суд зазначає, що довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень.
У пункті 53 рішення у справі "Федорченко та Лозенко проти України" ЄСПЛ зазначив, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Так, наведені інспекцією аргументи не є достатньо вагомими, чіткими та узгодженими доказами, що спростовують реальність господарських операцій між позивачем та контрагентом, факт чого підтверджується належними та допустимими доказами в розумінні положень статті 74 КАС України. Чинним законодавством України на сторону господарських операцій - покупця товару (робіт, послуг), який є платником податків, не покладено обов`язку в подальшому за можливі будь-які неправомірні дії постачальників товару (послуг) зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на формування валових витрат та податкового кредиту.
У відповідності до ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з вимогами ст.73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно з ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Під час перевірки правомірності оскаржуваного рішення суд враховує, чи прийняті вони з використанням повноважень та спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискредитації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь яким несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Оцінюючи докази надані сторонами, суд відзначає, що позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження заявлених позовних вимог, у той час як відповідачем не надано належних доказів на підтвердження законності спірних рішень.
Отже, за сукупності вказаних обставин висновки контролюючого органу не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду справи, у зв`язку із чим спірне податкове повідомлення-рішення підлягають визнанню протиправними та скасуванню.
Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. ст.139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтею 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 23 червня 2023 року.

Суддя В.В. Горбалінський