Справа № 340/1939/23
Суддя: Т.М. КАРМАЗИНА
Дата ухвалення: 2023-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2023 року м. Кропивницький Справа № 340/1939/23

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Кармазиної Т.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного (письмового) провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу КОБМСЕ КОР Обласна МСЕК №2, Кіровоградського обласного Бюро МСЕ про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправними дії КЗ КОБМСЕ КОР МСЕК №2 Кіровоградського обласного Бюро МСЕ щодо відмови йому, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у призначенні йому ІІІ групи інвалідності, після служби в зоні антитерористичної операції, захворювання, пов`язане із захистом Батьківщини;

- зобов`язати КЗ КОБМСЕ КОР МСЕК №2 Кіровоградського обласного Бюро МСЕ призначити йому ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у призначенні ІІІ групи інвалідності, пов`язану із захистом Батьківщини.

Ухвалою судді від 18.04.2023 року позовну заяву залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви. Позивачем виконано вимоги ухвали судді, позов приведено у відповідність до ст.ст.160, 161 КАС України (а.с.24).

Ухвалою судді від 24.04.2023 відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.30).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що комісією державною установою Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ, він пройшовши ВЛК, був визнаний не придатним до військової служби з виключенням з військового обліку за ст.10а, 36в, 29б, 30г, 57б. Визнаний інвалідом III групи, після служби в зоні антитерористичної операції Синдром вегето-судинної дистонії зі схильністю до цефалгії. Кіста шишковидної залози. Хронічний правобічний середній отит, при цьому - захворювання, так, пов`язані із захистом батьківщини. 26.12.2022 рішенням КЗ КОБМСЕ КОР обласним МСЕК №2 за №773, йому було відмовлено у встановленні групи інвалідності, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року №1317 Питання медико-соціальної експертизи та наказу Міністерства охорони здоров`я України.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог (а.с.40-47). Вказує, що вперше ОСОБА_1 оглянутий 02.12.2019 обласною МСЕК №2 за направленням Комунального закладу Центральна міська лікарня м. Кіровограда та за результатами огляду ОСОБА_1 встановлена III група інвалідності, причина інвалідності: захворювання, пов`язане із захистом Батьківщини та 30 % втрати професійної працездатності, терміном на 1 рік (Акт огляду МСЕК №1582/2 від 02.12.2019). 10.12.2020 обласною МСЕК №1, він повторно оглянутий, при цьому підтверджена III група інвалідності терміном на 2 роки. Черговий огляд ОСОБА_1 проведений 26.12.2022 обласною МСЕК №2 за направленням Комунального некомерційного підприємства Центральна міська лікарня Кропивницької міської ради. За результатами огляду рішенням комісії від 26.12.2022 група інвалідності ОСОБА_1 не встановлена, оскільки наявна патологія, ступінь функціональних порушень, на даний час, не дають підстав для встановлення групи інвалідності (обмеження до трудової діяльності 0 ст., до самообслуговування - 0 ст., до пересування - 0 ст.) (Акт огляду МСЕК № 902/4 від 26.12.2022). У зв`язку із незгодою з рішенням обласної МСЕК №2, ОСОБА_1 направлений на безкоштовне обстеження до клініки Державної установи Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України. За результатами проведеного обстеження ОСОБА_1 в клініці Інституту з 16.01.2023 до 27.01.2023 встановлені такі ступені обмеження життєдіяльності: до трудової діяльності -0 ст., до самообслуговування - 0 ст., до самостійного пересування - 0 ст., до орієнтації - 0 ст., до спілкування - 0 ст., до контролю за своєю поведінкою - 0 ст., чим підтверджено рішення обласної МСЕК №2 про не встановлення ОСОБА_1 групи інвалідності. У зв`язку із незгодою з рішенням обласної МСЕК №2 та висновком Інституту, ОСОБА_1 08.03.2023 оглянутий ДЗ Центральна МСЕК МОЗ України, якою підтверджено рішення про не встановлення йому групи інвалідності. Додатково, представник відповідача зазначив, що Верховний Суд у постановах від 29.12.2021 року у справі №638/2723/16-а та від 12.10.2021 року у справі N 280/4820/19, у яких спір виник у зв`язку із незгодою позивачів із висновками МСЕК щодо встановлення таким групи інвалідності, дійшов висновку, що рішення МСЕК приймається після повного медичного обстеження особи і проведення досліджень лікувально-профілактичним закладом охорони здоров`я, на підставі медичних документів та за результатами об`єктивного обстеження особи членами комісії. У вказаних постановах Верховний Суд висловив правову позицію, згідно з якою при розгляді по суті спору у справах, у яких оспорюються рішення МСЕК, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки не є спеціалізованою установою в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку МСЕК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Суди вправі перевіряти законність висновку МСЕК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку на підставі приписів Інструкції про встановлення груп інвалідності, положення про медико-соціальну експертизу та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності. Крім того, представник відповідача зазначив, що позивачем взагалі не зазначено в чому саме полягає неправомірність рішення обласної МСЕК №2, які нормативно-правові акти порушенні комісією при винесенні рішення та будь-які обставини в обґрунтування позовних вимог, а зазначені лише витяги з нормативно-правових актів в сфері медико-соціальної експертизи.

Дослідивши подані учасниками справи документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що 02.12.2019 ОСОБА_1 оглянутий обласною МСЕК №2 за направленням Комунального закладу Центральна міська лікарня м.Кіровограда.

За результатами огляду позивачу встановлена III група інвалідності, причина інвалідності: захворювання, пов`язане із захистом Батьківщини та 30 % втрати професійної працездатності, терміном на 1 рік, що зафіксовано в акті огляду МСЕК №1582/2 від 02.12.2019 (а.с.51-52).

10.12.2020 ОСОБА_1 повторно оглянутий обласною МСЕК №1 за направленням Комунального некомерційного підприємства Центральна міська лікарня міської ради м. Кропивницького. За результатами огляду позивачу підтверджена III група інвалідності, причина інвалідності: захворювання, пов`язане із захистом батьківщини, терміном на 2 роки, а саме до 01 січня 2023, при цьому дата чергового переогляду 09.12.2022, що зафіксовано в акті огляду МСЕК №1023/8 від 10.12.2020 (а.с.77-78). На підтвердження викладеного, також складена довідка до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 182991 (а.с.102).

26.12.2022 стосовно ОСОБА_1 проведений черговий огляд обласною МСЕК №2 за направленням Комунального некомерційного підприємства Центральна міська лікарня Кропивницької міської ради. (а.с.96)

За результатами огляду, рішенням комісії від 26.12.2022 група інвалідності ОСОБА_1 не встановлена, оскільки наявна патологія, ступінь функціональних порушень, на даний час, не дають підстав для встановлення групи інвалідності (обмеження до трудової діяльності 0 ст., до самообслуговування - 0 ст., до пересування - 0 ст.), що зафіксовано в акті огляду МСЕК № 902/4 від 26.12.2022 (а.с.94-95).

При цьому головою обласної комісії МСЕК №2, під підпис ознайомлено позивача з тим, що він оглянутий обласною МСЕК №2, 26.12.2022 за направленням КНП ЦМЛ КМР, а також з тим, що після огляду та вивчення наданої медичної документації у нього виявлені функціональні порушення, які в незначному ступені обмежують життєдіяль ність та не дають підстав для встановлення групи інвалідності, згідно постано ви Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року №1317 Питання медико-соціальної експертизи та наказу Міністерства охорони здоров`я України від 05.09.2011 року №561 Про затвердження Інструкції про встановлення груп інвалідності. Додатково роз`яснено, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України Питання медико-соціальної експертизи від 03.12.2009 року №1317, він має право протягом місяця подати до обласної МСЕК №2 або Кірово градського обласного бюро МСЕ письмову заяву про оскарження рішення МСЕК, після чого може бути направлений до ДЗ Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України. Також роз`яснено, що рішення МСЕК може бути оскаржене до суду в установлено му законодавством порядку. При цьому була додана довідка про невизнання його інвалідом (а.с.116).

30.12.2022 ОСОБА_1 звернувся до Голови обласної МСЕК №2 із заявою щодо незгоди із рішенням комісії від 26.12.2022 та просив направити його до ДУ Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України (а.с.117).

У зв`язку із незгодою з рішенням обласної МСЕК №2, ОСОБА_1 направлений на безкоштовне обстеження до клініки Державної установи Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України. За результатами проведеного обстеження ОСОБА_1 в клініці Інституту з 16.01.2023 до 27.01.2023 встановлені такі ступені обмеження життєдіяльності: до трудової діяльності - 0 ст., до самообслуговування - 0 ст., до самостійного пересування - 0 ст., до орієнтації - 0 ст., до спілкування - 0 ст., до контролю за своєю поведінкою - 0 ст. (а.с.119).

Головою обласної комісії МСЕК №2, під підпис позивача ознайомлено з тим, що йому доведено до відома консультативний висно вок №248 ДУ Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України м. Дніпро, в якому він проходив обстеження з 16.01.2023 року по 27.01.2023 року щодо оска рження рішення обласної МСЕК №2. Виявлена у ОСОБА_1 під час обстеження в клініці інституту патоло гія і ступінь вираженості функціональних порушень обмежує його життєдіяльність в легкому ступені, що не дає підстав для встановлення групи інвалідності, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року №1317 Питання медико-соціальної експертизи та наказу Міністерства охорони здоров`я України від 05.09.2011 року №561 Про за твердження Інструкції про встановлення груп інвалідності. Таким чином, рішення обласної МСЕК №2 про невизнання ОСОБА_1 інвалідом підтверджено клінікою інституту. Додатково роз`яснено, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України Питання медико-соціальної експертизи від 03.12.2009 року №1317 він має право подати до обласної МСЕК №2, Кіровоградського обласного бюро МСЕ письмову заяву про оскарження рішення МСЕК з послідуючим оглядом ДЗ Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України, а також роз`яснено, що рішення МСЕК може бути оскаржене до суду в установленому законодавством порядку (а.с.121).

14.02.2023 ОСОБА_1 звернувся до Голови обласної МСЕК №2 із заявою щодо незгоди із рішенням комісії від 26.12.2022 та просив направити його до ДЗ Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України м. Київ (а.с.120).

08.03.2023 у зв`язку із незгодою з рішенням обласної МСЕК №2 та висновком Інституту, оглянутий ДЗ Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України, якою підтверджено рішення про не встановлення ОСОБА_1 групи інвалідності (а.с.122-123).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані Законами України Основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні від 21.03.1991р. №875-XII (далі Закон №875-XII), Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні від 06.10.2005р. №2961-IV (далі Закон №№2961-IV), Положенням про медико-соціальну експертизу (надалі - Положення про МСЕ) та Положенням про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності (надалі Положення про критерії), затверджені Постановою КМУ від 03.12.2009 №1317 Питання медико-соціальної експертизи, Інструкцією про встановлення груп інвалідності, затвердженою Наказом МОЗ України від 05.09.2011р. №561 (надалі Інструкція №561).

Відповідно до статті 1 Закону №2961-IV інвалідність - міра втрати здоров`я у зв`язку із захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження життєдіяльності особи, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист; медико-соціальна експертиза - встановлення ступеня стійкого обмеження життєдіяльності, групи інвалідності, причини і часу їх настання, а також доопрацювання та затвердження індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю (дитини з інвалідністю) в рамках стратегії компенсації на основі індивідуального реабілітаційного плану та комплексного реабілітаційного обстеження особи з обмеженням життєдіяльності.

Згідно частин 1-3, 8 статті 7 Закону №2961-IV медико-соціальна експертиза осіб з обмеженнями повсякденного функціонування та осіб з інвалідністю проводиться медико-соціальними експертними комісіями, а дітей - лікарсько-консультативними комісіями закладів охорони здоров`я.

Особа з обмеженнями повсякденного функціонування направляється для проходження медико-соціальної експертизи з метою підтвердження стійкого обмеження життєдіяльності та встановлення статусу "особа з інвалідністю" або "дитина з інвалідністю" у разі виявлення мультидисциплінарною реабілітаційною командою ознак стійкого обмеження життєдіяльності, що зазначається в індивідуальному реабілітаційному плані.

Залежно від ступеня стійкого розладу функцій організму, зумовленого захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, та можливого обмеження життєдіяльності при взаємодії із зовнішнім середовищем внаслідок втрати здоров`я особі, визнаній особою з інвалідністю, встановлюється перша, друга чи третя група інвалідності.

Медико-соціальні експертні комісії визначають: групу інвалідності, її причину і час настання. Особа може одночасно бути визнана особою з інвалідністю однієї групи і лише з однієї причини. При підвищенні групи інвалідності в разі виникнення більш тяжкого захворювання причина інвалідності встановлюється на вибір особи з інвалідністю. У разі якщо однією з причин інвалідності є інвалідність з дитинства, вказуються дві причини інвалідності; види трудової діяльності, рекомендовані особі з інвалідністю за станом здоров`я. Висновок про нездатність до трудової діяльності внаслідок інвалідності готується виключно за згодою особи з інвалідністю (крім випадків, коли особу з інвалідністю визнано недієздатною); причинний зв`язок інвалідності із захворюванням чи каліцтвом, що виникли у дитинстві, вродженою вадою; ступінь втрати професійної працездатності потерпілим від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання; ступінь втрати здоров`я, групу інвалідності, причину, зв`язок і час настання інвалідності громадян, які постраждали внаслідок політичних репресій або Чорнобильської катастрофи, військової агресії Російської Федерації проти України; медичні показання на право одержання особами з інвалідністю автомобіля і протипоказання до керування ним.

Медико-соціальні експертні комісії визначають, зокрема групу інвалідності, її причину і час настання. Особа може одночасно бути визнана особою з інвалідністю однієї групи і лише з однієї причини. При підвищенні групи інвалідності в разі виникнення більш тяжкого захворювання причина інвалідності встановлюється на вибір особи з інвалідністю. У разі якщо однією з причин інвалідності є інвалідність з дитинства, вказуються дві причини інвалідності.

Згідно статті 3 Закону №875-XII інвалідність як міра втрати здоров`я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. Положення про медико-соціальну експертизу затверджується Кабінетом Міністрів України з урахуванням думок громадських об`єднань осіб з інвалідністю.

Процедура проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, інвалідам з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації визначена Положенням про медико-соціальну експертизу, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року № 1317 (далі - Положення про МСЕК № 1317).

Пунктом 3 Положення про МСЕК №1317 встановлено, що медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

За змістом пункту 4 Положення про МСЕК № 1317 медико-соціальну експертизу проводять медико-соціальні експертні комісії (далі - комісії), з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров`я при Міністерстві охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій. (п.4 Положення про МСЕ).

Центр (бюро) очолює головний лікар, який призначається Міністром охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, керівником управління охорони здоров`я обласної (міської) держадміністрації.

МОЗ утворює Центральну медико-соціальну експертну комісію МОЗ, яку очолює головний лікар.

Приписами пункту 10 вказаного Положення обумовлено, що залежно від ступеня, виду захворювання та групи інвалідності утворюються комісії загального та спеціалізованого профілів.

Комісія складається з представників МОЗ, Мінсоцполітики, Міноборони, закладів охорони здоров`я МВС, Пенсійного фонду України, а також військово-медичної служби СБУ та військово-медичного підрозділу Служби зовнішньої розвідки у разі розгляду медичних справ стосовно потерпілих на виробництві чи пенсіонерів з числа військовослужбовців СБУ або Служби зовнішньої розвідки. У проведенні медико-соціальної експертизи беруть участь також представники органів державної служби зайнятості та у разі потреби - працівники науково-педагогічної та соціальної сфери.

До складу комісії входить не менше трьох лікарів за спеціальностями, перелік яких затверджується МОЗ з урахуванням профілю комісії, а також спеціаліст з реабілітації, лікар-психолог або психолог.

Порядок участі представників органів державної служби зайнятості та інших працівників соціальної сфери затверджується МОЗ за погодженням з Мінсоцполітики.

Згідно п.п.1 п.11 Положення про МСЕК №1317 міські, міжрайонні, районні комісії визначають ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання, професію, з якою пов`язане ушкодження здоров`я, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків.

Пунктом 12 Положення про МСЕК №1317 передбачено, що кримська республіканська, обласні, центральні міські комісії повторно оглядають осіб, що звертаються для встановлення інвалідності і оскаржили рішення районних, міжрайонних, міських комісій, перевіряють якість розроблення індивідуальних програм реабілітації, здійснюють контроль за повнотою і якістю їх виконання.

Пунктом 14 Положення про МСЕК №1317 встановлено, що комісії мають право направляти осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, до лікувально-профілактичних закладів для проведення огляду з метою уточнення діагнозу і призначення відповідного лікування.

Відповідно до пункту 17 Положення про МСЕК №1317 медико-соціальна експертиза проводиться після повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень, оцінювання соціальних потреб особи з інвалідністю, визначення клініко-функціонального діагнозу, професійного, трудового прогнозу, одержання результатів відповідного лікування, реабілітації за наявності даних, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

Згідно пункту 19 Положення про МСЕК №1317 комісія проводить засідання у повному складі і колегіально приймає рішення. Відомості щодо результатів експертного огляду і прийнятих рішень вносяться до акта огляду та протоколу засідання комісії, що підписуються головою комісії та її членами і засвідчуються печаткою.

Комісія під час встановлення інвалідності керується Інструкцією про встановлення груп інвалідності, затвердженою МОЗ за погодженням з Мінсоцполітики та Радою Федерації незалежних профспілок України (п.20 Положення про МСЕК № 1317).

Згідно пункту 24 Положення про МСЕ форма документів, що використовується у роботі комісій, затверджується МОЗ України.

Відповідно до п.3 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, медико-соціальна експертиза проводиться з метою встановлення інвалідності хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) за направленням відповідного лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи.

Згідно пунктів 22, 23, 25 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності повторний огляд осіб з інвалідністю з нестійкими, оборотними змінами та порушеннями функцій організму з метою визначення ефективності реабілітаційних заходів, стану здоров`я і ступеня соціальної адаптації проводиться раз на один - три роки.

У разі незгоди з рішенням районної, міжрайонної, міської комісії хворий, потерпілий від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання або особа з інвалідністю має право подати протягом місяця після одержання висновку комісії письмову заяву до Кримської республіканської, обласної, Київської та Севастопольської центральних міських комісій або до комісії, в якій він проходив огляд, чи до відповідного управління охорони здоров`я. Комісія, що проводила огляд, або управління охорони здоров`я надсилає у триденний строк після надходження відповідного запиту всі наявні документи на розгляд Кримської республіканської, обласної, центральної міської комісії, яка протягом місяця з дня подання зазначених документів проводить повторний огляд заявника і приймає відповідне рішення.

Рішення комісії може бути оскаржене до суду в установленому законодавством порядку.

Згідно з пунктом 26 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності особі, що визнана особою з інвалідністю, залежно від ступеня розладу функцій органів і систем організму та обмеження її життєдіяльності встановлюється I, II чи III група інвалідності.

Причинами інвалідності є: загальне захворювання; інвалідність з дитинства; нещасний випадок на виробництві (трудове каліцтво чи інше ушкодження здоров`я); професійне захворювання; поранення, контузії, каліцтва, захворювання: - одержані під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язані з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, що визнані такими згідно із законодавством, в районі воєнних дій на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю у бойових діях у мирний час; - одержані під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди; - одержані в районах бойових дій у період Другої світової війни та від вибухових речовин, боєприпасів і військового озброєння у повоєнний період; від вибухових речовин, боєприпасів і військового озброєння на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях до 1 грудня 2014 р., а з 1 грудня 2014 р. до 24 лютого 2022 р. - на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, де органи державної влади здійснюють свої повноваження, та в населених пунктах, розташованих на лінії зіткнення, під час проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, з 24 лютого 2022 р. - на території проведення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України; під час виконання робіт, пов`язаних з розмінуванням боєприпасів, незалежно від часу їх виконання; - одержані у неповнолітньому віці внаслідок воєнних дій громадянських і Другої світової воєн та в повоєнний період; - пов`язані з участю у бойових діях та перебуванням на території інших держав; - пов`язані з виконанням службових обов`язків, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами; - одержані внаслідок політичних репресій; - пов`язані з виконанням обов`язків військової служби або службових обов`язків з охорони громадського порядку, боротьби із злочинністю та ліквідацією наслідків надзвичайних ситуацій; - одержані під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 р. по 21 лютого 2014 р. за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (у Революції Гідності); поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержані під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх проведення, під час безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України; захворювання: - отримані під час проходження військової служби чи служби в органах внутрішніх справ, державної безпеки, інших військових формуваннях; - пов`язані з впливом радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи; - одержані в період проходження військової служби і служби в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, Держспецзв`язку.

Згідно з пунктом 4 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, лікарсько-консультативна комісія лікувального профілактичного закладу охорони здоров`я направляє осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, на огляд комісії за формою, затвердженою МОЗ.

'Комісія приймає документи осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, за наявності у них стійкого чи необоротного характеру захворювання, а також у разі безперервної тимчасової непрацездатності не пізніше ніж через чотири місяці з дня її настання чи у зв`язку з одним і тим самим захворюванням протягом п`яти місяців з перервою за останніх 12 місяців, а у разі захворювання на туберкульоз - протягом 10 місяців з дня настання непрацездатності.

Пунктом 7 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності встановлено, що комісія проводить огляд тимчасово непрацездатної особи, що звернулася для проведення медико-соціальної експертизи, протягом п`яти робочих днів з дня надходження направлення лікарсько-консультативної комісії та приймає рішення про наявність чи відсутність інвалідності.

За наявності підстав для заочного проведення медико-соціальної експертизи, визначених у пункті 5 цього Положення, комісія проводить експертизу протягом трьох робочих днів з дня надходження направлення лікарсько-консультативної комісії.

Якщо комісія не прийняла рішення про продовження строку тимчасової непрацездатності, листок непрацездатності закривається датою проведення огляду.

Комісія під час заповнення форми первинної облікової документації керується Інструкцією щодо заповнення форми первинної облікової документації № 157-5/о Журнал протоколів засідань медико-соціальної експертної комісії, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України від 30.07.2012 № 577, у якій вказано, що дана форма має бути завірена головою МСЕК та печаткою закладу охорони здоров`я.

Комісія під час встановлення інвалідності керується Інструкцією про встановлення груп інвалідності, затвердженою МОЗ за погодженням з Мінсоцполітики та Радою Федерації незалежних профспілок України (п. 20 Положення про медико-соціальну експертизу).

Так, згідно з пунктом 1.10 Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 05.09.2011 № 561 (далі - Інструкція), при огляді у МСЕК проводяться: вивчення документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи; опитування хворого; об`єктивне обстеження та оцінка стану всіх систем організму, необхідних лабораторних, функціональних та інших методів дослідження усіма членами комісії.

Пунктом 2.2. Інструкції №561 встановлено критерії життєдіяльності людини: здатність до самообслуговування, пересування, орієнтації, контролю своєї поведінки, спілкування, навчання, виконання трудової діяльності.

Ступінь обмеження життєдіяльності - величина відхилення від норми діяльності людини. Ступінь обмеження життєдіяльності характеризується одним або поєднанням декількох зазначених найважливіших його критеріїв. Виділяють три ступені обмеження життєдіяльності: помірно виражене, виражене, значне.

За доводами позивача, оскільки він мав третю групу інвалідності, то під час чергового переогляду відповідачем мала бути встановлена йому та ж сама третя група інвалідності.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що законодавець, у Законі №2961-IV вживає відмінні терміни група інвалідності і ступінь визначених законодавством критеріїв установлення групи інвалідності.

Тобто, рішення МСЕК приймається після повного медичного обстеження особи і проведення необхідних досліджень лікувально-профілактичним закладом охорони здоров`я, на підставі медичної документації, яка обов`язково включає направлення на МСЕК, та за результатами об`єктивного обстеження особи членами комісії.

Пунктом 27 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності визначено, що підставою для встановлення III групи інвалідності є стійкі, помірної важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, наслідками травм або вродженими вадами, що призвели до помірно вираженого обмеження життєдіяльності особи, в тому числі її працездатності, але потребують соціальної допомоги і соціального захисту.

Критеріями для встановлення III групи інвалідності є ступінь втрати здоров`я, що спричиняє обмеження однієї чи декількох категорій життєдіяльності у помірно вираженому I ступені: - обмеження самообслуговування I ступеня - здатність до самообслуговування з використанням допоміжних засобів; - обмеження здатності самостійно пересуватися I ступеня - здатність до самостійного пересування з більшим витрачанням часу, часткового пересування та скорочення відстані; - обмеження здатності до навчання I ступеня - здатність до навчання в навчальних закладах загального типу за умови дотримання спеціального режиму навчального процесу і/або з використанням допоміжних засобів, за допомогою інших осіб (крім персоналу, що навчає); - обмеження здатності до трудової діяльності I ступеня - часткова втрата можливостей до повноцінної трудової діяльності (втрата професії, значне обмеження кваліфікації або зменшення обсягу професійної трудової діяльності більше ніж на 25 відсотків, значне утруднення в набутті професії чи працевлаштуванні осіб, що раніше ніколи не працювали та не мають професії); - обмеження здатності до орієнтації I ступеня - здатність до орієнтації в часі, просторі за умови використання допоміжних засобів; - обмеження здатності до спілкування I ступеня - здатність до спілкування, що характеризується зниженням швидкості, зменшенням обсягу засвоєння, отримання та передавання інформації; - обмеження здатності контролювати свою поведінку I ступеня - здатність частково контролювати свою поведінку за особливих умов.

Із процитованих норм вбачається, що підставою для встановлення ІІІ групи інвалідності є стійкі, вираженої важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, травмою або вродженою вадою, що призводять до значного обмеження життєдіяльності особи, при збереженій здатності до самообслуговування та не спричиняють потреби в постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі та у разі відповідності певним критеріям, комісія може визнати особу інвалідом, про що приймається рішення.

З матеріалів справи встановлено, що за результатами медичного обстеження, обласна комісія МСЕК №2 дійшла висновку, що наявний у ОСОБА_1 діагноз, ступінь функціональних порушень, на даний час, не дають підстав для пролонгування групи інвалідності.

У разі незгоди з рішенням районної, міжрайонної, міської комісії хворий, потерпілий від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання або особа з інвалідністю має право подати протягом місяця після одержання висновку комісії письмову заяву до Кримської республіканської, обласної, Київської та Севастопольської центральних міських комісій або до комісії, в якій він проходив огляд, чи до відповідного управління охорони здоров`я. Комісія, що проводила огляд, або управління охорони здоров`я надсилає у триденний строк після надходження відповідного запиту всі наявні документи на розгляд Кримської республіканської, обласної, центральної міської комісії, яка протягом місяця з дня подання зазначених документів проводить повторний огляд заявника і приймає відповідне рішення (п. 23 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності).

Позивач скористався зазначеним правом на оскарження, однак за результатами проведеного обстеження ОСОБА_1 в клініці Державної установи Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України з 16.01.2023 до 27.01.2023 встановлені такі ступені обмеження життєдіяльності: до трудової діяльності - 0 ст., до самообслуговування - 0 ст., до самостійного пересування - 0 ст., до орієнтації - 0 ст., до спілкування - 0 ст., до контролю за своєю поведінкою -0 ст., чим підтверджено рішення обласної МСЕК №2 про не встановлення ОСОБА_1 групи інвалідності (а.с.119).

08.03.2023 у зв`язку із незгодою з рішенням обласної МСЕК №2 та висновком Інституту, оглянутий ДЗ Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України, якою підтверджено рішення про не встановлення ОСОБА_1 групи інвалідності (а.с. 122-123).

Верховний Суд у постановах від 29.12.2021 року у справі №638/2723/16-а та від 12.10.2021 року у справі № 280/4820/19, у яких спір виник у зв`язку із незгодою позивачів із висновками МСЕК щодо встановлення таким групи інвалідності, дійшов висновку, що рішення МСЕК приймається після повного медичного обстеження особи і проведення досліджень лікувально-профілактичним закладом охорони здоров`я, на підставі медичних документів та за результатами об`єктивного обстеження особи членами комісії.

У вказаних постановах Верховний Суд висловив правову позицію, згідно з якою при розгляді по суті спору у справах, у яких оспорюються рішення МСЕК, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки не є спеціалізованою установою в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку МСЕК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Суди вправі перевіряти законність висновку МСЕК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку на підставі приписів Інструкції про встановлення груп інвалідності, Положення про медико-соціальну експертизу та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності.

З огляду на викладене, суд не вправі втручатися в діяльність державних органів, що застосовують надані їм у межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження в будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами. Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта влади виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Тобто, законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкта владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

При цьому, вирішення питань щодо визначення міри втрати здоров`я та ступеня обмеження життєдіяльності особи є дискреційним повноваженням відповідних МСЕК, яке суд не може перебирати на себе, оскільки це, з поміж іншого, вимагає наявності медичної освіти та спеціальної підготовки.

З огляду на викладене, суд зазначає, що відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо встановлення позивачу інвалідності є дискреційними повноваженнями та виключною його компетенцією.

Рішення МСЕК приймається після повного медичного обстеження особи і проведення досліджень лікувально-профілактичним закладом охорони здоров`я, на підставі медичних документів та за результатами об`єктивного обстеження особи членами комісії. При цьому, розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень МСЕК, суд вправі перевірити законність висновку МСЕК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку, яка на час спірних правовідносин визначена Положенням №1317 та Інструкцією №561. Однак суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки як попередньо зазначалося, суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку МСЕК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права.

Вказана позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 30.04.2021 у справі № 160/12235/19, а також від 12.06.2020 у справі № 810/5009/1855.

Водночас позивач в позовній заяві не посилається на жодне порушення процедури прийняття рішення щодо невизнання у нього інвалідності або ж на будь-які інші порушення норм чинного законодавства.

Додатково суд зазначає, що відповідач не зазначає, що позивач абсолютно здорова людина без будь яких функціональних порушень, однак наявний у ОСОБА_1 діагноз, на даний час, не надає підстав для пролонгування групи інвалідності.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Судові витрати, які підлягають стягненню на користь відповідача відсутні.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 243-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Комунального закладу Кіровоградське обласне бюро медико-соціальної експертизи Кіровоградської обласної ради, Обласна МСЕК №2, Кіровоградського обласного Бюро МСЕ (25030, м. Кропивницький, вул. Академіка Корольова, 34/19 ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Т.М. КАРМАЗИНА