Справа № 440/8190/21
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2023-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/8190/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

судді Канигіної Т.С.,

за участю:

секретаря судового засідання Рибальченко О.І.,

представника позивача Бурби К.В.,

представника відповідача Озацької О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укролія" до Північного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

22.07.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "Укролія" (надалі - ТОВ "Укролія") звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Північного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 09.07.2021 №2.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Північним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Укролія" щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні від`ємного значення з податку на додану вартість (надалі ПДВ), у тому числі заявленого відшкодування з бюджету. На підставі зазначеного акта контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 09.07.2021 №2. Зазначено, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято не на підставі та не у спосіб, визначені Податковим кодексом України.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 27.07.2021 позовну заяву залишено без руху.

05.08.2021 на виконання вимог ухвали суду надані додаткові докази у справі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10.08.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №440/8190/21; вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 26.08.2021 /а.с. 158/.

Протокольною ухвалою суду від 26.08.2021 відкладено підготовче засідання на 13.10.2021 за клопотанням представника відповідача /а.с. 170/.

Протокольною ухвалою суду від 13.10.2021 відкладено підготовче засідання на 27.10.2021 у зв`язку з неявкою позивача, який повідомлений належним чином про дату, час та місце підготовчого засідання /а.с. 195, 196/.

09.09.2021 до суду надано відзив, у якому представник відповідача зазначив, що посадовими особами в акті відображені порушення податкового законодавства з обґрунтуванням та доказами.

Протокольною ухвалою суду від 27.10.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 24.11.2021 /а.с. 200/.

27.10.2021 представник позивача також не з`явився до суду, при цьому, належним чином повідомлений про дату, час та місце підготовчого засідання /а.с. 203/.

Протокольною ухвалою суду від 24.11.2021 відкладено судове засідання на 14.12.2021 у зв`язку з неявкою позивача /а.с. 204/, який повідомлений належним чином про дату, час та місце судового засідання /а.с. 201/.

Протокольною ухвалою суду від 14.12.2021 клопотання позивача задоволено, відкладено судове засідання на 02.02.2022 /а.с. 215/.

Відповідно до довідки від 02.02.2022 судове засідання, призначене на 02.02.2022, у справі №440/8190/21 не відбулось, у зв`язку з перебуванням судді Канигіної Т.С. у відпустці, з урахуванням зазначеного судове засідання відкладено на 02.03.2022 /а.с. 219/.

З огляду на запровадження в Україні воєнного стану, відповідно до наказу голови суду від 24.02.2022 № 18/13 (зі змінами, внесеними наказом від 27.02.2022 № 19/13) "Про організацію роботи суду у зв`язку із запровадженням воєнного стану", судове засідання у справі №440/8190/21, призначене на 02.03.2022, не проводилось.

Наступне судове засідання призначене на 19.05.2022, про дату, час та місце судового засідання учасники справи повідомлені належним чином відповідно до статті 129 Кодексу адміністративного судочинства України, що підтверджується наявними в матеріалах справи телефонограми та роздруківкою підтвердження отримання судової повістки за допомогою електронної пошти /а.с. 221-223/.

Протокольною ухвалою суду від 19.05.2022 відкладено судове засідання на 22.06.2022 за клопотання представника відповідача та за неявки сторін, зокрема, неявки позивача, повідомленого належним чином про дату, час та місце судового засідання /а.с. 222-223/.

22.06.2022 у судове засідання представник позивача повторно не з`явився, про дату час та місце проведення судового засідання у справі повідомлений належним чином, а саме: телефонограмою відповідно до вимог статті 129 Кодексу адміністративного судочинства України /а.с. 227/.

Суд поставив на обговорення питання щодо залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з повторною неявкою представника позивача. Представник відповідача наголосив на тій обставині, що представник позивача жодного разу не з`явився до суду. Представник відповідача погодився із залишенням позову без розгляду, при цьому, не наполягав на розгляді справи по суті.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 22.06.2022 позовну заяву ТОВ "Укролія" до Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення залишено без розгляду.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 30.01.2023 апеляційну скаргу ТОВ "Укролія" задоволено, ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 22.06.2022 у справі № 440/8190/21 скасовано.

Справа надійшла до Полтавського окружного адміністративного суду 24.03.2023 та за результатом проведення автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана до провадження судді Канигіної Т.С.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 28.03.2023 справу за позовом ТОВ "Укролія" до Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення прийнято до провадження, призначено судове засідання на 19.04.2023.

Протокольною ухвалою суду від 19.04.2023 оголошено перерву для надання додаткових пояснень у справі на 14.06.2023.

У судовому засіданні 14.06.2023 представник позивача позов підтримав та просив суд його задовольнити. Представник відповідача заперечував проти позову, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що з 25.05.2021 по 14.06.2021 на підставі направлень від 25.05.2021 №86/35-00-07-02-05, виданим Північним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків головному державному ревізор-інспектору відділу планових перевірок управління податкового аудиту Лактіоновій О.М., від 25.05.2021 №87/35-00-07-02-05, виданим Північним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків головному державному ревізор-інспектору відділу позапланових перевірок управління податкового аудиту Махно К.К. та наказу Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 18.05.2021 №50-п, виданого на підставі підпункту 19-1.6 пункту 19-1.1 статті 19-1, підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 ст.75, підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 та пункту 200.11 статті 200 Податкового кодексу України (далі - ПК України), проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Укролія" щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за березень 2021 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету по декларації з податку на додану вартість за березень 2021 року (вх. № від 20.04.2021) (далі - декларація) з урахуванням періодів декларування від`ємного значення та поданого уточнюючого розрахунку вх.№ від 19.05.2021.

За результатами перевірки відповідачем складений акт документальної позапланової виїзної перевірки щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету від 14.06.2021 №209/35-00-07-02-05/31577685 /а.с. 18-32/.

В акті перевірки встановлені порушення:

1) пункту 198.5 статті 198, пунктів 200.1, 200.4 статті 200, пункту 201.1 статті 201 ПК України, що призвело до завищення суми ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на 310105,00 грн;

2) пунктів 201.1, 201.10 статті 201 ПК України, що призвело до відсутності реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, податкової накладної на суму запасів, що не призначаються для використання в господарській діяльності в межах оподаткованих операцій на загальну суму ПДВ 310105,05 грн.

За результатами зазначеної перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення - рішення від 09.07.2021 №2 щодо завищення бюджетного відшкодування в сумі 310105,00 грн та застосування штрафних санкцій у сумі 155052,50 грн.

Не погодившись з прийнятим податковим повідомленням - рішенням, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та відповідним доводам сторін, суд дійшов таких висновків.

Статтею 67 Конституції України, закріплено обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України.

Згідно з підпунктом "г" пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу). У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до вимог пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до пункту 201.7 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та враховується при визначенні загальних податкових зобов`язань.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Аналіз наведених норм свідчить, що у випадку використання платником податків товарів, які не використовуються у його власній господарській діяльності, такий платник має визначити податкові зобов`язання на такий товар та подати відповідну податкову накладну.

Відповідно до статті 22 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні" від 04.07.2002 № 37-IV та на виконання наказу Міністерства аграрної політики від 27.06.2003 №206 "Про забезпечення додержання вимог щодо державної реєстрації нормативно-правових актів", з метою створення дієвих умов роботи олійно-жирових підприємств різних форм власності і господарювання, поліпшення обліку й уніфікації оформлення операцій із олійним насінням і продуктами його перероблення, наказом Мінагрополітики України 11.09.2009 №656, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 03.12.2009 за №1163/17179, затверджено Порядок обліку сировини, матеріалів та готової продукції на підприємствах олійно-жирової галузі (далі за текстом - Порядок № 656).

Відповідно до пункту 1.1 розділу I "Загальні положення" Порядку № 656 цей Порядок встановлює організацію та ведення первинного обліку олійно-жировими підприємствами, їх структурними підрозділами, іншими виробництвами незалежно від форм власності і господарювання, що здійснюють переробку олійної і жирової сировини та виробляють олію, маргаринову продукцію, майонез та соуси з використанням олій, миловарну продукцію та інші види олійно-жирової продукції.

Згідно з пунктом 1.2 розділу I Порядку № 656 запровадження Порядку зумовлено потребою забезпечити однаковий первинний облік олійно-жирових виробництв з урахуванням вимог чинного законодавства, галузевих особливостей, практичного досвіду та змін у господарському механізмі підприємств.

Цей нормативний документ є галузевим спеціальним документом, спрямованим на створення одноманітного та уніфікованого обліку господарських операцій олійно-жирових підприємств різних форм власності і господарювання, визначає форми первинних документів обліку та формули обчислення тих чи інших величин господарських операцій.

Абзацом п`ятим пункту 1.3 розділу I Порядку № 656 передбачено, що форми обліку та звітності, що наведені у додатках до цього Порядку, є типовими та можуть доповнюватися та змінюватися відповідно до умов виробництва, технологічного процесу та обладнання, інших умов з дотриманням вимог чинного законодавства.

Таким чином, норми права або обов`язкові для суб`єктів господарювання нормативи, пов`язані із оподаткуванням господарських операцій, зазначеним Порядком не встановлені.

У додатку 27 до вказаного Порядку № 656 наведена форма виробничого звіту олійного заводу, що складається за результатами перероблення олійної культури і відображає повну інформацію щодо кількісних та якісних показників сировини та отриманої готової продукції, у тому числі кількісні показники виходу: олії, шроту (макухи), лушпиння, сировинні втрати.

Водночас, у пункті 2.25 розділу ІІ Порядку № 656 наведено, що терміни "загальні втрати", "втрати олії в шроті (макусі) лушпинні" буквально не відповідають цим поняттям. Втрати олії в шроті (макусі), втрати олії в лушпинні є тією частиною олії, яка не витягується (а не втрачається) з насіння. До втрат як таких належать невраховані втрати. "Сировинні втрати" показують зміну ваги насіння за рахунок зменшення вмісту сміття і вологи в процесі виробництва. Наведені терміни міцно ввійшли в практику олійно-жирової галузі, і тому, незважаючи на їх умовність, вони зберігаються і в цьому Порядку.

Аналіз наведених норм Порядку № 656 свідчить, що сировинні втрати є тією частиною сировини і матеріалів, яка безповоротно втрачається в процесі отримання цільового продукту. При цьому величина технологічних відходів і втрат обумовлена технічним рівнем технологічного обладнання та якісними характеристиками матеріальних ресурсів.

Матеріалами справи підтверджено, що між ТОВ "Укролія" (замовник) та ТДВ "Укроліяпродукт" (підрядник) укладено договору підряду № 2 від 01.10.2020, із змінами та доповненнями додатковими угодами: №1 від 30.12.2020, №2 від 04.01.2021, зобов`язання за яким сторонами виконано, договір (або його окремі умови) недійсним не визнавалися.

Пунктом 3.3 договору передбачено, що замовник надає сировину, якість якої відповідає вимогам ТУ 7011:2009 "Соняшник. Технічні умови" та має знаходитись в межах наступних якісних показників: а) вологість: - не менше 6%, не більше - 7%; б) смітна домішка, не більше - 3%; в) олійна домішка, не більше - 7%; г) кислотне число, не більше - 2,2 мг КОН; д) олійність в перерахунку на абсолютну суху речовину, не менше 48 - %; е) натура, не менше - 430 г/дм3, також сторони домовились, що допускається, за узгодженням сторін, поставка сировини з відхиленням від обмежувальних норм /а.с.46/.

До суду та під час перевірки відповідачу надано звіт про дослідну роботу Українського науково-дослідного інституту олії та жирів Національної академії аграрних наук України від 02.06.2020, згідно з яким за результатами виконаних досліджень та виконаних розрахунків рекомендовані для використання у виробничих умовах ТДВ "Укроліяпродукт" гранично допустимі норми втрат у розмірі 3% /а.с.110-121/.

При цьому, суд вважає необґрунтованими твердження відповідача, що в ході надання ТДВ "Укроліяпродукт" послуг з переробки насіння соняшнику - сировину (соняшник) втрачено, з огляду на наступне.

Відповідно до звіту про дослідну роботу Українського науково-дослідного інституту олій та жирів від 02.06.2020 величина сировинних витрат не є постійною величиною, вона змінюється в залежності від якості вхідної сировини, напівфабрикатів та готової продукції, якості пари та інших технологічних параметрів, але у виробничих умовах ТДВ "Укроліяпродукт" сировинні втрати не мають перевищувати граничний нормативний показник. За результатами виконаних досліджень та виконаних розрахунків рекомендовані для використання у виробничих умовах ТДВ "Укроліяпродукт" наступні гранично допустимі норми сировинних втрат: сировинні втрати при переробці насіння соняшнику і виробництві пресової олії - 3,0 % до кількості переробленого насіння соняшнику; сировинні втрати при виробництві екстраційної олії - 0,3 % до кількості переробленого насіння соняшнику.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, у ході виконання ТДВ "Укроліяпродукт" договору підряду № 2 від 01.10.2020 фактично відбувся процес переробки повного обсягу наявного насіння соняшнику з кінцевим виходом - олії, шроту (макухи) та фузу (який й потягнув за собою так звані "сировинні втрати", які втрачаються у процесі технологічної переробки олійної сировини у зв`язку із, зокрема, випаровуванням частини вологи з насіння соняшнику), а не фізичної втрати частини самої сировини (соняшнику, наданого на переробку).

Таким чином, сировинні втрати є тією частиною сировини і матеріалів, яка безповоротно втрачається в процесі отримання цільового продукту, але це не є понаднормовими втратами в розумінні відповідача.

Водночас, величина технологічних відходів і втрат обумовлена технічним рівнем технологічного обладнання та якісними характеристиками матеріальних ресурсів.

Вищевикладені обставини свідчать про відсутність у діях ТОВ "Укролія" складу податкового правопорушення, передбаченого пунктом 198.5 статті 198, пунктом 201.10 статті 201 ПК України та, як наслідок, безпідставність висновків контролюючого органу про вчинення позивачем такого порушення, на підставі яких сформовано спірне податкове повідомлення-рішення.

Надані до суду документи свідчить про повне виконання ТДВ "Укроліяпродукт" умов договору, що однак не призводить до неможливості втрат вологи безпосередньо у ході переробки сировини на готову продукцію.

Отже, втрату вологи у процесі виробництва готової продукції внаслідок переробки насіння соняшника у будь-якому випадку не можна розглядати як втрату сировини (насіння соняшника), що зумовлює необхідність обчислення платником податку податкових зобов`язань зі сплати ПДВ.

Згідно з статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-XIV (далі за текстом - Закон № 996-XIV, в редакції, що діяла на момент спірних правовідносин) бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень; внутрішньогосподарський (управлінський) облік - система збору, обробки та підготовки інформації про діяльність підприємства для внутрішніх користувачів у процесі управління підприємством; господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; національне положення (стандарт) бухгалтерського обліку - нормативно-правовий акт, яким визначаються принципи та методи ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності підприємствами (крім підприємств, які відповідно до законодавства складають фінансову звітність за міжнародними стандартами фінансової звітності та національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку в державному секторі), розроблений на основі міжнародних стандартів фінансової звітності і законодавства Європейського Союзу у сфері бухгалтерського обліку та затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері бухгалтерського обліку; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію; фінансова звітність - звітність, що містить інформацію про фінансовий стан та результати діяльності підприємства; витрати - зменшення економічних вигод у вигляді зменшення активів або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу (за винятком зменшення капіталу за рахунок його вилучення або розподілення власниками); доходи - збільшення економічних вигод у вигляді збільшення активів або зменшення зобов`язань, яке призводить до зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків власників).

Відповідно до частин першої, другої статті 3 Закону № 996-XIV метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно з частиною першою статті 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

У ході розгляду справи судом встановлено, що списання вологи і сміття внаслідок підробітку олійного насіння і сушіння проводиться відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Втрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 19.01.2000 №27/4248.

Суд зазначає, що Верховний Суд зробив висновок щодо застосування норми підпункту "г" пункту 198.5 статті 198 ПК України у постанові від 19.01.2023 у справі №440/7141/20, згідно з яким сировинні втрати, які утворилась в результаті переробки давальницької сировини та які не перевищили меж гранично допустимих норм сировинних втрат, є невід`ємною частиною виробничого (технологічного) процесу виготовлення олії та пов`язані із здійсненням господарської діяльності товариства, а тому обов`язку збільшити суму податкових зобов`язань з ПДВ на такі сировинні втрати на підставі підпункту "г" пункту 198.5 статті 198 ПК України, скласти та зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних на відповідні суми податкових зобов`язань у платника податку немає.

Представник відповідача у судовому засіданні 14.06.2023 стверджувала, що обставини у справі №440/7141/20 та у цій справі, що розглядається, - різні.

Проте в ухвалі від 06.02.2023 у справі № 440/7712/21 Верховний Суд навів обставини та умови договору підряду, укладеного між ТОВ "Укролія" та ТДВ "Укроліяпродукт" № 2 від 01.10.2020, аналогічні умовам договору підряду у цій справі, що розглядається.

При цьому, у цій ухвалі Верховний Суд зробив посилання на вищенаведений висновок Верховного Суду щодо застосування норми підпункту "г" пункту 198.5 статті 198 ПК України, який викладений у постанові від 19.01.2023 у справі №440/7141/20.

Також представник відповідача наголошувала в судовому засіданні 14.06.2023, що в акті перевірки податковим органом не зазначено підпункту "г" пункту 198.5 статті 198 ПК України. При цьому, на питання суду, який саме підпункт пункту 198.5 статті 198 ПК України потрібно застосувати до позивача, - представник відповідача відповіді не надала.

В акті перевірки зазначено, що ТОВ "Укролія" занижено показник у рядку 4.3 (колонка Б) декларації, "Нараховано податкових зобов`язань відповідно до пункту 198.5 статті 198 та пункту 199.1 статті 199 ПК України за операціями, що оподатковується за ставкою 14%" розділу І. Податкові зобов`язання декларації на 310105,00 грн внаслідок ненарахування всупереч пункту 198.5 статті 198 ПК України податкових зобов`язань, а саме: не складено і не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну та сировинні втрати, що призвело до заниження показника у рядку 9 (колонка Б) "Усього податкових зобов`язань" на загальну суму 310105,00 грн.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що незазначення в акті перевірки конкретного підпункту пункту 198.5 статті 198 ПК України не спростовує вищенаведених висновків. При цьому при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 19.01.2023 у справі №440/7141/20.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність у діях позивача порушень вимог пункту 198.5 статті 198, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України та, як наслідок, безпідставність висновків контролюючого органу про вчинення позивачем такого порушення, на підставі яких сформовано спірне податкове повідомлення-рішення.

Відповідно до частин першої та другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Нормами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене, перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, враховуючи задоволення позову, на користь позивача підлягають відшкодуванню судові витрати, сплачені позивачем за подання цього позову.

Керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 77, 132, 139, 243-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Укролія" (вул. Садова, 4, Чернечий Яр, Диканський район, Полтавська область, 38521, ) до Північного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків (вул. Благовіщенська, 30, м. Харків, 61052, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Північного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків від 09.07.2021 №2.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Північного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків (вул. Благовіщенська, 30, м. Харків, 61052, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укролія" (вул. Садова, 4, Чернечий Яр, Диканський район, Полтавська область, 38521, ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 6977 (шість тисяч дев`ятсот сімдесят сім) гривень 36 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 26.06.2023.

Cуддя Т.С. Канигіна