Справа № 160/24220/21
Суддя: Кадникова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кадникової Г.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмову провадженні) адміністративну справу за позовом Селянського (фермерського) господарства "СПАС" до Чернеччинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити певні дії,
Селянське (фермерське) господарство "СПАС" (далі С(Ф)Г "СПАС", позивач) звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом про:
- визнання протиправною та скасування відмови Чернеччинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області (далі - відповідач), оформленої листом від 22.10.2021 року №630/01-13, у наданні згоди позивачу на відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 37,2 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Чернетчинської сільської ради Новомосковськго району Дніпропетровської області для ведення селянського (фермерського) господарства «СПАС», відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серії ДП б/н., зареєстрованого 23.02.1998 року за №465 в книзі записів державних актів на право постійного користування землею;
- зобов`язання відповідача повторно розглянути клопотання позивача про надання згоди на відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та надати позивачу згоду на відновлення меж земельної ділянки площею 37,2 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Чернетчинської сільської ради Новомосковськго району Дніпропетровської області для ведення селянського (фермерського) господарства «СПАС», відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серії ДП б/н., зареєстрованого 23.02.1998 року за №465 в книзі записів державних актів на право постійного користування землею.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на підставі розпорядження голови держадміністрації Ради народних депутатів Магдалинівського району Дніпропетровської області від 19.08.1997 №666-р ОСОБА_1 надано у постійне користування земельну ділянку площею 37,2га розташовану на території Чернетчинської сільської Ради для ведення селянського господарства, що підтверджується Державним актом на право постійного користування на земельну ділянку серії ДП б/н від 23.02.1998. 30.06.1998 ОСОБА_1 створено та зареєстровано С(Ф)Г «Спас». ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ОСОБА_1 , права засновника успадкувала дружина померлого ОСОБА_2 , яка на сьогоднішній день є головою С(Ф)Г «Спас». 20.08.2021 позивач звернувся до Чернеччинської сільської Ради Магдалинівського району Дніпропетровської області із клопотанням про надання згоди на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки площею 37,2га, яка розташована за межами населених пунктів на території Чернеччинської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, що надана у постійне користування для ведення С(Ф)Г «Спас» відповідно до Державного акту на право постійного користування на земельну ділянку серії ДП б/н від 23.02.1998 з метою проведення державної реєстрації вказаної земельної ділянки за С(Ф)Г «Спас». Листом від 22.10.2021 року №630/01-13 відповідач повідомив про відмову у задоволенні клопотання позивача через відсутність документів, що підтверджують право С(Ф)Г «Спас» на вказану земельну ділянку. Позивач вважає, що відмова відповідача є необґрунтованою та такою, що суперечить закону, оскільки право постійного користування вказаною земельною ділянкою за С(Ф)Г «Спас» підтверджується Постановою Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 по справі №179/1043/16-ц.
Ухвалою суду від 07.12.2021р. позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.
Відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення та своїм правом на подання відзиву не скористався, жодних пояснень, заяв або клопотань не подав.
Вивчивши матеріали справи, оцінивши наведені сторонами доводи, суд виходить з наступного.
Згідно державного акту на право постійного користування на земельну ділянку серії ДП від 23.02.1998 б/н (зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №465) ОСОБА_1 на підставі розпорядження голови держадміністрації Ради народних депутатів Магдалинівського району Дніпропетровської області від 19.08.1997 №666-р надається у постійне користування земельна ділянка площею 37,2 га в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території кдсп «Промінь» Чернетчинської сільської Ради та надана для ведення селянського господарства.
20.05.2021 позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області із клопотанням про надання згоди на відновлення меж земельної ділянки.
Листом Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 03.06.2021 №С-2787/0-228/0/20-21 позивачу відмовлено в задоволенні вказаного клопотання. Відмова обґрунтована тим, що із набранням чинності Закону України від 28.04.2021 №1423-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» розпорядження запитуваною земельною ділянкою, яка зазначена на доданих графічних матеріалах, знаходиться поза межами повноважень Управління.
20.08.2021 позивач звернувся до Чернеччинської сільської Ради Магдалинівського району Дніпропетровської області із клопотанням про надання згоди на відновлення меж земельної ділянки площею 37,20га на території Чернеччинської сільської ради за межами с.Чернеччина.
Листом Чернеччинської сільської Ради Магдалинівського району Дніпропетровської області від 22.10.2021 №630/01-13 позивачу відмовлено у задоволенні клопотання у зв`язку з відсутністю в переліку доданих до клопотання документів, що підтверджують право на вищезазначену ділянку.
Позивач вважає таку відмову протиправною, а тому за захистом своїх прав та інтересів звернувся з відповідним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Згідно ч.1 ст.3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Відповідно до положення ч.1 ст.79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.
Згідно з ч.9 ст.79-1 ЗК України земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.
Відповідно до ст.193 ЗК України державний земельний кадастр це єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.
Відповідно до п.2 та 10 Розділу VІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності) або особи, яка подала заяву про визнання спадщини відумерлою, якщо така справа прийнята до провадження судом. Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними.
Так, до 01.01.2013р. державна реєстрація земельних ділянок здійснювалась з видачею державних актів на право власності (постійного користування) на земельні ділянки.
З 01.01.2013р., у зв`язку з набранням чинності Закону України «Про Державний земельний кадастр» державні акти на право власності чи право постійного користування земельною ділянкою не видаються, а право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», шляхом внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до ст.79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій-сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв`язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру.
Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.
Межі суміжних земельних ділянок приватної власності можуть бути змінені їх власниками без формування нових земельних ділянок за технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).
Відповідно до ч.1 та 2 ст.55 Закону України «Про землеустрій», встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів.
Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).
Згідно зі ст.198 ЗК України кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: геодезичне встановлення меж земельної ділянки; погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; відновлення меж земельної ділянки на місцевості; встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; виготовлення кадастрового плану.
Погодження меж земельної ділянки є складовою частиною кадастрового плану, який, у свою чергу, є складовою частиною технічної документації, необхідної для передачі земельних ділянок у власність чи в користування. Встановлення меж земельної ділянки по суті зводиться до вирішення питань, чи не належить земельна ділянка іншому власнику чи правомірному користувачеві та чи не накладаються межі земельної ділянки на суміжні земельні ділянки. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки здійснюється з метою визначення в натурі (на місцевості) метричних даних земельної ділянки, у тому числі місцеположення поворотних точок її меж та їх закріплення межовими знаками.
Відповідно до ст.202 ЗК України державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у Державному земельному кадастрі в порядку, встановленому Законом.
З визначення поняття державної реєстрації земельної ділянки, наданого ст.1 Закону України «Про Державний земельний кадастр», це внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.
У відповідності до вимог ст.15 цього Закону до Державного земельного кадастру включаються такі відомості про земельні ділянки, як: кадастровий номер; місце розташування, у тому числі дані Державного адресного реєстру (за наявності); опис меж; площа; міри ліній по периметру; координати поворотних точок меж; дані про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі; дані про якісний стан земель та про бонітування ґрунтів; відомості про інші об`єкти Державного земельного кадастру, до яких територіально (повністю або частково) входить земельна ділянка; цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); склад угідь із зазначенням контурів, координат поворотних точок, геометричних параметрів, назв, адрес будівель, споруд та інженерних мереж, ідентифікаторів об`єктів будівництва та закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; відомості про частину земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; нормативна грошова оцінка; інформація про документацію із землеустрою та оцінки земель щодо земельної ділянки та інші документи, на підставі яких встановлено відомості про земельну ділянку.
Відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру на підставі відповідної документації із землеустрою, визначеної у ст.21 Закону.
Процедура та вимоги щодо ведення Державного земельного кадастру визначені Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року №1051.
Згідно з п.4 та 5 зазначеного Порядку ведення Державного земельного кадастру здійснює Держгеокадастр та його територіальні органи. До складу Держгеокадастру та його територіальних органів входять державні кадастрові реєстратори, які здійснюють внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей в межах повноважень, визначених Законом України «Про Державний земельний кадастр» та цим Порядком.
Як встановлено судом, на підставі розпорядження голови держадміністрації Ради народних депутатів Магдалинівського району Дніпропетровської області від 19.08.1997р. №666-р ОСОБА_1 надано у постійне користування земельну ділянку площею 37,2 га. розташовану на території Чернетчинської сільської Ради для ведення селянського господарства, що підтверджується Державним актом на право постійного користування на земельну ділянку серії ДП б/н від 23.02.1998р.
Після смерті ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , дружина померлого ОСОБА_2 звернулася до суду задля отримання права спадкування земельної ділянки, що була передана її чоловікові у постійне користування.
Відповідно до висновків Постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі №179/1043/16-ц за позовом ОСОБА_2 до Магдалинівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання у порядку спадкування прав засновника селянського (фермерського) господарства та права постійного користування земельною ділянкою, наданою для ведення такого господарства, за касаційною скаргою позивачки на рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 28.12.2017 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 28.11.2018 року у частині відмови в задоволенні вимоги про визнання за позивачкою у порядку спадкування права постійного користування земельною ділянкою, наданою для ведення селянського (фермерського) господарства:
- «Пункт 23. Ураховуючи наведене, з моменту створення СФГ «СПАС» відбулася фактична заміна постійного землекористувача, і обов`язки останнього перейшли до селянського (фермерського) господарства з дня його державної реєстрації. Державна реєстрація права постійного користування земельною ділянкою для ведення селянського (фермерського) господарства за його засновником не змінює вказаний висновок, оскільки після державної реєстрації такого господарства саме воно як суб`єкт підприємницької діяльності могло використовувати відповідну ділянку за її цільовим призначенням, тобто бути постійним користувачем. Відповідно з часу державної реєстрації цього господарства воно повноважне зареєструвати за собою право постійного користування земельною ділянкою, яку раніше для ведення селянського (фермерського) господарства отримав його засновник. Вказане узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, сформульованими у постанові від 10.04.2019 року (пункти 23-29) й ухвалі від 13.11.2019 року (пункти 17-18) у справі №275/82/18, а також у постанові від 01.04.2020 року у справі №320/5724/17 (пункти 6.24-6.29) щодо належності права на продовження договірних відносин з користування земельною ділянкою для ведення фермерського господарства саме такому господарству, а не його засновникові…
- Пункт 40. За змістом вказаних приписів саме селянське (фермерське) господарство, зареєстроване як юридична особа, є власником цілісного майнового комплексу, а не засновник або член такого господарства. Тому право постійного користування земельною ділянкою, наданою для ведення селянського (фермерського) господарства, після його створення належить цьому господарству, а відтак, не може входити до складу спадщини. Припис пункту «а» ч.1 ст.14 Закону України «Про фермерське господарство» у частині права членів фермерського господарства відповідно до закону передавати земельні ділянки у спадщину стосується тих ділянок, які належать членам цього господарства на праві власності, та якими фермерське господарство користується на підставі правочинів, вчинених з його членами…
- Пункт 60. За змістом системного тлумачення статей 2, 4, 5, 7, 8, 10, 11 Закону України «Про селянське (фермерське) господарство», статей 1, 5, 7, 8 і 12 Закону України «Про фермерське господарство», статей 7, 27, 38, 50 і 51 ЗК Української РСР від 18.12.1990 року, статей 31, 92 ЗК України від 25.10.2001 року після отримання у постійне користування земельної ділянки, наданої для ведення селянського (фермерського) господарства, та проведення державної реєстрації такого господарства постійним користувачем цієї ділянки є відповідне господарство, а не громадянин, якому вона надавалась. Тому у такій ситуації зазначене право не може бути об`єктом спадкування, а постійним користувачем вказаної ділянки після смерті засновника залишається селянське (фермерське) господарство. Натомість право довічного успадковуваного володіння земельною ділянкою, наданою для ведення селянського (фермерського) господарства, за змістом приписів статті 6 ЗК Української РСР від 18.12.1990 року у редакції, чинній до 16.05.1992 року, мало належати лише фізичній особі та згідно з частиною першою статті 55 цього кодексу у тій же редакції було об`єктом спадкування у випадку смерті громадянина, який вів селянське (фермерське) господарство. Тому таке право зі створенням селянського (фермерського) господарства до останнього не переходило…»
Таким чином, після смерті засновника судом визнано перехід права постійного користування саме до позивача - С(Ф)Г "СПАС".
Відповідно до ч.2 ст.14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Згідно з ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
27.05.2021 набув чинності пп.58 п.4 розділу І Закону України від 28.04.2021 №1423-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин», яким доповнено пунктом 24 Перехідні положення Земельного кодексу України наступного змісту:
«З дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель:
а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук);
в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення;
г) зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи;
ґ) під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна державної власності;
д) під об`єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем державної власності;
е) визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті.
Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.
Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом.»
Оскільки земельна ділянка, площею 37,2 га розташована за межами населених пунктів на території Чернеччинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, то вона відповідно до законну перейшла до комунальної власності.
Відповідно до положень ст.123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.
Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі:

надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення;

формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).

Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Пунктом п`ятим частини п`ятої ст.186 ЗК України також передбачено, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) затверджується: у разі передачі на підставі такої документації земельної ділянки у власність та користування Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування - рішенням таких органів;

Також згідно ч.ч.1-6 ст.24 Закон України «Про Державний земельний кадастр» від 07.07.2011 №3613-VI - Державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку.

Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою:

особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи;

власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності (у разі поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок) або уповноваженої ними особи;

органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування (у разі формування земельних ділянок відповідно державної чи комунальної власності);

замовником технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель (у разі внесення до Державного земельного кадастру за результатами проведення інвентаризації земель масиву земель сільськогосподарського призначення відомостей про земельну ділянку, що входить до такого масиву);

замовника документації із землеустрою, за якою здійснюється формування земельної ділянки державної, комунальної власності, у випадках, коли розроблення такої документації відбувається без дозволу органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування;

власника земельної частки (паю) або його спадкоємця (у разі формування земельної ділянки в порядку виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв);

особи, визначені частиною першою статті 118 Земельного кодексу України, у тому числі власника нерухомого майна (будівлі, споруди), розташованої на земельній ділянці, що надається (передається) із земель державної чи комунальної власності, або його спадкоємця.

Для державної реєстрації земельної ділянки державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються:

заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин;

документація із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки, в електронній формі та формі електронного документа.

У разі якщо відповідно до закону поділ, об`єднання земельних ділянок здійснюються за погодженням з органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, фізичними чи юридичними особами, до заяви про державну реєстрацію земельної ділянки, сформованої в результаті поділу або об`єднання земельних ділянок, також додаються документи, що належним чином підтверджують таку згоду.

Заява з доданими документами надсилається заявником засобами телекомунікаційного зв`язку.

Державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви:

перевіряє відповідність документів вимогам законодавства;

за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації.

Підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є:

подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі;

невідповідність поданих документів вимогам законодавства;

знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

Зміна найменування акціонерного товариства у зв`язку із зміною типу акціонерного товариства або перетворенням акціонерного товариства в інше господарське товариство не є підставою для відмови у державній реєстрації земельної ділянки.

Відмова в державній реєстрації земельної ділянки з підстав, не передбачених цією частиною, заборонена.

Державний кадастровий реєстратор зазначає вичерпний перелік підстав для відмови у державній реєстрації земельної ділянки.

Таким чином, суд доходить висновку, що реєстрація права постійного користування земельною ділянкою площею 37,2 га за С(Ф)Г «СПАС» на підставі рішення суду у справі №179/1043/16-ц можливе за умови внесення відомостей про таку земельну ділянку до Державного земельного кадастру, таке внесення можливе на підставі технічної документації із землеустрою, дозвіл на розробку якої та її затвердження віднесені до повноважень відповідача. Також вбачається, що документом, що підтверджує право позивача на земельну ділянку та звернення до відповідача із клопотанням про надання згоди на відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) є Державний акт на право постійного користування землею серії ДП б/н., зареєстрований 23.02.1998 року за №465 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 по справі №179/1043/16-ц, яка містить висновки про перехід права постійного користування до позивача.

Як вбачається із копії клопотання про надання дозволу позивачеві копія цього акту надана відповідачу.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача надати позивачу згоду на відновлення меж земельної ділянки площею 37,2 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Чернетчинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області для ведення селянського (фермерського) господарства С(Ф)Г «СПАС», відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серії ДП б/н., зареєстрованого 23.02.1998 року за №465 в книзі записів державних актів на право постійного користування землею, суд виходить з наступного.

У своїй постанові від 11.02.2020 по справі №0940/2394/18 Верховний Суд дійшов висновку, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єкт звернення дотримав усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналізуючи у сукупності фактичні обставини справи та норми законодавства, виходячи з принципу верховенства права, беручи до уваги положення пункту 2 частини другої ст.245 КАС України, суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Окрему увагу суд звертає, що відповідь позивачу надана на бланку Чернеччинської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області та підписана головою Сільман Наталією Степанівною, а також засвідчена печаткою Чернеччинської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області з кодом .

З реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за вказаним кодом вбачається Чернеччинська сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, уповноважена особа ОСОБА_3 . Отже, зазначений у позові відповідач є належним у справі.

Таким чином, з метою ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне на підставі частини третьої ст.245 КАС України з метою відновлення прав, свобод та інтересів за захистом яких позивач звернувся до суду, зобов`язати Чернеччинську сільську раду Новомосковського району Дніпропетровської області повторно розглянути клопотання позивача про надання згоди на відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та надати позивачу згоду на відновлення меж земельної ділянки площею 37,2 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Чернетчинської сільської ради Новомосковськго району Дніпропетровської області для ведення селянського (фермерського) господарства «СПАС», відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серії ДП б/н., зареєстрованого 23.02.1998 року за №465 в книзі записів державних актів на право постійного користування землею.

З огляду на викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач по справі, як суб`єкт владних повноважень, не довів суду правомірність та законність своїх дій всупереч вимогам ч.2 ст.77 КАС України.

Згідно із ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі ч.1 ст.139 КАС України, з урахуванням задоволення позовних вимог у повному обсязі, підлягають стягненню з Чернеччинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Селянського (фермерського) господарства "СПАС" судові витрати у розмірі 4 540грн. 00коп.

Керуючись ст.ст.9, 90, 72-78, 139, 241-246, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Селянського (фермерського) господарства "СПАС" до Чернеччинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати відмову Чернеччинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, оформленої листом від 22.10.2021 року №630/01-13, у наданні згоди Селянському (фермерському) господарству "СПАС" на відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 37,2 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Чернетчинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області для ведення селянського (фермерського) господарства «СПАС», відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серії ДП б/н., зареєстрованого 23.02.1998 року за №465 в книзі записів державних актів на право постійного користування землею.

Зобов`язати Чернеччинську сільську раду Новомосковського району Дніпропетровської області повторно розглянути клопотання Селянського (фермерського) господарства "СПАС" про надання згоди на відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та надати Селянському (фермерському) господарству "СПАС" згоду на відновлення меж земельної ділянки площею 37,2 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Чернетчинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області для ведення селянського (фермерського) господарства, відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серії ДП б/н., зареєстрованого 23.02.1998 року за №465 в книзі записів державних актів на право постійного користування землею.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Чернеччинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області (51110, Дніпропетровська обл., Новомосковський р-н., с.Гупалівка, вул. Савченко Романа, буд.40-А; ) на користь Селянського (фермерського) господарства "СПАС" (51115, Дніпропетровська обл., Магдалинівський р-н., с.Дмухайлівка, вул.Сонячна, буд.17-А; ) судові витрати у розмірі 4 540,00 (чотири тисячі п`ятсот сорок грн. 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Г. В.Кадникова