Справа № 380/12898/22
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2023-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/12898/22 пров. № А/857/6246/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судового засідання Улицької С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01 березня 2023 року (головуючий суддя Гулик А.Г., м. Львів, повний текст складено 13.03.2023) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними і скасування наказів,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 26.08.2022 №423о/с «Про особовий склад»;

- визнати протиправним та скасувати наказ від 09.08.2022 №2216 в частині звільнення позивача зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію»;

- поновити позивача на службі на посаді поліцейського СРПП відділення поліції №1 Львівського РУП №2 ГУНП у Львівській області сержанта поліції, з 27 серпня 2022 року;

- стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 27.08.2022 по дату винесення рішення у справі;

- рішення суду в частині поновлення позивача на службі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, звернути до негайного виконання;

- стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 100000 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 01 березня 2023 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи та судом неповно з`ясовано обставин, що мають значення для справи, тому просить таке скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В апеляційній скарзі зазначає, що відповідно до ст. 18 Закону України від 02.07.2015 № 580-УІП «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Згідно з ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію», у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Законом України від 15.03.2018 № 2337-УШ «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут).

Відповідно до ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Згідно з ст. 12 Дисциплінарного статуту, дисциплінарний проступок - протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Порядок накладення дисциплінарних стягнень врегульовано статтею 13 Дисциплінарного статуту.

Відповідно до ст. 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку. Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема, у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для прийняття оскаржуваних наказів стали обставини порушення позивачем службової дисципліни, встановлені висновком проведеного службового розслідування.

З аналізу норм чинного законодавства, яке регулює особливості проходження служби в органах поліції вбачається, що однією з підстав для звільнення зі служби в поліції є дисциплінарне стягнення, у вигляді звільнення за невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни (пункт 6 частини першої статті 77 Закону № 580-УІП).

При цьому акцентує увагу на тому, що Закон № 580-УІІІ виокремлює зазначені підстави для звільнення зі служби в поліції, зокрема, вчинення особою - поліцейським діяння, за яке передбачено одночасно різні види юридичної відповідальності, зокрема дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного.

Види дисциплінарних стягнень, які можуть застосовуватися до поліцейських, установлені у статті 13 Дисциплінарного статуту. Мета застосування цих стягнень є виховання поліцейського, який вчинив дисциплінарний проступок, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

Правова оцінка правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинна перевірятися судом насамперед в тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією України та законами України, чи дійсно у діях особи є встановлені законом підстави для застосування до нього дисциплінарного стягнення, чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим особою діянням.

Крім того, вирішення питання про правомірність притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності, передбачає необхідність з`ясовувати саме склад дисциплінарного проступку в його діях, незалежно від того, яку адміністративно-правову кваліфікацію, ці ж самі дії особи, отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи.

Позивача звільнено відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону № 580-УІП за результатами проведеного службового розслідування, яким установлено порушення ним службової дисципліни, що виявилося в недотриманні вимог пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 4, 6,13 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту, абзаців 2, 3 пункту 1 розділу її Правил етичної поведінки поліцейських, підпунктів 1.1, 1.2 пункту 1 наказу ГУ НП у Львівській області від 27.02.2020 №803 «Про заходи щодо покращення службової дисципліни та забезпечення належного інформування», п.п. 2.5, 9.26 Правил дорожнього руху України, а також скоєння вчинку що підриває авторитет поліції.

При цьому, звертає увагу на підставу звільнення і надавати оцінку саме наявності або відсутності дисциплінарного проступку в рамках проведеного службового розслідування, а також доказам на їх підтвердження.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 816/1218/16.

На виконання вимог Дисциплінарного статуту наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 № 893 затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі - Порядок), зареєстрований у Міністерстві юстиції України 28.11.2018 року за№ 1355/32807.

Пунктом 4 Розділу V Порядку встановлено, що службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Відповідно до Розділу VI Порядку, зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу. Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

У резолютивній частині висновку службового розслідування дисциплінарною комісією зазначаються висновок щодо наявності або відсутності в діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону, іншого нормативно-правового чи організаційно-розпорядчого акта, наказу керівника, який було порушено; вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського в разі наявності в його діянні ознак дисциплінарного проступку.

Так, підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є повне доведення вини особи в ході службового розслідування, метою якого і є саме з`ясування обставин вчинення дисциплінарного порушення, уточнення ступеня вини особи.

У ході розгляду справи встановлено, що за результатами проведеного службового розслідування та складеного за його результатами висновку від 04.08.2022 року наказом ГУ НП у Львівській області № 2216 від 09.08.2022 року позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Підставою для видачі наказу № 2216 від 09.08.2022 року, яким позивача звільнено зі служби в поліції, слугував Висновок службового розслідування, складений за фактами нібито, порушення позивачем правил дорожнього руху України та як наслідок, притягнення його до адміністративної відповідальності.

За Висновком службового розслідування вчинення позивачем дисциплінарного проступку полягало у тому, що працівниками мобільної групи УГІ ГУ НП у Львівській області встановлено порушення ПДР України, а саме: не увімкнення показника повороту при виїзді з перехрестя з круговим рухом та у подальшій відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, за що відносно нього було винесено постанову серії БАВ № 174533 за ч. 2 ст. 122 КУпАП та складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 186754 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також, судовим розглядом встановлено та підтверджено представником відповідача у судовому засіданні в суді першої інстанції, що зміст Висновку службового розслідування фактично тотожний змісту постанови серії БАВ № 174533 за ч. 2 ст. 122 КУпАП від 23.07.2022 р., яка оскаржена позивачем в порядку адміністративного судочинства (справа перебуває в провадженні Городоцького районного суду Львівської області) та протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18№ 186754 за ч. 1 ст. 130 КУпАП від 23.07.2022 р. (провадження у справі - закрито).

Таким чином, вважає, що факт порушення ОСОБА_1 саме службової дисципліни відповідачем в ході службового розслідування не встановлений, належними та допустимими доказами не доведений.

За таких обставин, апелянт вважає, що наказ № 2216 від 09.08.2022 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого сержанта поліції ОСОБА_1 прийнятий без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, та з порушенням принципу розсудливості, та підлягає скасуванню.

Таким чином, у даній частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо решти позовних вимог, останні також підлягають задоволенню, оскільки, є похідними від вимоги про визнання протиправним накладення дисциплінарного стягнення, із застосуванням поряд з нормами спеціального законодавства, загальних законодавчих трудових норм.

Крім того, у додаткових поясненнях до апеляційної скарги апелянт вказує, що відповідач необґрунтовано застосував до нього найсуворіший вид дисциплінарного стягнення.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив таку залишити без задоволення.

У відповідності до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в частині позовних вимог що переглядаються, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач перебував на службі в Головному управлінні Національної поліції у Львівській області на посаді поліцейського СРПП відділення поліції №1 Львівського РУП №2 ГУНП у Львівській області сержанта поліції.

Наказом ГУ НП у Львівській області від 25.07.2022 №2041 «Про призначення службового розслідування, створення дисциплінарної комісії та відсторонення від виконання службових обов`язків» призначено службове розслідування, у зв`язку із складенням адміністративних матеріалів за частиною 1 статті 130 та частиною 2 статті 122 КпАП України відносно поліцейського СРПП відділення поліції №1 Львівського РУП №2 ГУНП у Львівській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 , за результатами якого складено висновок від 04.08.2022, встановлено, що 23.07.2022 мобільною групою УГІ ГУНП за участю керівництва відділення поліції №1 Львівського РУП №2 ГУНП у Львівській області за порушення Правил дорожнього руху, а саме не увімкнення показника повороту при виїзді з перехрестя з круговим рухом, зупинено службовий автомобіль під керуванням поліцейського СРПП відділення поліції №1 Львівського РУП №2 ГУНП у Львівській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 . Під час спілкування з ОСОБА_1 у нього виявлено ознаки алкогольного/наркотичного сп`яніння (виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, звужені зіниці, що не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Драгер» або у медичному закладі, на що останній погодився. Результат тесту - 0,0 проміле. У подальшому ОСОБА_1 доставлено до КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень», де він від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився, про що працівниками вказаного медичного закладу складено відповідний висновок №001774. У подальшому відносно старшого сержанта поліції ОСОБА_1 складено матеріали про адміністративне правопорушення за частиною 2 статті 122 та за частиною 1 статті 130 КпАП України. На момент складення адміністративних матеріалів старший сержант поліції ОСОБА_1 перебував на службі у поліцейському однострої з вогнепальною зброєю.

Такими діями позивач допустив грубе порушення службової дисципліни, зокрема вимоги абзацу 2 пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, пунктів 1, 4, 6, 13 частини 3 статі 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VІІІ, підпунктів 1.1., 1.2 пункту 1 наказу ГУНП у Львівській області від 27.02.2020 №803 «Про заходи щодо покращення службової дисципліни та забезпечення належного інформування», та скоїв вчинок, що дискредитує та підриває авторитет поліції.

За вчинення грубого порушення службової дисципліни, зокрема вимог щодо основних обов`язків поліцейського, передбачених частинами 1, 2 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 4, 6, 13 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VІІІ, абзаців 2, 3 пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейського, затвердженого наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, підпунктів 1.1, 1.2 пункту 1 наказу ГУНП у Львівській області від 27.02.2020 №803 «Про заходи щодо покращення службової дисципліни та забезпечення належного інформування», п.п.2.5, 9.2б ПДР України, а також скоєння вчинку, що підриває авторитет поліції, на підставі пункту 7 частини 3 статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VІІІ, до поліцейського СРПП відділення поліції №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 застосоване дисциплінарне стягнення - звільнення з поліції.

Наказом ГУНП у Львівській області від 09.08.2022 №2216 «Про грубе порушення службової дисципліни зі сторони окремих працівників відділення поліції №1 ЛРУП №2 ГУНП» вирішено за грубе порушення службової дисципліни, зокрема, вимог щодо основних обов`язків поліцейського, передбачених частинами 1, 2 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 4, 6, 13 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VІІІ, абзаців 2, 3 пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейського, затвердженого наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, підпунктів 1.1, 1.2 пункту 1 наказу ГУНП у Львівській області від 27.02.2020 №803 «Про заходи щодо покращення службової дисципліни та забезпечення належного інформування», п.п.2.5, 9.2б ПДР України, а також скоєння вчинку, що підриває авторитет поліції, на підставі пункту 7 частини 3 статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VІІІ, до поліцейського СРПП відділення поліції №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 застосувати дисциплінарне стягнення - звільнення з поліції.

26.08.2022 ГУ НП у Львівській області прийняло наказ №423 о/с «Про особовий склад», яким позивача звільнено з посади поліцейського СРПП відділення поліції №1 Львівського РУП №2 ГУНП у Львівській області.

Постановляючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що згідно частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII) поліцейський зобов`язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно до частини 1 статті 64 Закон № 580-VIII особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: «Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».

Правила етичної поведінки поліцейського, затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 № 1179.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ вказаних Правил під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського.

Частинами 1 та 2 статті 19 Закону № 580-VIII визначено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про Національну поліцію» рівень довіри населення до поліції є основним критерієм оцінки ефективності діяльності органів і підрозділів поліції.

Метою Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, є урегулювання поведінки поліцейських з дотриманням етичних норм, формування в поліцейських почуття відповідальності перед суспільством і законом за свої дії та бездіяльність, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до поліції.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також згаданими Правилами.

Відповідно до пункту 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, поліцейський за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики.

При цьому, суд першої інстанції вірно зауважив, що зі змісту присяги працівника поліції слідує, що його поведінка має відповідати очікуванню громадськості й забезпечувати довіру суспільства та громадян до поліції, не тільки під час виконання службових обов`язків, а й у повсякденному житті. Працівник поліції має усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, стверджувати та відстоювати честь і гідність свого звання, несучи відповідальність перед державою і суспільством та вживати заходів задля підвищення авторитету і позитивного іміджу органів поліції. Тобто, поліцейський повинен уникати вчинення таких дій, які підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Згідно статті 14 Дисциплінарного статуту обставини дисциплінарного проступку підлягають з`ясуванню під час проведення службового розслідування і в разі підтвердження факту його вчинення на поліцейського повинно бути накладене дисциплінарне стягнення, у тому числі, шляхом його звільнення зі служби, що є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

З урахуванням положень частини 2 статті 5 Дисциплінарного статуту, суд правильно вказав, що притягнення працівника поліції до дисциплінарної відповідальності є самостійним юридичним наслідком, який настає у разі скоєння ним дисциплінарного проступку. Обставини, що передували притягненню особи до такого виду відповідальності, можуть потягнути за собою настання інших наслідків у вигляді адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, але, це не може слугувати підставою для звільнення працівника поліції саме від дисциплінарної відповідальності.

Згідно пункту 6 частини 1 статті 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (частина 2 статті 77 Закону № 580-VIII).

Відповідно до частини 2 статті 11 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут), за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно із згаданим Статутом.

Службовою дисципліною, за визначенням статті 1 Дисциплінарного статуту, є дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Відповідно до положень частини 1 статті 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до статті 13 Дисциплінарного статуту засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку є дисциплінарне стягнення.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1)зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції (частина 3 статті 13 Дисциплінарного статуту).

У свою чергу, з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування (частина 2 статті 14 Дисциплінарного статуту).

Враховуючи викладене вище суд віно вважав, що недотримання службової дисципліни є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до особи-порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення, зокрема, звільнення із служби в поліції. При цьому, до відповідальності можливо притягнути лише за вчинення дисциплінарного проступку, що повинно бути доведено належними та допустимими доказами. У свою чергу, з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування (частина 2 статті 14 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до частина 3 статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку (частина 4 Дисциплінарного статуту).

Як вбачається з матеріалів службового розслідування, 23.07.2022 мобільною групою УГІ ГУНП за участю керівництва відділення поліції №1 Львівського РУП №2 ГУНП у Львівській області за порушення Правил дорожнього руху, а саме не увімкнення показника повороту при виїзді з перехрестя з круговим рухом, зупинено службовий автомобіль під керуванням поліцейського СРПП відділення поліції №1 Львівського РУП №2 ГУНП у Львівській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 . Під час спілкування з ОСОБА_1 у нього виявлено ознаки алкогольного/наркотичного сп`яніння (виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, звужені зіниці, що не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим позивачу запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Драгер» або у медичному закладі, на що останній погодився. Результат тесту - 0,0 проміле.

Після цього ОСОБА_1 доставлено до КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень», де він від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився, про що працівниками вказаного медичного закладу складено відповідний висновок №001774. У подальшому відносно старшого сержанта поліції ОСОБА_1 , складено матеріали про адміністративне правопорушення за частиною 2 статті 122 та за частиною 1 статті 130 КпАП України. На момент складення адміністративних матеріалів старший сержант поліції ОСОБА_1 перебував на службі у поліцейському однострої з вогнепальною зброєю.

Зазначена інформація стала підставою для призначення службового розслідування.

Згідно з наказом ГУ НП у Львівській області від 25.07.2022 №2041 «Про призначення службового розслідування, створення дисциплінарної комісії та відсторонення від виконання службових обов`язків» призначено службове розслідування, у зв`язку із складенням адміністративних матеріалів за частиною 1 статті 130 та частиною 2 статті 122 КпАП України відносно поліцейського СРПП відділення поліції №1 Львівського РУП №2 ГУНП у Львівській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 .

Пунктом 2 вказаного наказу визначено, що проведення службового розслідування доручене дисциплінарній комісії.

У відповідності до вимог стаття 15 Дисциплінарного статуту проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії.

Згідно зі статтею 16 Дисциплінарного статуту службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником. У разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів.

Відповідно до висновку службового розслідування за фактом грубого порушення службової дисципліни старшим сержантом поліції ОСОБА_1 , затвердженого 04.08.2022 начальником ГУ НП у Львівській області полковником поліції Олександром Шляховським (далі - висновок службового розслідування, висновок), установлено, що 23.07.2022 мобільною групою УГІ ГУНП за участю керівництва відділення поліції №1 Львівського РУП №2 ГУНП у Львівській області за порушення Правил дорожнього руху, а саме не увімкнення показника повороту при виїзді з перехрестя з круговим рухом, зупинено службовий автомобіль під керуванням поліцейського СРПП відділення поліції №1 Львівського РУП №2 ГУНП у Львівській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 .

Під час спілкування з ОСОБА_1 у нього виявлено ознаки алкогольного/наркотичного сп`яніння (виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, звужені зіниці, що не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Драгер» або у медичному закладі, на що останній погодився. Результат тесту - 0,0 проміле.

У подальшому ОСОБА_1 доставлено до КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №001774 від 23.07.2022 зафіксовано відмову ОСОБА_1 від огляду.

Зазначене вище підтвердили допитані судом першої інстанції в якості свідків старший інспектор ВП УГІ ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , старший інспектор з особливих доручень відділу службових розслідувань УГІ ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 .

Крім того висновки службового розслідування підтверджено також відеозаписами з нагрудних камер поліцейських, які складали відповідні протокол та постанову.

Спростовуючи заперечення позивача щодо факту перебування його за кермом службового автомобіля у стані наркотичного сп`яніння суд першої інстанції вірно зазначив, що процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп`яніння, оформлення результатів такого огляду регулюються Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я від 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція № 1452/735), та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1103, з подальшими змінами (далі - Порядок № 1103).

Відповідно до пунктів 1, 6, 7 та 9 розділу ІІ «Проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів» Інструкції № 1452/735 за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І згаданої Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами згаданої Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Пунктами 7 і 8 Порядку № 1103 передбачено, що поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський у присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Судом першої інстанції з`ясовано, що у закладі охорони здоров`я КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» позивачу запропоновано здати зразки біологічного середовища (сечу).

Позивач не заперечив проти складення висновку, у зв`язку з його відмовою від проходження огляду. Будь-яких доводів про фізіологічні особливості, певні захворювання, які перешкоджають йому здати сечу впродовж відведеного часу, лікаря не повідомив.

Пунктами 12, 13 розділу ІІІ Інструкції №1452/735 передбачено, що предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 згаданого розділу.

Згідно з пунктами 3, 4, 7, 8 розділу ІІІ Інструкції №1452/735 огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. Метою такого огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.

Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

При цьому, суд першої інстанції підставно врахував правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 09.09.2021, в яких аналізується відсутність у водія «фізичного бажання» як відмова від проходження огляду. Так, скаржник мотивував свої вимоги тим, що відсутність у водія «фізичного бажання» не можна прирівняти до відмови від проходження огляду, бо предметом дослідження можуть бути зразки іншого біологічного середовища, ніж сеча. Водночас, у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду такі доводи скаржника не взяла до уваги та звернула увагу на застосування ним окремих приписів Інструкції № 1452/735 (пункти 12 і 13 розділу ІІІ) без урахування змісту інших приписів.

На відеозаписі з нагрудних камер працівників поліції зафіксовано, що позивачу у медичному закладі було надано можливість здати біологічний матеріал для аналізу на підтвердження чи спростування перебування у стані наркотичного сп`яніння, однак він такою можливість в межах відведеного для цього часу не скористався.

З урахуванням викладеного, суд дійшов підставного висновку, що позивач відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Крім того відмовлячи у задоволенні позову суд підставно врахував і те, що згідно з розпискою - попередженням позивач 05.02.2021 попереджений про неприпустимість випадків вчинення порушень службової дисципліни як у робочий, так і в позаробочий час, зокрема, керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного, наркотичного чи іншого).

Відповідно до розписки-попередження-зобов`язання щодо неухильного дотримання автотранспортної дисципліни позивач 05.02.2021 попереджений про неприпустимість випадків вчинення порушень службової дисципліни, в тому числі автотранспортної дисципліни, будь-яких порушень Правил дорожнього руху як у робочий, так і в позаробочий час, зокрема, керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного, наркотичного чи іншого); без необхідних водійських документів (зокрема реєстраційного документа на транспортний засіб).

Згідно пункту 2 Розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179 поліцейському заборонено перебувати на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння.

Згідно пункту 3 Розділу IV згаданих Правил за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики.

Надаючи оцінку покликанням позивача про існування постанови Городоцького районного суду Львівської області від 13.09.2022 у справі №3/441/599/2022 та ухвали Городоцького районного суду Львівської області від 31.08.2022 у справі №441/1075/22 суд першої інстанції вірно вказав, що позивач оскаржив постанову про накладення адміністративного стягнення серії БАВ №174533 від 23.07.2022 про притягнення його за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке, передбачене частиною 2 статті 122 КпАП України (порушення водіями правил дорожнього руху). Ухвалою Городоцького районного суду Львівської області від 31.08.2022 у справі №441/1075/22 лише відкрито провадження у праві за позовом ОСОБА_1 до ГУНП у Львівській області про скасування постанови та закриття провадження у справі.

Згідно постанови Городоцького районного суду Львівської області від 13.09.2022 справу №3/441/599/2022 про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КпАП України закрито на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КпАП України, а саме у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Постанова набрала законної сили 23.09.2022. При цьому суд першої інстанції зауважив, що зі змісту вказаної постанови вбачається, що підставою для її прийняття стали розбіжності часу подій, зазначених у протоколі та постанові про адміністративне правопорушення, направленні на огляд та висновку лікаря. Також зазначено, про ввічливу поведінку позивача під час зупинки його працівниками поліції. При цьому, жодної оцінки факту відмови позивача від проходження огляду на стан сп`яніння чи неможливості такого проходження у зв`язку зі стресовою ситуацією (як зазначає позивач) не надано.

З огляду на це, суд першої інстанції правильно вважав, що розбіжності у зазначенні часу подій у матеріалах справи про адміністративне правопорушення чи ввічлива поведінка позивача не можуть бути ключовими фактами при встановленні наявності в діях останнього складу дисциплінарного правопорушення, оскільки адміністративна і дисциплінарна відповідальність є різними видами юридичної відповідальності, мають різний склад порушення, тому притягнення чи непритягнення до дисциплінарної відповідальності не може обумовлюватись наявністю чи відсутністю складу іншого правопорушення чи фактом притягнення до іншого виду відповідальності. Суд у межах розгляду справи не досліджує питання наявності або відсутності вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, а надає правову оцінку обставинам щодо наявності або відсутності вчинення ним дисциплінарного проступку.

Така ж позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2018 у справі № 800/531/17 та від 12.02.2019 у справі № 9901/711/18, від 30.06.2022 у справі №9901/159/19.

При цьому, суд правильно зауважив, що однією із загальних рис дисциплінарної відповідальності, якою вона відрізняється від інших видів юридичної відповідальності, є можливість її застосування без рішення суду на підставі вчинення дисциплінарного проступку.

Дисциплінарна відповідальність відрізняється тим, що підставою її застосування завжди є порушення встановленої організації праці або порушення загальновстановлених зобов`язань, які можуть бути передбачені службовими обов`язками суб`єкта проступку.

Корім того, суд вірно врахував, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися в контексті правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 06.10.1982 у справі «X. v. Austria» про неприйнятність заяви № 9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 07.10.1987 у справі «C. v. the United Kingdom» про неприйнятність заяви №11882/85). Більше того, гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11 лютого 2003 року у справі «Ringvold v. Norway», заява № 34964/97).

Отже, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Аналогічні висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 17.06.2021 у справі №804/6242/17, від 22.10.2020 у справі № 826/3499/18, від 17.03.2020 у справі №818/235/17, від 06.02.2020 у справі №300/1406/19, від 22.01.2020 у справі №160/1750/19, та в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.10.2019 у справі №9901/918/18, від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, від 02.10.2018 у справі № 9901/454/18 (П/9901/454/18), від 13.06.2018 у справі №800/395/17, від 22.01.2019 у справі № 800/454/17 (П/9901/141/18).

При цьому, суд правильно вказав, що дисциплінарна комісія відповідача не вирішувала питання про обґрунтованість вчинення правопорушення ОСОБА_1 , яке здійснюється в межах провадження у справі про адміністративне правопорушення, а лише перевірила, викладені у матеріалах службового розслідування відомості, на предмет дотримання вимог, що ставляться до посадових осіб органів Національної поліції та наявності в описаних позивача діях складу дисциплінарного проступку.

Рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 , хоч і прийнято на підставі відомостей згідно з адміністративними матеріалами, розпочатого відносно нього за частиною 1 статті 130 та частиною 2 статті 122 КпАП України, однак ґрунтується на самостійних правових підставах.

Враховуючи те, що позивача притягнуто саме до дисциплінарної відповідальності, суд правильно вважав, що під час розгляду справи слід самостійно кваліфікувати поведінку особи на предмет наявності в ній ознак дисциплінарного проступку і дійти власних висновків щодо правомірності такої поведінки з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.

Подібна за змістом позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 20.05.2019 у справі №815/2658/17.

Вчинення навіть одного проступку, який ганьбить звання працівника поліції, нівелює всі попередні заслуги поліцейського, оскільки дискредитує не лише особу поліцейського, а й поліцію в цілому, як орган, що служить суспільству, шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Подібний за змістом висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 03.05.2018 у справі №810/2073/16, від 14.07.2022 у справі №520/1795/19, від 30.08.2022 у справі №120/8381/20-а, від 19.05.2022 у справі №480/4079/18, від 12.05.2022 у справі №260/1/19.

У спірних правовідносинах дисциплінарне стягнення до позивача застосоване за поведінку, що є несумісною з проходженням служби в поліції та не відповідає званню працівника поліції, а не за вчинення адміністративного правопорушення.

Верховний Суд у постанові від 10.07.2019 у справі № 802/1150/17-а звернув увагу на те, що вчинення поліцейським діяння, за яке передбачено одночасно різні види юридичної відповідальності, зокрема дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного. Підстави для звільнення зі службі в поліції, як притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення, не слід ототожнювати із підставами для притягненням до дисциплінарної відповідальності. Щодо останньої, то види дисциплінарних стягнень, які можуть застосовуватися до поліцейських, установлені у статті 12 Дисциплінарного статуту. Підставою для застосування таких стягнень є вчинення дисциплінарних проступків, а саме невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.

З огляд на викладене, суд підставно вважав, що встановлені обставини повністю підтверджують правильність висновків службового розслідування та факт порушення позивачем службової дисципліни внаслідок невиконання визначених законом обов`язків поліцейського та недотримання позивачем професійно-етичних норм поведінки поліцейських, що призвело до вчинку, який дискредитує звання поліцейського, бо поліцейський повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісними із подальшим проходженням служби.

Проступком, який ганьбить честь і гідність, порочить поліцейського та підриває авторитет Національної поліції України, є дія чи бездіяльність, яка за своїм характером несумісна з високим званням поліцейського і робить неможливим виконання ним своїх службових обов`язків, грубе порушення загальноприйнятих норм і правил поведінки, що принижує авторитет державної служби Національної поліції.

Згідно частин 1 та 9 статті 20 Дисциплінарного статуту Національної поліції України повноваження щодо застосування дисциплінарних стягнень мають керівники в межах, визначених згаданим Статутом.

Повноваження щодо оцінки результатів службового розслідування, тяжкості проступку та обставин, за яких його скоєно, розмір заподіяної шкоди, попередньої поведінки винної особи та визнання нею вини тощо, а також безпосередньо затвердження висновку службового розслідування та визначення виду дисциплінарного стягнення, яке слід застосувати до конкретної особи є виключними повноваженнями відповідного керівника, який реалізуючи такі повноваження приймає відповідний наказ про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.

Верховний Суд у постанові від 21.09.2018 у справі №824/227/17-а зазначив «... п.60. Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.»

Отже, обрання виду стягнення є дискреційним повноваженням роботодавця, однак така дискреція має бути обґрунтованою.

При цьому, суд вірно вважав, що відповідач, обираючи вид дисциплінарного стягнення, правильно врахував наявність у позивача діючих дисциплінарних стягнень - попереджень, застосованих наказами ГУНП у Львівській області від 06.06.2022 №276, від 08.08.2022 №441.

Також, суд розглядаючи спір врахував службову характеристику позивача від 28.07.2022, складену начальником відділу поліції №1 Львівського РУП №2 ГУНП у Львівській області Олександром Подвисоцьким, згідно з якою позивач за період перебування на займаній посаді зарекомендував себе з посередньої сторони, як працівник, який неякісно виконує свої посадові обов`язки. Не вміє бачити і зосереджуватися на головному. Може бути схильним до порушення службової дисципліни та законності. Почуття особистої відповідальності за доручену справу в більшості присутнє. У повсякденній службовій діяльності не здатний контролювати власні емоції, не організований. Поза службою поводить себе посередньо.

Згідно з Розділом 14 Послужного списку позивач за час проходження служби в Національній поліції жодних нагород чи заохочень не мав.

Враховуючи вказане, суд підставно вважав, що відповідач правомірно обрав позивачу такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення зі служби в поліції, оскільки вчинений позивачем проступок є таким, що дискредитує звання поліцейського і негативно впливає на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства. Такий захід дисциплінарного впливу застосовано відповідачем обґрунтовано, розсудливо, пропорційно, тобто з урахуванням балансу між несприятливими наслідками та цілями, на досягнення яких він спрямований. А приймаючи спірний наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції, відповідач врахував характер та обставини вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки, особу порушника, ступінь вини, попередню поведінку поліцейського, а також тривалість служби та рівень знань про порядок служби.

З урахуванням викладеного, суд дійшов обґрунтованого висновку, що підстави для визнання протиправними та скасування наказів ГУ НП у Львівській області від 26.08.2022 №423о/с «Про особовий склад» та від 09.08.2022 №2216 в частині звільнення позивача зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» відсутні.

У зв`язку з тим, що суд вважав, що оскаржені накази відповідача є правомірними, то відповідно відсутні і правові підстави для задоволення таких похідних позовних вимог як поновлення на посаді, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди також відсутні.

Виходячи із викладеного вище суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01 березня 2023 року по справі №380/12898/22 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді О.М. Гінда

В.В. Ніколін

повний текст складено 26.06.2023