Справа № 303/2531/23
Суддя: Куцкір Ю. Ю.
Дата ухвалення: 2023-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №303/2531/23
2а/303/19/23
Ряд. стат. звіту - 17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2023 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді Куцкір Ю.Ю.

з участю секретаря судового засідання Славич М.В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м.Мукачево адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Закарпатській області про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення ЕАР №6315469 від 22.12.2022 року та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Управління патрульної поліції в Закарпатській області про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення ЕАР №6315469 від 22.12.2022 року та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення.

Позов мотивований тим, що 22.03.2023 року він отримав сповіщення на мобільний телефон стосовно накладення арешту на його банківський рахунок. Наступного дня отримав через застосунок «ДІЯ» повідомлення про відкриття виконавчого провадження. Як з`ясувалось пізніше, постановою відповідача його було притягнуто до адміністративної відповідальності, з якою позивач не згідний, оскільки він адміністративне правопорушення не вчиняв.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.04.2023 року було поновлено процесуальний строк позивачу на оскарження постанови, а також прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін з особливостями провадження передбачених ст.ст. 268, 269, 286 КАС України. Також вказаною ухвалою відповідачу встановлено десятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

У свою чергу, представник відповідача Чаркасов М.М. подав до суду відзив на позовну заяву у якому просить суд відмовити в задоволенні позову з підстав зазначених у відзиві.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР №6315469 від 22.12.2022 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 340 гривень.

Із постанови слідує, що 22.12.2022 року о 16 год. 49 хв., в м.Ужгород, на перехресті вул.Ференца Ракоці - Крилова, водій ОСОБА_1 здійснив зупинку транспортного засобу на перехресті.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В свою чергу, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення встановлюється уповноваженою особою на підставі доказів, перелік яких визначений ст.251 КУпАП.

Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Нормами ч.2 ст.70 КАС України встановлено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст.71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність своїх дій чи бездіяльності, а позивач зобов`язаний заперечувати проти доводів суб`єкта владних повноважень.

Стосовно факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, то вказаною частиною передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно пункту 15.9 «г» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі ПДР), Зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Аналіз зазначених правових норм вказує на те, що Національна поліція України уповноважена через своїх працівників притягувати учасників дорожнього руху до адміністративної відповідальності за вчинення ними визначених законом адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, зокрема за порушення правил зупинки.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлений ПДР.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Так, процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1395, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за №1408/27853 (далі - Інструкція).

За приписами пункту 5 розділу IV Інструкції, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Крім того, згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі "O' Halloran and Francis v. the United Kingdom" будь-хто хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння та користування автомобілем може потенційно завдавати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Враховуючи зазначені обставини, суд звертає увагу на те, що зазначаючи про обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій або бездіяльності, позивач ОСОБА_1 не врахував, що судова практика містить правову позицію про те, що Кодекс адміністративного судочинства України передбачає не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч. 2 ст. 77 КАС України), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 77 КАС України).

КАС України встановлює, що на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази. Проте, позивач ОСОБА_1 не надав жодних доказів, які б підтверджували обґрунтованість позовних вимог та спростовували б правомірність оскаржуваної постанови. Крім цього, позивач у позовній заяві взагалі не зазначає, що він не вчиняв інкриміноване йому адміністративне правопорушення, не заперечує щодо даного факту, а фактично зміст позовної заяви зводиться до того, що він не погоджується із самою процедурою його притягнення до відповідальності, так як він знаходився за межами міста, як ним це було зазначено в позові.

Обставини, викладені позивачем ОСОБА_1 в позовній заяві, мають суто гіпотетичний характер та не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 25.06.2020 у справі № 520/2261/19 вказала, що визначений статтею 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльність не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

У зв`язку з вищезазначеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а отже у задоволенні їх слід відмовити.

Згідно частини першої статті 293 КУпАП орган (посадова особа), розглядаючи скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:

1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення;

2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд;

3) скасовує постанову і закриває справу;

4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилене.

Таким чином, суд вважає, що працівник поліції діяв у спосіб, передбачений законами України та правомірно притягнув позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог, судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст.77, 134, 139, 243-246,286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 про скасування Постанови ЕАР №6315469 від 22.12.2022 року та закриття провадження у справі, відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено протягом дес`яти днів з дня його підписання безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Закарпатській області, місце знаходження м.Ужгород, вул.О. Кошового, 2, Закарпатська область.

Повний текст рішення суду складений 26.06.2023 року.

Головуючий Ю.Ю. Куцкір