Справа № 473/2866/23
Суддя: Вуїв О. В.
Дата ухвалення: 2023-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 473/2866/23
РІШЕННЯ

іменем України

"27" червня 2023 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого - судді Вуїва О.В.,

за участю секретаря судового засідання Ціліциної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Вознесенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про зміну заходу стягнення, накладеного постановою у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області про зміну заходу стягнення, накладеного постановою у справі про адміністративне правопорушення, в якому вказував, що 01 червня 2023 року інспектор СРПП Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області Кухаренко О.О. виніс відносно нього постанову серії БАД №123391, якою встановлено, що 01 червня 2023 року о 17 год. 47 хв. у м. Вознесенську на вул. Ювілейній позивач в порушення вимог п.п. 2.1-а, 2.9-в ПДР України керував мопедом «Мустанг Дельта», який не був зареєстрований у 10-денний строк в органах МВС з моменту придбання, та без посвідчення водія, тобто не маючи право керування вказаним транспортним засобом.

Згідно постанови, ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 6 ст. 121 КУпАП, ч. 2 ст. 126 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3 400 грн.

Проте ОСОБА_1 просив змінити захід стягнення, зменшивши розмір штрафу до 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., вказуючи на те, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення інспектором не з`ясовано та не враховано усі обставини, що мали значення для накладення та визначення розміру стягнення, зокрема обставини, що пом`якшують відповідальність (визнання ним вини та щире каяття, скоєння правопорушення вперше), відсутність негативних наслідків внаслідок скоєння правопорушень, його незадовільний майновий стан.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, проте надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив.

Суд з урахуванням вимог ч. 1 ст. 205, ч. 3 ст. 268 КАС України вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі позивача та представника відповідача, оскільки матеріали містять достатньо інформації для вирішення спору.

Дослідивши матеріали справи в межах вимог та на підставі наявних доказів, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що 01 червня 2023 року інспектор СРПП Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області Кухаренко О.О. виніс відносно ОСОБА_1 постанову серії БАД №123391, якою встановлено, що 01 червня 2023 року о 17 год. 47 хв. у м. Вознесенську на вул. Ювілейній позивач в порушення вимог п.п. 2.1-а, 2.9-в ПДР України керував мопедом «Мустанг Дельта», який не був зареєстрований у 10-денний строк в органах МВС з моменту придбання, та без посвідчення водія, тобто не маючи право керування вказаним транспортним засобом.

Згідно постанови, ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 6 ст. 121 КУпАП, ч. 2 ст. 126 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3 400 грн.

Окремого фіксування обставин події в протоколі про адміністративне правопорушення інспектор поліції не здійснював, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 254, ч.ч. 2-5 ст. 258 КУпАП, п. 4 розділу І «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року №1395 (далі - Інструкція).

Аналізуючи вимоги позивача, суд виходить з наступного.

Згідно п. 2.1-а ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до п.п. 2, 3 «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року №340 (в редакції постанови від 20 травня 2009 року №511) особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії, крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами.

Особа має лише одне посвідчення водія, що підтверджує її право на керування транспортними засобами діючих категорій, зазначених у ньому.

Транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються на категорії:

А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні (триколісні) транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт;

А - мотоцикли, у тому числі з боковим причепом, та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом 50 куб. сантиметрів і більше або електродвигун потужністю 4 кВт і більше;

В1 - квадро- і трицикли, мотоколяски та інші триколісні (чотириколісні) транспортні засоби, дозволена максимальна маса яких не перевищує 400 кілограмів;

В - автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, - восьми;

С1 - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких становить від 3500 до 7500 кілограмів (від 7700 до 16500 фунтів);

С - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких перевищує 7500 кілограмів (16500 фунтів);

D1 - призначені для перевезення пасажирів автобуси, в яких кількість місць для сидіння, крім сидіння водія, не перевищує 16;

D - призначені для перевезення пасажирів автобуси, в яких кількість місць для сидіння, крім сидіння водія, більше 16;

ВЕ, С1Е, СЕ, D1E, DE - состави транспортних засобів з тягачем категорії В, С1, С, D1 або D, яким водій має право керувати, але який не належить до зазначених категорій составів транспортних засобів;

Т - трамваї та тролейбуси.

Згідно ч. 2 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Крім цього, згідно ч.ч. 11, 12 ст. 34, ч. 1 ст. 37 Закону України «Про дорожній рух», п. 7 «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року №1388 (в редакції постанови від 23 грудня 2009 року №1371) власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів.

На зареєстровані транспортні засоби оформляються та видаються реєстраційні документи, зразки яких затверджуються Кабінетом Міністрів України, та/або електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, таким транспортним засобам присвоюються номерні знаки (їх буквено-цифрова комбінація).

Експлуатація незареєстрованих (неперереєстрованих) транспортних засобів забороняється.

Згідно п. 2.9-в ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС.

Відповідно до ч. 6 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст. 278 КУпАП, п. 5 розділу ІІІ Інструкції орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Правила накладення адміністративних стягнень визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення та не можуть бути змінені.

Зокрема, згідно ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису). Особливості накладення стягнення при розгляді справ без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

При вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених (ст. 36 КУпАП).

Тобто, стягнення за адміністративне правопорушення накладається виключно у межах санкції, установленої Кодексом України про адміністративні правопорушення. При цьому, Кодекс не передбачає можливості накладення більш м`якого стягнення, ніж визначено вказаним законом (пом`якшення покарання).

Також суд зауважує, що відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність не враховуються.

Тому, враховуючи скоєння позивачем кількох адміністративних правопорушень, стягнення підлягає накладенню в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення.

Зокрема, наслідком порушення водієм вимог ч. 2 ст. 126 КУпАП є накладення штрафу у безальтернативному розмірі - двісті неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (що становить 3 400 грн.).

За встановленого, стягнення не може бути змінене, оскільки накладене з урахуванням усіх обставин правопорушень та вимог закону.

Також не можуть бути прийняті до уваги доводи позивача про необхідність зміни заходу стягнення, накладеного постановою у справі про адміністративне правопорушення, на стягнення в межах санкції, встановленої за менш серйозне правопорушення, оскільки така зміна призведе до порушення правил накладення стягнень, передбачених ст.ст. 33, 36 КУпАП.

З урахуванням встановлених обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними, а тому не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 8-10, 77, 241-246, 271, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Вознесенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про зміну заходу стягнення, накладеного постановою у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його складення.

Суддя: О.В. Вуїв