Справа № 440/12071/21
Суддя: Г.В. Костенко
Дата ухвалення: 2023-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

20 червня 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/12071/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Костенко Г.В.,

за участю: секретаря судового засідання Лазірська Ж.Е.,

заявника (позивача) ОСОБА_1 ,

представника відповідача Армашова Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження у справі №440/12071/21 за позовом ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Державної інспекції архітектури та містобудування України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

07.06.2023 до суду надійшла заява ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження, а саме Державну архітектурно-будівельну інспекцію України () на її правонаступника - Державну інспекцію архітектури та містобудування ().

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 13.06.2023 заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження у справі №440/12071/21 за позовом ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Державної інспекції архітектури та містобудування України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, призначити до розгляду на 10:30 20 червня 2023 року.

У судовому засіданні заявниця підтримала заяву про заміну сторони виконавчого провадження.

Представник Державної інспекції архітектури та містобудування заперечував проти заміни сторони виконавчого провадження.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості заяви про заміну сторони виконавчого провадження у справі №440/12071/21, суд виходить з наступного.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 23.06.2022 по справі №440/12071/21 позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Державної архітектурно-будівельної інспекції України (бул. Лесі Українки, б.26, м.Київ, ), Державної інспекції архітектури та містобудування України (бул. Лесі Українки, 26, м. Київ, ) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено частково; визнано протиправним та скасовано наказ Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 02 вересня 2021 року за № 414 "ОС" "Про звільнення ОСОБА_1 "; поновлено з 03 вересня 2021 року ОСОБА_1 на займаній до звільнення посаді головного інспектора будівельного нагляду відділу по роботі з дозвільними документами Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області; допущено до негайного виконання рішення суду в частини поновлення ОСОБА_1 на займані до звільнення посаді головного інспектора будівельного нагляду відділу по роботі з дозвільними документами Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної архітектурно-будівельної інспекції України на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 454,00 (чотириста п`ятдесят чотири гривні) та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000,00 (п`ять тисяч гривень).

07.07.2022 Полтавським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №440/12071/21.

07.09.2022 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження №69796129 з примусового виконання виконавчого листа №440/12071/21.

Частиною 1 ст.129-1 Конституції України передбачено, що судове рішення є обов`язковим до виконання.

За приписами ст.1 Закону №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими згідно з цим Законом, а також рішеннями, які у відповідності до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст.15 Закону № 1404-VIII, сторонами у виконавчому провадженні є стягувач та боржник. Стягувачем є фізична або ж юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

У разі ж вибуття однієї зі сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

При цьому, для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив (ч.5 ст.15 Закону №1404-VIII).

Згідно з ч.1 ст.379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця чи за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

З наведеного нормативного визначення слідує, що виконавче провадження є однією зі стадій судового провадження, яка його завершує. Ця стадія розпочинається з набранням законної сили судовим рішенням або за інших умов, установлених законом. Сторони судового провадження на даній стадії набувають відповідної процесуальної якості, а також користуються правами та несуть певні обов`язки, які зумовлені статусом сторони.

На стадії виконавчого провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження та заміна є прийнятною, зокрема, у правовідносинах, що допускають правонаступництво. При цьому, законодавством встановлено головну умову, за якої обов`язки боржника може бути перекладено на іншу особу, - це вибуття сторони виконавчого провадження.

За правилами ст.52 КАС України, у разі вибуття або заміни сторони чи 3-ї особи у відносинах, стосовно яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони або третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Процесуальне правонаступництво в розумінні ст.52 КАС України допускається на будь-якій стадії судового процесу, включаючи стадію виконання судового рішення.

Тобто, ухвала про здійснення процесуального правонаступництва на стадії виконання рішення суду є документом, що забезпечує виконання рішення та фактично є його невід`ємною частиною, а тому заміна сторони в зобов`язанні (правонаступництво) на стадії виконавчого провадження є зміною судового рішення, передбаченою чинним законодавством, що оформлюється ухвалою (ст.52 КАС України). Оскарження такої ухвали варто розуміти як оскарження судового рішення.

До того ж, аналогічну позицію з цього питання висловила і Велика Палата Верховного Суду, зокрема, у своїй постанові від 26.06.2019р. у справі №905/1956/15.

Публічне правонаступництво органів державної влади є окремим видом правонаступництва, під яким розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому. При цьому обов`язок по відновленню порушених прав особи покладається на орган, компетентний відновити такі права. Такий підхід відносно переходу до правонаступника обов`язку відновити порушене право цілком відповідає принципу верховенства права, оскільки метою правосуддя є ефективне поновлення порушених прав, свобод і законних інтересів.

У спорах, які виникають з публічних правовідносин, де оскаржуються рішення (дії, бездіяльність) державного органу, пов`язані зі здійсненням функції від імені держави, стороною є сама держава в особі того чи іншого уповноваженого органу. Функції держави, які реалізовувались ліквідованим органом, не можуть бути припинені і підлягають передачі іншим державним органам, однак за виключенням того випадку, коли держава відмовляється від таких функцій взагалі.

Такої ж правової позиції дотримується і Верховний Суд у постановах від 20.02.2019р. у справі №826/16659/15, від 13.03.2019р. у справі №524/4478/17, від 11.10.2019р. у справі №812/1408/16, від 22.02.2021р. у справі №910/6336/19 та від 07.04.2022р. у справі №910/8252/21.

Отже, правонаступництво в сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.

Наведені висновки суду повністю відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 12.06.2018р. у справі №2а-23895/09/1270.

Особливістю адміністративного (публічного) правонаступництва є те, що подія переходу прав та обов`язків, що відбувається із суб`єктами владних повноважень, сама по собі має бути публічною та врегульованою нормами адміністративного права.

Разом із тим, необхідно виділити дві форми адміністративного (публічного) правонаступництва: 1) фактичне (або компетенційне адміністративне правонаступництво), тобто таке, де вирішуються питання передачі фактичних повноважень від одного до іншого органу, посадової особи (або повноважень за компетенцією) та 2) процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво.

Фактичним (компетенційним) адміністративним (публічним) правонаступництвом - є врегульовані нормами адміністративного права умови та порядок передання адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого, який набуває певні владні повноваження внаслідок: ліквідації органу або ж посади суб`єкта владних повноважень, припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення компетенції органу публічної адміністрації чи припинення повноважень посадової особи.

Процесуальним адміністративним (публічним) правонаступництвом - є унормована можливість заміни адміністративним судом (на будь-якій стадії процесу судового розгляду справи в суді 1-ї, апеляційної та касаційної інстанції (окрім випадків перегляду справи за винятковими чи нововиявленими обставинами) сторони чи третьої особи іншим суб`єктом, коли права та обов`язки суб`єкта владних повноважень перейшли від сторони (в адміністративній справі) до іншого суб`єкта владних повноважень, а також можливість суб`єкта публічної адміністрації (правонаступника) вступити у судовий процес як сторона чи третя особа.

При визначенні процесуального адміністративного (публічного) правонаступництва суд повинен виходити з того, хто є правонаступником у спірних правовідносинах, і враховувати таке: якщо під час розгляду адміністративної справи буде встановлено те, що орган державної влади та/або орган місцевого самоврядування, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржуються, припинили свою діяльність, то суду слід залучити до участі у справі їх правонаступників.

У разі ж відсутності правонаступників суду необхідно залучити до участі у справі орган, до компетенції якого належить ухвалення рішення про усунення порушень прав, свобод чи інтересів позивача. У разі зменшення обсягу компетенції суб`єкта владних повноважень, не пов`язаного з припиненням його діяльності, до участі у справі як другий відповідач залучається інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого передані (або належать) функції чи повноваження щодо вирішення питання про відновлення порушених прав, свобод чи інтересів позивача.

З огляду на вищевикладене, підставою для переходу адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень до іншого (набуття адміністративної компетенції) є події, що відбулися із суб`єктом владних повноважень.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.12.2021р. у справі №9901/348/19 та постановах Верховного Суду від 22.02.2021р. у справі №910/6336/19 та від 07.04.2022р. у справі №910/8252/21.

Відповідно п.п.1-2 постанови Кабінету Міністрів України "Про ліквідацію Державної архітектурно-будівельної інспекції та внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України" від 13.03.2020р. №218, вирішено ліквідувати ДАБІ України та утворити Державну сервісну службу містобудування України як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку громад та територій.

13.03.2020 Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову "Про оптимізацію органів державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду" №219, якою передбачено утворити Державну інспекцію містобудування України як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку громад та територій і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Пунктом 5 зазначеної Постанови визначено, що забезпечення діяльності Державної інспекції містобудування у 2020р. здійснюється в межах видатків, передбачених ДАБІ.

У подальшому Кабінет Міністрів України прийняв постанову "Деякі питання функціонування органів архітектурно-будівельного контролю та нагляду" від 23.12.2020р. за №1340, якою і було утворено ДІАМ України як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку громад та територій і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Разом із тим, ліквідовано Державну інспекцію містобудування та Державну сервісну службу містобудування. Установлено, що забезпечення діяльності ДІАМ України та заходи, пов`язані з ліквідацією ДАБІ України, у 2021р. здійснюються в межах видатків, передбачених Державній інспекції містобудування та Державній сервісній службі містобудування.

20.05.2021 проведено державну реєстрацію ДІАМ України, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис за №000092252.

Окрім того, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 15.09.2021 за №960, Уряд погодився з пропозицією Міністерства розвитку громад та територій про можливість здійснення ДІАМ України повноважень і виконання функцій з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

За інформацією з офіційного веб-ресурсу Міністерства розвитку громад та територій України, з 16.09.2021 розпочала роботу ДІАМ України.

Поряд із цим, слід зазначити про те, що відповідно до "Положення про ДІАМ України" (затв. Постановою №1340), ДІАМ України - є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку громад та територій і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Державна архітектурно-будівельна інспекція України () з 06.03.2023 ліквідовано.

Отже, новостворений центральний орган - ДІАМ України, на даний час, фактично забезпечує реалізацію повноважень ДАБІ України у взаємовідносинах із суб`єктами, які мають правовідносини з ліквідованим органом та є правонаступником прав, обов`язків та майна ліквідованої юридичної особи публічного права ДАБІ України.

Аналогічний висновок був викладений Верховним Судом в ухвалі від 01.06.2022 у справі №808/782/18 та постанові від 02.08.2022 у справі №924/159/14.

Відповідно до статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Відповідно до ч.1 ст.379 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина четверта статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України).

Таким чином, беручи до уваги вище окреслене, суд дійшов висновку щодо можливості задоволення заяви ОСОБА_1 про боржника у виконавчому листі по справі № 440/12071/21 від 07.07.2022 року щодо поновлення з 03 вересня 2021 року ОСОБА_1 на займаній до звільнення посаді головного інспектора будівельного нагляду відділу по роботі з дозвільними документами Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області - з Державної архітектурно-будівельної інспекції України () на її правонаступника - Державну інспекцію архітектури та містобудування ().

Керуючись частинами 243, 248, 250, 256, 379 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про заміну боржника у виконавчому документі у справі №440/12071/21 - задовольнити.

Замінити боржника у виконавчому листі по справі № 440/12071/21 від 07.07.2022 року щодо поновлення з 03 вересня 2021 року ОСОБА_1 на займаній до звільнення посаді головного інспектора будівельного нагляду відділу по роботі з дозвільними документами Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області - з Державної архітектурно-будівельної інспекції України () на її правонаступника - Державну інспекцію архітектури та містобудування ().

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст.256 КАС України.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Другого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали виготовлено 26.06.2023.

Головуючий суддя Г.В. Костенко