Справа № 400/5822/22
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2023-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2023 р.м. ОдесаСправа № 400/5822/22

Перша інстанція: суддя Фульга А. П.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача - Турецької І. О.,

суддів - Домусчі С. Д., Шеметенко Л. П.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 січня 2023 року у справі за позовом Головного управління ДПС в Миколаївській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У грудні 2022 року Головне управління ДПС в Миколаївській області (надалі - ГУ ДПС в Миколаївській області) звернулося до суду першої інстанції з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач, ОСОБА_1 ), в якому просить стягнути з, останнього, податковий борг у вигляді податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019 рік у розмірі 45 552,47 грн.

В обґрунтування позовних вимог ГУ ДПС в Миколаївській області покликається на норми Податкового кодексу України (далі - ПК України), які зобов`язують платника податків сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також встановлюють обов`язок органу державної податкової служби надсилати (вручати) податкову вимогу, у разі, коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки.

У зв`язку із несплатою платником узгоджених податкових зобов`язань, як указує контролюючий орган, відповідачу була направлена податкова вимога форми «Ф» №0-1410 від 18.05.2021.

За твердженнями позивача, приписи даної вимоги платником податків не виконані, податковий борг у добровільному порядку не погашений, а відтак, на підставі підпунктів 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України, у контролюючого органу є право стягнути з ОСОБА_1 податковий борг у судовому порядку.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 січня 2023 року, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, в задоволенні позову ГУ ДПС в Миколаївській області - відмовлено.

Вирішуючи справу та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 , заснувавши фермерське господарство, обрав певну форму здійснення підприємницької діяльності щодо ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, з метою отримання прибутку.

Суд указав, що нежитлові будівлі, які належать відповідачу на праві власності, фактично є нерухомістю сільськогосподарського товаровиробника, а тому вони не є об`єктами оподаткування у розумінні вимог пункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.

Враховуючи те, що контролюючий орган не довів правомірність нарахованих податкових зобов`язань, внаслідок яких утворилася заборгованість, суд визнав вимоги про стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву.

В апеляційній скарзі, ГУ ДПС в Миколаївській області, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Визначальним доводом апеляційної скарги є те, що заявлена контролюючим органом сума податкового боргу є узгодженою, внаслідок прийняття постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.12.2020 у справі № 400/2283/20 про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про скасування податкових повідомлень-рішень від 30.04.2020 щодо визначення останньому грошового зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Скаржник не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо прийняття до уваги обставин справи, встановлених постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду у справі №400/205/21 стосовно визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ГУ ДПС у Миколаївській області від 21.12.2020 про нарахування ОСОБА_1 зобов`язань зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Далі скаржник посилається на те, що податкові повідомлення-рішення від 21.12.2020 були помилково сформовані, у зв`язку з чим виникло подвоєння.

Тому, за його поясненнями, помилково сформовані податкові повідомлення-рішення були виключені ГУ ДПС у Миколаївській області з інтегрованої картки платника податків (далі - ІКП) - ОСОБА_1 .

Скаржник наголошував на тому, що предметом доказування у справах про стягнення податкового боргу є саме наявність узгодженого грошового зобов`язання, складові основної суми боргу та штрафних санкцій, підстави виникнення боргу, моменту його виникнення, моменту погашення, та дотримання контролюючим органом процедури оформлення та надіслання відповідного рішення податкового органу (податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги), а не правомірність здійснення нарахування грошових зобов`язань.

За твердженням скаржника, внаслідок несплати податкових зобов`язань, нарахованих податковими повідомленнями рішеннями від 30.04.2020 зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у ОСОБА_1 утворився податковий борг, який добровільно не сплачений, а тому він підлягає стягненню у судовому порядку.

Відповідач своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України, справа буде розглядатися в порядку письмового провадження, оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ДПС у Миколаївській області та є платником податків.

За відповідачем рахується податковий борг в сумі 45 552,47 грн з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, який виник на підставі податкових повідомлень- рішень від 30.04.2020:

- №0-1410 у розмірі 17 301, 26 грн,

- №0-1410 у розмірі 13 468, 36 грн.,

- №0-1410 у розмірі 14 782, 85 грн.

Вказаними податковими повідомленнями - рішеннями позивачу визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2019 рік на загальну суму 45 552, 47 грн.

Не погодившись з вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями відповідач звернувся до суду з вимогою про їх скасування.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 04.09.2020 у справі №400/2283/20 позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 30.04.2020.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.12.2020 у справі № 400/2283/20 рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04.09.2020 скасовано, прийнято нову - про відмову в задоволені позову ОСОБА_1

21.12.2020, на підставі постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.12.2020 у справі № 400/2283/20, ГУ ДПС в Миколаївській області сформувало податкові повідомлення-рішення, якими ОСОБА_1 визначене грошове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019 рік, а саме:

- № 0000/2569/0424 на загальну суму 17 301, 26 грн.;

- №00000/2570/0424 на загальну суму 13 468, 36 грн.;

- № 00000/2571/0424 на загальну суму 14 782, 85 грн.

На підставі даних інтегрованої картки контролюючий орган сформував та надіслав ОСОБА_1 вимогу № 26311-13 від 02.03.2021 про сплату боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 45 552, 47 грн.

ОСОБА_1 оскаржив податкові повідомлення-рішення від 21.12.2020 до суду.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 19.03.2021 у справі № 400/205/21 в задоволенні позову ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Миколаївській області про скасування податкових повідомлень -рішень від 21.12.2020 - відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.06.2021 у справі №400/205/21 позов ОСОБА_1 задоволено, податкові рішення-повідомлення від 21.12.2020 - визнані протиправними та скасовані.

Приймаючи таке рішення, суд апеляційної інстанції виходив з того, що нежитлові будівлі, які належать позивачу на праві власності фактично є нерухомістю сільськогосподарського товаровиробника, а тому вони не є об`єктами оподаткування у розумінні вимог підпункту "ж" підпунктів 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, у зв`язку з чим суд вважав, що такі податкові зобов`язання нараховані неправомірно.

Окремо ОСОБА_1 оскаржив і податкову вимогу від 02.03.2021 № 26311-13 про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 45 552,47 грн.

Миколаївський окружний адміністративний суд у справі №400/1866/21 прийняв ухвалу від 10.06.2021 про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправною та скасування вимоги від 02.03.2021 року № 26311-13.

Суд закрив провадження за заявою відповідача на підставі пункту 8 частини 1 статті 238 КАС України, у зв`язку з тим, що оскаржувана податкова вимога була відкликана, як така що сформована на підставі помилково прийнятих повідомлень-рішень.

В цій ухвалі суд встановив, що на підставі постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.12.2020 у справі № 400/2283/20, ГУ ДПС в Миколаївській області прийняло нові податкові повідомлення-рішення від 21.12.2020, якими визначене грошове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за ті ж самі об`єкти нежитлової нерухомості та за той самий період - 2019 рік, що і податкові повідомлення рішення від 30.04.2021.

Поряд з цим, суд встановив, що податкова вимога «Ф» №0-1410 від 18.05.2021 про стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу.

У справі, що є предметом розгляду податковий борг у ОСОБА_1 існує на підставі податкової вимоги форми «Ф» №0-1410 від 18.05.2021, за змістом якої, загальна сума податкового боргу платника податків за узгодженими грошовими зобов`язаннями складає 45 552,47 грн.

Оскільки ОСОБА_1 у встановлений Податковим кодексом України строк, не сплатив податковий борг, позивач звернувся до суду з позовом про його стягнення.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні, з огляду на таке.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює ПК України.

Відповідно до пункту 14.1.137 статті14 ПК України, орган стягнення - державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Контролюючий орган має право застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджету та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу.

Згідно пункту 15.1. статті 15 ПК України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Підпунктом 16.1.4. пункту 16.1. статті 16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

У відповідності до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України, «грошове зобов`язання платника податків» - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Правовими положенням підпунктів 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень, у відповідності до положень пункту 41.2 статті 41 ПК України.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Також податкова вимога надсилається (вручається) коли платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п.59.4 ст.59 Податкового кодексу України).

Підпунктом 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податкова вимога - це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Підпунктом 20.1.34. пункту 20.1 статті 20 ПК України визначено право контролюючих органів у випадках, встановлених законом, звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг.

Відповідаючи на доводи апеляційної скарги колегія суддів встановила таке.

Пунктом 57.3 статті 57 ПК України встановлено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Пунктом 56.18 статті 56 ПК України встановлено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Кваліфікуючи встановлені фактичні обставини справи, відповідно до викладених правових норм, колегія суддів дійшла висновку, що податкові зобов`язання ОСОБА_1 є неузгодженими, з огляду таке.

Як згадувалося вище існують два судових рішення, предметом розгляду яких були податкові повідомлення-рішення, якими ОСОБА_1 визначене грошове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за тими самими об`єктами оподаткування, та за той самий податковий період - 2019 рік.

Так, ОСОБА_1 на праві приватної власності належать об`єкти нерухомого майна, а саме:

- нежитлова будівля (корпус корівника), розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- нежитлова будівля (телятник, овчарник, конюшня), розташована за адресою АДРЕСА_1 ;

- корпус № 1 МТФ, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Об`єкти нерухомості, нежитлові будівлі, які належать ОСОБА_1 на праві власності і щодо якого контролюючим органом нараховані податкові зобов`язання, віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000.

За вказаними об`єктами нерухомого майна ГУ ДПС у Миколаївській області були прийняті податкові повідомлення-рішення форми «Ф» за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки :

від 30.04. 2020 - № 0-1410 у розмірі 17 301, 26 грн, №0-1410 у розмірі 13 468, 36 грн., №0-1410 у розмірі 14 782, 85 грн.;

від 21.12. 2020 - № 0000/2569/0424 у розмірі 17 301, 26 грн.; №00000/2570/0424 у розмірі 13 468, 36 грн.; № 00000/2571/0424 у розмірі 14 782, 85 грн.

На підставі податкових повідомлень - рішень від 21.12.2020 ГУ ДПС у Миколаївській області винесло податкову вимогу № 26311-13 від 02.03.2021 про сплату податкового боргу зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 45552,47 грн.

На підставі податкових повідомлень - рішень від 30.04.2020 ГУ ДПС у Миколаївській області винесло податкову вимогу № 0-1410 від 18.05.2021 про сплату податкового боргу зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 45552,47 грн.

Скаржник в апеляції, а також під час звернення із клопотанням про закриття провадження у справі № 400/1866/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 02.03.2021 року пояснював такі обставини.

Так, останній зазначив, що на підставі постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.12.2020, через відсутність технічної можливості в АІС «Податковий блок» виведення та введення податкові повідомлення-рішення форми «Ф» від 21.12.2020 були помилково сформовані в ручному режимі під новим номером, та зареєстровані в «Управлінні документами» та нараховані в ІКП платника.

Нові податкові повідомлення-рішення від 21.12.2020 сформовані за ті ж самі об`єкти оподаткування, якими визначено грошове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за об`єктами нежитлової нерухомості та за той самий період, тобто за 2019 рік, а саме:

форма «Ф» № 0000/2569/0424 на загальну суму 17 301,26 грн.;

форма «Ф» № 00000/2570/0424 на загальну суму 13 468,36 грн.;

форма «Ф» № 00000/2571/0424 на загальну суму 14 782,85 грн.

Надалі ГУ ДПС у Миколаївській області винесло податкову вимогу від 02.03.2021 №26311-13, яка включає в себе нові податкові повідомлення-рішення.

ГУ ДПС у Миколаївській області не заперечувало, що податкові повідомлення - рішення форми "Ф" від 21.12.2020 № 0000/2569/0424, №00000/2570/0424 та №00000/2570/0424 були сформовані помилково, у зв`язку з чим виникло подвоєння.

За поясненнями податкового органу вимога від 02.03.2021 №26311-13, яка включає в себе податкові повідомлення рішення від 21.12.2020 форми «Ф» №0000/2569/0424, форми «Ф» №00000/2570/0424, форми «Ф» №00000/2571/0424 - є відкликаною.

Оскільки формування вимоги від 02.03.2021 було помилковим, були внесені відповідні зміни до облікової картки платника, згідно відомостей якої у позивача відсутні зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019 рік у сумі 45552,47 грн.

Слід зазначити, що відповідно до статті 60 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо:

-сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення (пп. 60.1.1 ПКУ);

-контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов`язання або податкову вимогу (пп. 60.1.2 ПКУ);

-контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов`язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі (пп. 60.1.3 ПКУ);

-рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі (пп. 60.1.4 ПКУ);

-рішенням суду, що набрало законної сили, зменшується сума грошового зобов`язання, визначена у податковому повідомленні-рішенні контролюючого органу, або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі (пп. 60.1.5 ПКУ).

Отже, на думку колегії суддів, податкові повідомлення -рішення від 30.04.2020 є відкликаними, оскільки прийняття нових податкових повідомлень -рішень, зокрема, від 21.12.2020, можливо лише за умови скасування попередніх.

За таких обставин, слід констатувати, що податкові повідомлення -рішення від 30.04.2020 були відкликані, а податкові повідомлення -рішення від 21.12.2020 скасовані судом.

Так, як було зазначено вище, постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.06.2021 у справі № 400/205/21 задоволено позов ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень -рішень 21.12.2020 форми «Ф» №0000/2569/0424, форми «Ф» №00000/2570/0424, форми «Ф» №00000/2571/0424.

Колегія суддів зауважує, що під час розгляду судом вказаної справи, відповідач, в особі ГУ ДПС в Миколаївській області, жодних зауважень стосовно помилковості прийнятих нових прийнятих податкових - повідомлень - рішень від 21.12.2021, а також стосовно того, що є відкликаною податкова вимога, що прийнята на їх підставі не заявляло, спір розглянутий по суті заявлених ОСОБА_1 позовних вимог.

Таким чином, доводи апеляційної скарги стосовно того, що суд першої інстанції під час ухвалення рішення безпідставно врахував обставини, встановлені рішенням суду у справі 400/205/21 колегія суддів не приймає.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення заявленого ГУ ДПС в Миколаївській області позову про стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості у розмірі 45552,47 грн., оскільки такий позов може бути задоволений за наявності існування податкового боргу, що виник унаслідок несплати узгодженого податкового зобов`язання.

Втім, колегія суддів вважає, що мотиви, які були покладені судом першої інстанції в обґрунтування рішення про відмову у задоволенні позову ГУ ДПС в Миколаївській області є помилковими.

Відповідно до частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України підставами для зміни рішення може бути неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, що суд першої інстанції правильно відмовив в задоволенні позову про стягнення податкового боргу, але із помилкових мотивів, відповідно до частини 1 статті 317 КАС України, рішення суду першої інстанції слід змінити, шляхом викладення його мотивувальної частини в редакції цієї постанови.

Згідно статті 139 КАС України, за результатами апеляційного розгляду, судові витрати розподілу не підлягають.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пункт 2 частини 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції постановлено рішення у справі розглянутої за правилами спрощеного позовного провадження, відсутні підстави для його оскарження в касаційному порядку.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Миколаївській області - залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 січня 2023 року у справі за позовом Головного управління ДПС в Миколаївській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу- змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 січня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя С. Д. Домусчі

суддя Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 26.06.2023.