Справа № 380/17714/22
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2023-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/17714/22 пров. № А/857/7281/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 березня 2023 року, головуючий суддя - Гулкевич І.З., ухвалене у м. Львові, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2022 року позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ВЧ НОМЕР_1 , в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 14.11.2017 року із врахуванням базового місяця січень 2016 року; зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 14.11.2017 року із врахуванням базового місяця січень 2008 року та здійснити виплату з урахуванням виплаченої суми.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23.09.2021 року у справі №380/7841/21 відповідач виплатив йому індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 01.03.2018 року. Однак позивач вважає, що відповідачем невірно нараховано йому індексацію грошового забезпечення за цей період, оскільки неправильно визначено місяць підвищення грошових доходів.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15 березня 2023 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 року по 14.11.2017 року із врахуванням базового місяця січня 2016 року; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 14.11.2017 року із застосуванням базового місяця січня 2008 року, з врахуванням раніше проведених виплат.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ВЧ НОМЕР_1 оскаржила його в апеляційному порядку, яка, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою провадження у справі закрити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що є рішення між тими самими сторонами про той самий предмет і з тих самих підстав, яке набрало законної сили, відтак провадження у даній справі підлягає закриттю.

На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, згідно з посвідченням Управління особового складу штабу командування сухопутних військ серії НОМЕР_2 від 20.11.2015 року, ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

ОСОБА_1 до 14.11.2017 року проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді головного сержанта батареї зберігання та транспортування 2 реактивного артилерійського дивізіону.

Згідно з витягом з наказу командира військової частини №20 від 14.11.2017 року прапорщика ОСОБА_1 головного сержанта батареї зберігання та транспортування 2 реактивного артилерійського дивізіону, звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 27.10.2017 року №39-РС, з військової служби у запас відповідно до "Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України" від 10.12.2008 року №1153/2008 та Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" від 25.03.1992 року №2232-ХІІ на підставі підпункту "ї" пункту 1 частини 8 ст. 26 - які в особливий період проходять військову службу за контрактом і строк контракту яких закінчився, якщо вони не висловили бажання продовжити військову службу.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 04.11.2021 року у справі №380/1887/21 визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у період з 01.01.2016 року по 14.11.2017 року та зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 14.11.2017 року.

Згідно з довідкою-розрахунком, копія якої міститься в матеріалах справи, відповідач, виконуючи рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04.11.2021 року у справі №380/1887/21, нарахував та виплатив позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 14.11.2017 року. При цьому відповідачем визначено січень 2016 року як базовий місяць.

Вважаючи такі дії протиправними, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що з січень 2008 року слід вважати "базовим" місяцем для обчислення індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 року по 14.11.2017 року.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Зазначена підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом спорів, які вже розглянуті і остаточно вирішені по суті. Перешкодою для звернення до суду є наявність у тотожному спорі рішення або постанови суду, що набрали законної сили, або ухвали про закриття провадження у справі.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони й інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги з тих же підстав.

Відтак, позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави і предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників справи, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Підстава позову - це ті обставини і норми права, які дозволяють особі звернутися до суду, а предмет позову - це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, стосовно яких він просить ухвалити судове рішення.

Визначаючи підстави позову як елемент його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Підстави адміністративного позову - це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем та відповідачем спірних правовідносин. Відтак, для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Не є зміною підстав адміністративного позову викладення одних і тих же обставин, але в іншій стилістичній формі або із зазначенням обставин, які були відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, але були названі ним інакше.

Матеріалами справи підтверджено, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 04.11.2021 року у справі №380/1887/21 визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у період з 01.01.2016 року по 14.11.2017 року та зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 14.11.2017 року.

Підставою звернення із вказаним вище позовом позивач обґрунтовував тим, що відповідачем протиправно не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового забезпечення.

Спірним у даних спірних правовідносинах є правильність визначення відповідачем "базового" місяця для здійснення нарахування позивачу індексації грошового забезпечення.

Відтак, колегія суддів зазначає, що в даному спорі ті ж самі сторони, інший предмет спору, та інші підстави звернення із даним позовом, які були заявлені у справі №380/1887/21 у якій прийнято рішення, та яке набрало законної сили.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для закриття провадження у цій справі відсутні.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені сторонами, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 березня 2023 року у справі №380/17714/22 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді О. М. Довгополов
В. В. Святецький