Справа № 552/880/23
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2023-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2023 р.Справа № 552/880/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Кононенко З.О. , Калиновського В.А. ,

за участю секретаря судового засідання Пукшин Л.Т

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 02.03.2023, головуючий суддя І інстанції: Шаповал Т.В., м. Полтава, повний текст складено 02.03.23 року у справі № 552/880/23

за позовом ОСОБА_1

до Виконавчого комітету Київської районної у м.Полтаві ради

про визнання рішення виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради протиправним,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка, ОСОБА_1 , звернулася до Київського районного суду м. Полтави з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Київської районної у м.Полтаві ради, в якому просила суд першої інстанції визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Київської районної у м.Полтаві ради №6 від 10.01.2023 р.

В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що вищевказане рішення відповідача, яким затверджено висновок про доцільність визначення проживання її малолітнього сина разом з батьком, є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 02.03.2023 року (з урахуванням ухвали Київського районного суду м. Полтави від 13.03.2023 року про виправлення описки) відмовлено у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Київської районної у м.Полтаві ради про визнання рішення виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради протиправним.

Не погодившись з вищевказаною ухвалою суду першої інстанції, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просила суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 02.03.2023 року та направити матеріали до районного суду для розгляду по суті. Розгляд справи просила провести без її участі.

В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що суд першої інстанції помилився, відмовляючи у відкритті провадження у справі, посилаючись на те, що згідно ст.170 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України) спір не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. Зазначає, що з огляду на вимоги КАС України суд першої інстанції мав би вказати, за якими правилами має бути розглянути позов. Вказує, що спір щодо протиправності рішення Виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради №6 від 10.01.2023 р. прямо і безпосередньо пов`язаний із захистом прав, свобод та інтересів її та її неповнолітнього сина. Крім того, посилається на те, що не отримувала повісток, викликів, повідомлень про місце і час розгляду справи.

Відповідач не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, передбаченим ст.304 КАС України.

Позивачка звернулася до Другого апеляційного адміністративного суду з заявою, в якій зазначила, що отримала повістку про розгляд її апеляційної скарги 22.06.2023 року о 12:00. Зазначила, що прибути у судове засідання не зможе, просила розглянути справу без її участі. Апеляційну скаргу просить задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали даної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, оскаржувану ухвалу суду першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи рішення про відмову у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Київської районної у м.Полтаві ради про визнання рішення виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради протиправним, суд першої інстанції виходив з того, що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, посилаючись на приписи ч.1 ст.170 КАС України.

Колегія суддів погоджується з загальним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно із ч.1 ст.2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.4 КАС публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Отже, з аналізу вказаних норм вбачається, що публічно-правовим спором за КАС України є не будь-який публічно-правовий спір, а лише той, який випливає із здійснення суб`єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Натомість, однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством в сфері приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Колегія суддів зазначає, що з матеріалів даної справи вбачається, що Виконавчий комітет Київської районної у м. Полтаві ради рішенням №6 від 10.01.2023 року, що його оскаржує позивачка, затвердив висновок про доцільність визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_3 (а.с.24).

Згідно вимог частини другої статті 160 Сімейного кодексу України (далі по тексту - СК України) місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до частини першої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Колегія суддів зазначає, що вирішення таких спорів регламентовано Цивільним процесуальним кодексом України.

Відповідно до ст.19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Так, у постанові Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №826/20197/13-а зроблено правовий висновок про те, що неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Отже, даний спір не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органу державної влади, що виключає його розгляд у порядку адміністративного судочинства.

Тобто, цей спір виник із відносин приватноправового характеру і його існування не залежить від того, чи додержав вимог законодавства суб`єкт владних повноважень, приймаючи відповідне рішення.

Визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі, й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що матеріалами даної справи підтверджується те, що позивачка звернулася до суду першої інстанції з позовом в порядку адміністративного судочинства, керуючись при цьому саме нормами КАС України.

Згідно з п.1 ч.1 ст.170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Таким чином, з огляду на наведене вище, колегія суддів погоджується з загальним висновком суду першої інстанції про те, що даний спір не підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства, а відтак, з огляду на приписи п.1 ч.1 ст.170 КАС України у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Київської районної у м.Полтаві ради про визнання рішення виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради протиправним належало відмовити.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції помилився, відмовляючи у відкритті провадження у справі, посилаючись на приписи ст.170 КАС України, є необґрунтованими та такими, що суперечать наведеному вище.

Стосовно посилання в апеляційній скарзі про те, що позивачка не отримувала повісток, викликів, повідомлень про місце і час розгляду справи, то колегія суддів відхиляє наведені доводи, оскільки провадження у даній справі не було відкрито та відповідно судом не призначався розгляд даної справи. Оскаржуваною ухвалою суду було відмовлено у відкритті провадження за поданим позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Київської районної у м.Полтаві ради про визнання рішення виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч.6 ст.170 КАС України у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Таким чином, виходячи з наведеного вище, матеріалів даної справи та вимог позовної заяви, колегія суддів дійшла висновку щодо права позивачки на звернення із даним позовом в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.23 Цивільного процесуального кодексу України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне змінити оскаржувану ухвалу суду першої інстанції шляхом доповнення резолютивної частини реченням наступного змісту: "Роз`яснити ОСОБА_1 право звернення із даним позовом до місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства".

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи відповідача щодо правомірності проведеної перевірки є помилковими.

Пунктом 2 ч.1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 317 КАС України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.4 ст.317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини

Враховуючи порушення судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає зміні шляхом доповнення її резолютивної частини, а в іншій частині вона підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 02.03.2023 у справі №552/880/23 змінити, доповнивши резолютивну частину реченням наступного змісту:

"Роз`яснити ОСОБА_1 право звернення із даним позовом до місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства"

В іншій частині ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 02.03.2023 у справі №552/880/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Мінаєва
Судді З.О. Кононенко В.А. Калиновський
Повний текст постанови складено 27.06.2023 року