Справа № 240/3480/23
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2023 року м. Житомир справа № 240/3480/23

категорія 111020300

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Єфіменко О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Житомирській області до ОСОБА_1 про стягнення податкової заборгованості,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулося Головне управління ДПС у Житомирській області (далі - позивач, управління) із позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 податкову заборгованість у сумі 50 313,94 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ОСОБА_1 (далі - відповідачка) є платником податків та має податкову заборгованість зі сплати єдиного податку з фізичних осіб та податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 50 313,94 грн. У зв`язку із її несплатою у добровільному порядку, просить стягнути з відповідачки вказану податкову заборгованість.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 13.03.2023 відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Вказана ухвала 04.04.2023 направлена на адресу відповідачки: АДРЕСА_1 та вручена адресату 19.04.2023, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення.

З огляду на що, відповідачка вважається особою належним чином повідомленою про прийняту ухвалу та про необхідність надання до суду відзиву на позов, однак процесуальним правом на подання до суду відзиву на позов не скористалася.

Згідно з ч.5 ст.250 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд вказує наступне.

Статтями 67 та 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом, неухильно додержуватися Конституції України та законів України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платники податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України № 2755- IV від 02.12.2010 (далі - ПК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п. 6.1. ст. 6 ПК України - податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Пунктами 8.1. та 8.2. ст. 8 вказаного Кодексу передбачено, що в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені Кодексом і є обов`язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених Кодексом.

Відповідно до пп. 9.1.2. п.9.1. ст. 9 ПК України - податок на доходи фізичних осіб відноситься до загальнодержавних податків.

Приписами п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України визначено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з п.п. 16.1.3. п. 16.1 ст. 16 цього Кодексу платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Главою 1 розділу XIV ПК України передбачені правові засади застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а також справляння єдиного податку.

Відповідно до п.291.2 ст. 291 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою (п.291.3. ст.291 ПК України).

Статтею 295 ПК України визначений порядок нарахування та строки сплати єдиного податку.

Як свідчать матеріали справи, у відповідачки рахується податкова заборгованість зі сплати єдиного податку з фізичних осіб та податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування.

Щодо податкової заборгованості зі сплати єдиного податку з фізичних осіб суд вказує наступне.

У відповідачки наявна податкова заборгованість зі сплати єдиного податку з фізичних осіб в загальній сумі 49 293,94 грн, в тому числі 36 071,70 грн основного платежу, 1360,00 грн фінансової санкції та пені у розмірі 11 862,24 грн.

На підставі акта перевірки №11024/06-30-07-11/ НОМЕР_1 від 03.11.2021 встановлено порушення пп. 1 п. 292.1, п. 292.6 ст. 292 ПК України, зокрема: заниження суми отриманого доходу за ІІІ-IV квартали 2017 року та І-IV квартали 2018 року у загальній сумі 968 526,00 грн, в тому числі за: 2017 рік - 271 280,00 грн, 2018 рік - 397 246,00 грн, як результат заниження суми єдиного податку у загальній сумі 48 426,30 грн, в тому числі за: 2017 рік - 13 564,00 грн, 2018 рік - 34 862,30 грн. Внаслідок чого, контролюючим органом згідно з пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54, п. 58.1 ст. 58 ПК України, винесено податкове повідомлення-рішення, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем єдиний податок з фізичних осіб на суму 53 268,93 грн, з яких 48 426,30 грн основного платежу та 4842,63 грн штрафної санкція. З вказаного зобов`язання не сплаченого відповідачкою 36 071,70 грн - основного платежу, а тому набуло статусу податкового боргу.

Крім того, за змістом розрахунку, який міститься в матеріалах справи, контролюючим органом, на підставі ст. 129 ПК України, відповідачці нараховано пеню на виявлені суми занижених податкових зобов`язань у розмірі 11 862,24 грн, яку не сплачено в строки передбачені положеннями ПК України.

Разом з тим, на підставі акта перевірки № 11024/06-30-07-11/ НОМЕР_1 від 03.11.2021 контролюючим органом встановлено порушення пп. 16.1.3 п.16.1 ст. 16, пп. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49, п. 296.3 ст. 296 ПК України та відповідно до з пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54, п. 58.1 ст.58 ПК України винесено податкове повідомлення-рішення № від 17.12.2021, яким застосовано до відповідачки штрафні санкції за платежем єдиний податок з фізичних осіб на суму 1360,00 грн, в тому числі: за ІІІ квартал 2017 року - 340,00 грн, за І квартал 2018 року - 340,00 грн, за І півріччя 2018 року - 340,00 грн та за ІІІ квартал 2018 року - 340,00 грн. Нараховані штрафні санкції в строки, визначені ПК України не сплачені, а тому дане зобов`язання має статус податкового боргу.

Щодо податкової заборгованості зі сплати податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування суд вказує наступне.

Під час проведеної контролюючим органом перевірки, встановлено порушення п. 46.1 ст. 46, п. 51.1 ст. 51, абз. «б» п. 176.2 ст. 176 ПК України та п.п 3.2 - 3.3, п. 3.6 р. 3 Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і утриманого з них податку (форма №1 - ДФ), затвердженого наказом Міністерства фінансів України №4 від 13.01.2015 (із змінами та доповненнями), складено акт перевірки від 03.11.2021 № 11024/06-30-07-11/ та на підставі якого винесено податкове повідомлення-рішення № від 17.12.2021, яким застосовано до відповідачки штрафні санкції на суму 1020, 00 грн.

Вищевказані податкові повідомлення-рішення надсилалися на адресу відповідачки, однак відомості про оскарження відповідачкою вищевказаних податкових повідомлень-рішень у матеріалах справи відсутні, а тому податковий борг (грошове зобов`язання) ОСОБА_1 у розмірі 50 313,94 грн вважається узгодженим.

Абзацом першим п.59.1 ст.59 ПК України передбачено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з п.59.5 ст.59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Матеріалами справи підтверджено, що Головним управлінням ДПС у Житомирській області відповідно до положень ст.59 ПК України на адресу відповідачки: АДРЕСА_1 , яка вказана у ідентифікаційних даних, що містяться в матеріалах справи надсилалася податкова вимога форми "Ф" від 19.01.2021 №0-0625 на суму 57 562,66 грн.

Відповідно до п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України, встановлено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Позивачем на підтвердження суми заборгованості додано до позовної заяви зведений розрахунок сум податкового боргу, згідно з яким відповідачка має заборгованість у розмірі 50 313,94 грн.

У спорах за позовом контролюючого органу про стягнення з платника податку податкового боргу встановленню та дослідженню підлягають, зокрема, факт узгодженості грошового зобов`язання, а саме факт оскарження платником податку у передбаченому Кодексом порядку (адміністративному та/або судовому) податкового повідомлення-рішення, яким контролюючим органом визначене грошове зобов`язання, чи є останнє узгодженим з огляду на наявність (відсутність) процедури оскарження, факт сплати/несплати платником податку узгодженого грошового зобов`язання, зокрема і самостійно визначеного платником податку, протягом строків, визначених законодавством, факт направлення та вручення платнику контролюючим органом податкової вимоги, дотримання позивачем порядку здійснення цього заходу та інше.

Вказана позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 15.06.2023 у справі №160/13436/22.

У той час, слід відмітити, що межах розгляду даної справи за позовом суб`єкта владних повноважень про стягнення заборгованості суд позбавлений процесуальної можливості здійснювати правовий аналіз питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань, що визначені (нараховані) платнику податковим повідомленням - рішенням, аналогічно суд позбавлений процесуальної можливості здійснювати і оцінку правильності нарахування пені. Правомірність та правильність такого нарахування має здійснюватися судом також у провадженні саме за позовом платника податків про оскарження дій контролюючого органу з нарахування пені, або у межах справи про стягнення податкового боргу, де заявлено зустрічний позов.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що в адміністративному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин). Під час розгляду справи суд зв`язаний предметом та підставами заявлених позивачем вимог. Разом з тим, такий принцип знайшов своє відображення у частині другій статті 9 КАС України, якою передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, та в межах позовних вимог.

У ході судового розгляду даної справи слід відмітити, що відповідачка не подала до суду жодних заперечень на позовну заяву, як наслідок не ставить під сумнів правомірність нарахування податкового боргу, який заявлений контролюючим органом до стягнення.

Також, в матеріалах справ відсутні докази оскарження відповідачкою правомірності нарахування податкового боргу в окремому судовому процесі, чи пред`явлення зустрічного позову в межах цієї справи.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням вищевказаного правового регулювання спірних правовідносин та встановлених обставин у справі суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог контролюючого органу та стягнення такої заборгованості в сумі 50 313,94 грн з ОСОБА_1 .

Враховуючи положення ч.2 ст.139 КАС України та відсутність судових витрат суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 263, 295 КАС України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов Головного управління ДПС у Житомирській області (вул. Юрка Тютюнника, 7, м.Житомир,10003. ЄДРПОУ ВП:44096781) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП: НОМЕР_1 ) про стягнення податкової заборгованості, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 податкову заборгованість у сумі 50 313 (п`ятдесят тисяч триста тринадцять) грн 94 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Єфіменко

Повний текст складено: 26 червня 2023 р.