Справа № 120/6764/23
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

27 червня 2023 р. Справа № 120/6764/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жданкіної Наталії Володимирівни, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні) адміністративну за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги представник позивача зазначив, що 28.03.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком. Однак рішенням №70 від 04.04.2023 йому було відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

На переконання представника позивача, Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області протиправно не зарахувало до страхового стажу ОСОБА_1 період його роботи приватним підприємцем з 04.03.1996 по 31.12.1999 та період його роботи з 04.05.1988 по 24.08.1989 згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 05.08.1982.

Вважаючи, рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою від 23.05.2023 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

У встановлений судом строк представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому останній заперечив щодо задоволення даного позову. Зокрема зазначив, що дійсно за наслідками розгляду заяви позивача від 28.03.2023 було прийнято рішення про відмову у призначення пенсії від 04.04.222470, в зв`язку з відсутністю достатнього страхового стажу. Зокрема, до страхового стажу не було зараховано згідно рішення про відмову у призначення пенсії від 04.04.2023: період роботи з 04.05.1988 по 24.07.1989, згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 05.08.1982, оскільки в записі 8 міститься виправлення в даті наказу про прийняття на роботу.

Водночас, представник відповідача зазначив, що 12.04.2023 позивач повторно звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком згідно Закону №1058. За наслідками розгляду заяви від 12.04.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Чернігівській області було винесено рішення про відмову у призначенні пенсії 20.04.2023 №70 в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу (визначено, що страховий стаж позивача становить 27 років 01 місяць 09 днів). При цьому, вказаним рішенням було переглянуто та зараховано до страхового стажу позивача період роботи з 04.05.1988 по 24.07.1989 згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 05.08.1982, однак відмовлено в зарахуванні до страхового стажу періоди підприємницької діяльності з 01.01.2000 по 30.06.2003 та з 01.01.2004 по 31.03.2005 згідно з довідкою від 28.03.2023 №184/02-32-50-02-0.

Також, представник відповідача вказав про відсутність підстав для зарахування до страхового стажу позивача періоду ведення підприємницької діяльності за період з 04.03.1996 по 31.12.1999, оскільки останнім не було наданого жодного документу який би підтверджував сплату внесків за даний період.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що 28.03.2023 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду у Вінницькій області за призначенням пенсії відповідно до Закону №1058.

04.04.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду у Вінницькій області прийнято рішення №70 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 у в зв`язку з відсутністю страхового стажу необхідної тривалості.

При цьому, як вбачається з сформованого відповідачем розрахунку, страховий стаж позивача визначено в розмірі 25 років 10 місяців 18 днів. За даними вказаного розрахунку, до страхового стажу позивача не включено період його трудової діяльності приватним підприємцем з 04.03.1996 по 31.12.1999 та період його роботи з 04.05.1988 по 24.08.1989 згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 05.08.1982.

Не погоджуючись із отриманою відмовою у призначенні пенсії за віком з 28.03.2023 та не врахування страхового стажу за періоди з 04.03.1996 по 31.12.1999, з 04.05.1988 по 24.08.1989, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно положень ст. 3 Основного Закону людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Закон України "Про пенсійне забезпечення" №1788 від 05.11.1991 року, відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років за наявності не менше 15 років стажу.

Особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: зокрема з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Наявність страхового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 досяг 60 років 16.02.2023, а тому для призначення позивачу пенсії за віком необхідно наявність страхового стажу не менше 30 років.

Надаючи оцінку оскаржуваному рішенню в частині відмови в зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з 04.05.1988 по 24.08.1989 згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 05.08.1982, то суд зазначає наступне.

Статтею 62 Закону України №1788 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до "Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка працівника.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 року у справі № 233/2084/17, від 16.05.2019 року у справі № 161/17658/16-а, від 27.02.2020 року у справі №577/2688/17, від 31.03.2020 року у справі №446/656/17, від 21.05.2020 року у справі №550/927/17, від 25 лютого 2021 року у справі № 683/3705/16-а.

Як вже встановлено судом, позивачу не зараховано до страхового стажу період роботи з 04.05.1988 по 24.08.1989 в ВОФ "Мебель", оскільки в записі 8 міститься виправлення в даті наказу про прийняття на роботу

Надаючи оцінку наведеним вище твердженням відповідача, суд зазначає наступне.

Порядок ведення (внесення записів) до трудових книжок врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція № 58).

Відповідно до пункту 2.4 Інструкції № 58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно до пункту 2.6 Інструкції, у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (п. 4.1 Інструкції № 58).

Системний аналіз вищезазначених положень дає підстави дійти обґрунтованого висновку, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до її страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.

Більше того, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 "Про трудові книжки працівників" № 301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

У даному випадку слід застосувати правовий висновок Верховного Суду викладений у постанові від 06 квітня 2022 року у справі № 607/7638/17, який полягає у наступному.

Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, а тому вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист в частині призначення пенсії за віком.

Суд наголошує, що трудова книжка позивача містить всі необхідні записи про роботу у спірний період, ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження трудового стажу позивача.

Разом з тим, доказів які б спростовували спірний період трудової діяльності позивача відповідач не надав.

Більш того, як самостійно вказав відповідач у поданому до суду відзиві на позовну заяву, при повторному розгляді питання про призначення позивачу пенсії, вже за заявою від 12.04.2023, з урахуванням принципу екстериторіальності, Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області було переглянуто та зараховано до страхового стажу період роботи з 04.05.1988 по 24.07.1989 згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 05.08.1982. При цьому, прийнятим за наслідком розгляду зави позивача від 12.04.2023 рішенням також, як і оскаржуваним в даній справі рішенням, було відмовлено в призначенні пенсії за віком через відсутність достатнього страхового стажу.

Як вбачається з сформованого відповідачем розрахунку, страховий стаж позивача визначено в розмірі 27 років 01 місяця 09 днів. За даними вказаного розрахунку, до страхового стажу позивача включено період його роботи з 04.05.1988 по 24.07.1989 згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 05.08.1982.

За наведених обставин, оскільки матеріали справи містять документальне підтвердження того, що станом на час розгляду справи в суді відповідач самостійно зарахував період роботи позивача з 04.05.1988 по 24.07.1989 згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 05.08.1982 до його страхового стажу, суд зазначає, що в цій частині права позивача відновлено в позасудовому порядку та не потребує окремого прийняття рішення зобов`язального характеру в цій частині.

В свою чергу, визичаючись щодо наявності підстав для зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період його роботи приватним підприємцем з 04.03.1996 по 31.12.1999, суд виходить з наступного.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності зазначеним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

При цьому пунктом 2 частини першої статті 11 Закону № 1058-IV встановлено, що загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з пунктом 3-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058-IV, до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди:

1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:

з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;

з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Згідно з пунктом 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, Періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності зараховуються до стажу роботи за умови підтвердження документами про сплату страхових внесків (платіжними дорученнями, квитанціями установ банків, документами, що підтверджують поштовий переказ, інформацією Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (за наявності), а періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, фіксованого податку, спеціального торгового патенту підтверджуються свідоцтвом про сплату єдиного податку; спеціальним торговим патентом; документами про сплату єдиного податку, фіксованого податку, придбання спеціального торгового патенту (за наявності платіжних доручень, квитанцій установ банків, документів, що підтверджують поштовий переказ).

Періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності можуть підтверджуватися даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1), до заяви про призначення пенсії за віком додаються: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу).

Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу. Для підтвердження періоду здійснення підприємницької діяльності до 01 січня 2004 року можуть прийматись інші документи про сплату страхових внесків. Періоди підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, можуть зараховуватись до страхового стажу також на підставі свідоцтва про сплату єдиного податку або спеціального торгового патента, або патента про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування.

З огляду на таке правове регулювання, до страхового стажу включаються періоди здійснення особою підприємницької діяльності, за певних умов, зокрема:

- до 01 січня 2004 року періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, зараховуються до трудового стажу фізичних осіб підприємців, якщо вони підтвердженні довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності та застосування спрощеної системи оподаткування; сплатою фіксованого податку (патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян); спеціальним торговим патентом; свідоцтвом про сплату єдиного податку; довідкою, виданою податковою інспекцією про перебування особи на обліку як суб`єкта підприємницької діяльності із зазначенням системи оподаткування та інформації про сплату податку; а з 01 липня 2000 додатково лише за умови сплати страхових внесків.

Позивач просить суд зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу період здійснення ним праці як приватним підприємцем з 04.03.1996 по 31.12.1999.

Проте, стороною позивача до суд не надано законодавчо визначених документів в підтвердження сплати ним в період з 04.03.1996 по 31.12.1999 страхових внесків.

При цьому, суд критично оцінює як доказ сплати відповідних страхових внесків додану до матеріалів справи Довідку Державної податкової інспекції ум. Вінниця від 22.09.2000, адже зміст останньої лише підтверджує отримання позивачем 29.12.1998 та 10.01.2000 фіксованих патентів, дія яких поширюється на 1999 та 2000 роки відповідно, адже саме після отримання патенту суб`єкт господарювання мав право розпочинати свою підприємницьку діяльність.

Також, суд зазначає, що додані до матеріалів справи свідоцтво про реєстрацію фізичної особи підприємця, а також книга доходів та витрат ФОП лише є доказом ведення позивачем підприємницької діяльності, проте жодним чином не підтверджують факт сплати позивачем у спірний період страхових внесків.

Поряд із цим, суд враховує, що відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхових внесків підприємствами, установами, організаціями, громадянами до Пенсійного фонду України, а також обліку надходження і витрачання його коштів, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України № 5-5 від 10.06.1994 (далі - Інструкція № 5-5, чинної у спірний період) усі підприємства, у тому числі з іноземними інвестиціями, а також громадяни які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на особистій власності та виключно їхній праці, адвокати зобов`язані зареєструватись як платники внесків в органах Пенсійного фонду в районах (містах) у 10-денний строк з дня одержання свідоцтва про реєстрацію в місцевих органах державної влади, про що отримують повідомлення Фонду (додаток N 1).

Згідно з пунктом 18 Інструкції № 5-5 для обчислення суми внесків громадян, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на особистій власності та на виключно їхній праці, а також для адвокатів, береться оподаткований чистий доход, який вираховується як різниця між валовим доходом (виручка у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, що безпосередньо пов`язані з одержанням доходу, на підставі копій податкових декларацій. Громадянам, які займаються підприємницькою діяльністю на основі патенту, нараховуються внески з тієї суми доходу, з якої визначається плата за патент.

Відповідно до пунктів 2.1, 2.2 Інструкції про порядок обчислення сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами страхових внесків до Пенсійного фонду України, а також обліку надходження і витрачання його коштів, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 06.09.1996 № 11-1 (далі - Інструкція № 11-1 (чинної у спірний період), платниками обов`язкових внесків на державне соціальне страхування є суб`єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності.

У силу вимог пункту 2.9 Інструкції від 06.09.1996 № 11-1 платники, перелічені в пп.2.2, 2.4 зобов`язані зареєструватись в органах Пенсійного фонду в районах (містах) за юридичною адресою, а платники, зазначені у п. 2.7 - за постійним місцем проживання.

Таким чином, на законодавчому рівні передбачалося зарахування до страхового (трудового) стажу для обчислення пенсій період здійснення підприємницької діяльності за умови сплати підприємцями страхових внесків до Пенсійного фонду України, які підлягали обов`язковій реєстрації як платники внесків в органах пенсійного фонду.

При цьому, означеними інструкціями також передбачалося, що платники, зазначені у пп. 2.2; 2.3; 2.4; 2.7 (Громадяни, які займаються індивідуальною підприємницькою діяльністю, а також адвокати, їх помічники, приватні нотаріуси та інші громадяни, діяльність яких заснована на приватній власності фізичної особи та виключно її праці) зобов`язані вести облік внесків до Пенсійного фонду та витрачання його коштів.

З урахуванням наведеного суд зазначає, що наданими до суду доказами не підтверджується факт сплати позивачем страхових внесків у спірний період, що з урахуванням правової позиції Верховного Суду у постанові від 26.10.2018 № 643/20104/15-а є підставою для зарахування періоду провадження підприємницької діяльності до страхового стажу особи.

Визначаючись щодо правомірності оскаржуваного рішенні в частині відмови у призначенні позивачу пенсії відповідно до п. 1 ст. 26 Закону № 1058-IV, суд враховує, що матеріалами справи підтверджено, що документально підтверджений страховий стаж позивача становить 27 років 01 місяць 09 днів, замість необхідних 30 років, а відтак є недостатнім для призначення пенсії за віком.

З огляду на те, що період роботи позивача з 04.05.1988 по 24.08.1989 згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 05.08.1982 територіальним органом Пенсійного фонду України позивачу зараховано добровільно в позасудовому порядку, документального підтвердження наявності підстав для зарахування інших періодів трудової діяльності позивача до страхового стажу суду не надано, а також враховуючи недостатність документально підтвердженого страхового стажу позивача для призначення йому пенсії за віком відповідно до п. 1 ст. 26 Закону № 1058-IV, суд вважає. що ГУ ПФУ у Вінницькій області відмовляючи позивачу у призначенні пенсії за віком діяло у межах та у спосіб визначений чинним законодавством.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Враховуючи положення статті 139 КАС України, позивач немає права на відшкодування понесених у цій справі судових витрат.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

в и р і ш и в :

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 )

Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100, )

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна