Справа № 380/2842/23
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2023-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/2842/23 пров. № А/857/7568/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Затолочного В.С., Качмара В.Я.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправною і скасування вимоги за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2023 року (суддя першої інстанції Гулкевич І.З., м. Львів)

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 25.11.2021 №Ф-4000-50У; стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Львівській області на її користь 5221,68 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на протиправність вимоги Ф-4000-50У від 25.11.2021, сформованої Головним управлінням ДПС у Львівській області. Зазначає, що 02.06.1997 він був зареєстрований фізичною особою-підприємцем. Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 29.07.2011 у справі №2а-4896/11/1370 припинено підприємницьку діяльність ОСОБА_1 . Отже, з 29.07.2011 позивач не має статусу фізичної особи-підприємця, відповідно податковий орган не мав підстав для нарахування заборгованості зі сплати ЄСВ.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 4 квітня 2023 року позов було задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління Державної податкової служби у Львівській області від 25 листопада 2021 року №Ф-4000-50У. В решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Львівській області судовий збір в сумі 536,80 грн.

Із таким судовим рішенням в частині задоволення позову не погодився відповідач та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове - про відмову в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що згідно даних інформаційних баз даних ДПС України по коду платежу 71040000 «Єдиний внесок для фізичних осіб-підприємців, у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність» по позивачу на центральному рівні проведено щоквартальні нарахування: за 2017 рік - 8448,00 грн, за 2018 рік - 7371,54 грн. У зв`язку з несплатою внесків самостійно відповідачем сформовано вимогу про сплату боргу від 25.11.2021 № Ф-4000-50У у сумі 15819,54 грн, яка є правомірною. Оскільки вимогу було направлено за адресою позивача, вона повернулася за закінченням терміну зберігання, її слід вважати узгодженою.

Апеляційним судом було призначено розгляд справи в письмовому провадженні без виклику сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши письмові докази, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 був зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності 02.06.1997 та перебуває на податковому обліку як платник податків і зборів.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 29.07.2011 у справі №2а-4896/11/1370 припинено підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , однак до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не внесено відповідного запису про припинення підприємницької діяльності позивача.

25.11.2021 Головним управлінням ДПС у Львівській області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-4000-50У з єдиного внеску у сумі 15819,54 грн, згідно з якою на підставі ст.25 Закону України від 08.07.2010 року №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон №2464-VI) та даних інформаційної системи контролюючого органу платника зобов`язано сплатити недоїмку з єдиного внеску в розмірі 15819,54 грн.

Відповідно до наданих відповідачем доказів оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки), направлена позивачу за його домашньою адресою, однак повернута з відміткою «за закінченням терміну зберігання» 06 січня 2022 року.

06.07.2022 постановою державного виконавця Сихівського відділу виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) відкрито виконавче провадження НОМЕР_1 з примусового виконання вищевказаної вимоги.

28.10.2022 з карткового рахунку позивача стягнуто 5221,68 грн на підставі вимоги №Ф-4000-50У, що підтверджено квитанцією від 28.10.2022.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність вказаної вимоги з таких підстав.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації фізичних осіб-підприємців врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» №755-ІV від 15.05.2003.

Згідно ч. 8 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» №755-ІV від 15.05.2003 фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон України №2464).

Відповідно до ст. 1 Закону України №2464 єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно абз. 3 п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України №2464 платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців).

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України №2464 платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до ч. 4 ст. 6 Закону України №2464 у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця така фізична особа користується правами, виконує обов`язки та несе відповідальність, що передбачені для платника єдиного внеску, в частині діяльності, яка здійснювалася нею як фізичною особою - підприємцем.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України №2464 платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Статтею 7 Закону України №2464 визначено базу нарахування єдиного внеску.

Так, згідно п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України №2464 (в редакції, яка діє з 01.01.2018) єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 51 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Згідно ч. 4 ст. 25 Закону України №2464 орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 29.07.2011 у справі №2а-4896/11/1370 припинено підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» №755-ІV від 15.05.2003 державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі щодо припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, що не пов`язано з банкрутством юридичної особи.

Таким чином, рішення суду про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця є підставою для внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про припинення державної реєстрації фізичної особи-підприємця.

Згідно зі ст. 49 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» № 755-IV (в редакції, чинній на час прийняття постанови Львівського окружного адміністративного суду від 29.07.2011) суд, який постановив рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи- підприємця, у тому числі рішення про визнання фізичної особи-підприємця недієздатною або про обмеження її цивільної дієздатності, в день набрання таким рішенням законної сили направляє його копію державному реєстратору за місцем реєстрації фізичної особи підприємця для внесення до Єдиного державного реєстру запису про судове рішення щодо припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.

Дата надходження судового рішення щодо припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця вноситься державним реєстратором до журналу обліку реєстраційних дій.

Державний реєстратор зобов`язаний не пізніше наступного робочого дня з дати надходження судового рішення щодо припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем внести до Єдиного державного реєстру запис про судове рішення щодо припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця та в той же день повідомити органи статистики, державної податкової служби, Пенсійного фонду України та фізичну особу-підприємця, щодо якої було постановлено судове рішення, про внесення такого запису.

Судом першої інстанції встановлено, що постанова Львівського окружного адміністративного суду від 29.07.2011 у справі №2а-4896/11/1370 набрала законної сили - 24.10.2011.

Також судом встановлено, що супровідним листом від 25.10.2011 постанова №2а-4896/11/1370 направлялась до виконавчого комітету Львівської міської ради.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, та не заперечується сторонами, до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 не внесений.

Однак, суд першої інстанції правильно врахував, що податковому органу з 2011 року було відомо про припинення судом підприємницької діяльності ОСОБА_1 , оскільки відповідне рішення було постановлено за позовом податкового органу ДПІ у Сихівському районі м. Львова й копія йому була надіслана.

Відповідно відсутні підстави для нарахування йому заборгованості з єдиного внеску.

Своєчасне невнесення запису в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 не може мати наслідком позбавлення позивача права на мирне володіння його майном, крім того, з огляду на те, що таке зволікання з внесенням запису в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про припинення його підприємницької діяльності відбулось за відсутності будь-якої вини (чи не вчинення передбачених законом обов`язкових дій) з боку позивача.

Враховуючи викладене, оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки) від 25.11.2021 №Ф-4000-50У є протиправною та підлягає скасуванню.

Підсумовуючи, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Наведені висновки суду є вичерпні, а доводи апелянта - безпідставні.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Враховуючи, що апеляційний суд залишає в силі рішення суду першої інстанції, то в силу вимог частини шостої статті 139 КАС України судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись 308, 311, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2023 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. О. Большакова
судді В. С. Затолочний
В. Я. Качмар