Справа № 160/7304/23
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2023-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

12 червня 2023 року Справа 160/7304/23

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Прудник Сергій Володимирович, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро клопотання представника військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 про розгляд справи в порядку загального провадження, залучення відповідачів, виклик свідків та витребування доказів у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до відповідача-1: Міністерства оборони України, відповідача-2: військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

10.04.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до відповідача-1: Міністерства оборони України, відповідача-2: військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач з урахуванням позову (подано до суду 14.04.2023 року на виконання вимог ухвали суду від 12.04.2023 року), просить суд:

- визнати протиправним та скасувати пункт 43 наказу № 465-РС від 05.10.2022 року Міністерства оборони України про увільнення ОСОБА_2 від займаної посади в військовій частині НОМЕР_2 і призначення ОСОБА_2 на посаду в військовій частині НОМЕР_3 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ № 243 від 06.11.2022 року військової частини НОМЕР_1 про виключення ОСОБА_2 із списків особового складу та всіх видів забезпечення;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 поновити ОСОБА_2 на посаді начальника складу взводу забезпечення військової частини НОМЕР_1 з 06.11.2022 року;

- звернути рішення суду до негайного виконання в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді начальника складу взводу забезпечення військової частини НОМЕР_1 .

Означені позовні вимоги вмотивовані тим, що відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України між позивачем та Міністерством оборони України був укладений контракт про проходження військової служби з попереднім обговоренням в якості суттєвої умови і з оформленням документів саме на визначену посаду командира роти для проходження військової служби (« 2.20 Інструкції 170). Тож, 25.10.2022 року позивач як військовослужбовець 1 стрілецької роти в/ч НОМЕР_1 отримав усні накази від командира 98 об 108 обр Сил ТрО майора ОСОБА_3 , начальника штабу 98 об ТрО ст. лейтенанта ОСОБА_4 , заступника командира НОМЕР_4 об ТрО полковника ОСОБА_5 та заступника начальника штабу 98 об ТрО майора ОСОБА_6 , за якими: військовослужбовці здали особисту зброю та засоби захисту (бронежилета і шоломи); у всіх військовослужбовців, за наказом командування батальйону були вилучені військові квитки та передані, як повідомили, до стройової служби з невідомих підстав; військовослужбовці мали завантажитися 06.11.2022 року з особистими речами в ешелон під безпосереднім керівництвом і супровідом ЗНШ ОСОБА_6 для вибуття до навчань і злагоджень на військовий навчальний полігон у м. Рівне. Вказані накази були виконані. Між тим, будь-яких супровідних документів, передбачених чинними нормативно-правовими актами, приписів, посвідчень про відрядження, номеру ешелону, даних коменданта ешелону тощо військовослужбовцям не повідомлялось. Конкретні задачі та строки і умови їх виконання не ставились. Про дати повернення для подальшого несення служби і виконання бойових завдань не повідомлялось. Також позивач зазначає, що за станом на 05-06.11.2022 будь-які документи, накази, розпорядження чи інші керівні документи щодо вибуття, звільнення, увільнення, переведення, переміщення, призначення на посади тощо щодо будь-кого з військовослужбовців 1 ср 98 об ТрО в порядку, передбаченому Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008, Інструкцією про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністра оборони України № 170 від 10.04.2009 та іншими нормативно-правовими актами - до військовослужбовців 1 ср 98 об ТрО не доводились в усному порядку або з ознайомленням під підпис, витяги не надавались, не ознайомлювались в будь-якому іншому порядку. Про існування подібних документів, їх дані та зміст військовослужбовцям нічого достовірно не відомо. На початку березня, при особистій явці до місця розташування КСП та штабу в/ч НОМЕР_1 , позивачу, як й іншим військовослужбовцям, було повідомлено, що позивач та останні виключені із списків в/ч НОМЕР_1 . На запит 28.03.2023 року позивачу та іншим військовослужбовцям були надані копії витягів з наказу по стройовій частині в/ч НОМЕР_1 від 06.11.2022 року № 243. В наданому позивачу особисто витягу окрім іншого, мова йде також про виключення його зі списків та усіх видів забезпечення в/ч НОМЕР_1 з 06.11.2022 року; вважати таким, що посаду і справи здав 06.11.2022 та вибув для подальшого проходження військової служби командиром механізованої роти механізованого батальйону 3 окремої штурмової бригади Сухопутних військ Збройних Сил України. При цьому, наказ № 465-РС не містить доказів наявності виключних підстав викладених п. 116 Положення для переміщення позивача по службі. Відтак позивач вважає, що спірні накази є протиправними та належать до скасування.

За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.04.2023 року зазначена вище справа розподілена та 08.12.2022 року передана судді Пруднику С.В.

Одночасно із поданою до суду позовною заявою позивачем до суду подано заяву про забезпечення позову, за наслідками розгляду якої, ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.04.2023 року відмовлено повністю.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.04.2023 року визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновити ОСОБА_2 строк звернення до суду із позовною заявою. Витребувано від Міністерства оборони України та від військової частини НОМЕР_1 : письмові та вмотивовані пояснення щодо складання наказу № 465-РС від 05.10.2022 року Міністерства оборони України про увільнення ОСОБА_2 від займаної посади в військовій частині НОМЕР_2 і призначення ОСОБА_2 на посаду в військовій частині НОМЕР_3 (п. 43 наказу); письмові та вмотивовані пояснення щодо складання наказу № 243 від 06.11.2022 року військової частини НОМЕР_1 про виключення ОСОБА_2 із списків особового складу та всіх видів забезпечення; інформацію про підстави вибуття особового складу 1 ср 98 об ТрО до Рівненського військового навчального полігону з додаванням копій підтверджуючих документів в частині, що стосуються 1 ср 98 об ТрО; засвідчені належним чином у відповідності до вимог ст. 94 КАС України копії особової справи та послужного списку відносно ОСОБА_2 , копії доказів із зазначенням дати вручення під особистий підпис або ознайомлення наказу № 465-РС від 05.10.2022 року та наказу № 243 від 06.11.2022 року ОСОБА_2 (в разі невручення та не ознайомлення, зазначити підстави факту невручення або не ознайомлення). В решті клопотання про витребування доказів відмовлено. Зобов`язано витребувані судом докази подати до Дніпропетровського окружного адміністративного суду (також шляхом направлення на електронну адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду (; ) ) у строк до 18.05.2023 року. Судом попереджено про можливість застосування судом заходів процесуального примусу, зокрема накладення штрафу та винесення окремої ухвали у разі невиконання вимог даної ухвали суду.

07.06.2023 року від Міністерства оборони України до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач-1 заперечив щодо задоволення позовних вимог. В обґрунтування своєї правової позиції відповідач-1 зазначив наступне. Позивач проходить військову службу в Збройних Силах України а саме у військовій частині НОМЕР_1 . Зазначена військова частина Збройних Сил України входить до складу Сили територіальної оборони. під час дії особливого періоду, з моменту оголошення мобілізації та з моменту введення воєнного стану призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців. Таким чином, питання щодо переведення позивача належить до повноважень Головнокомандувача Збройних Сил України, Командувача Сил територіальної оборони та командира військової частини НОМЕР_1 , в якій він проходив (проходить) військову службу. Тобто, Міністерство оборони України не є належним відповідачем у даній справі. Позивач увільнений від займаної посади у військовій частині НОМЕР_1 і зарахований у розпорядження командира військової частини НОМЕР_3 у відповідності до наказу Головнокомандувача Збройних Сил України. Міністерство оборони України не видавало відносно позивача наказів та не приймало рішень. Позивач не проходить військову службу в апараті Міністерства оборони України. Тому, залучення Міністерства оборони України є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не відповідає приписам законодавства. Позивачу доцільно залучити, як відповідача у справі, Генеральний штаб Збройних Сил України. В позовній заяві позивач не довів, що Міністерство оборони України є суб`єктом порушеного та оспорюваного матеріального правовідношення. Крім цього, в порушення п. 4 ч. 5 ст. 160 КАС України вказані позивачем позовні вимоги до Міноборони є помилковими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Тож, будь-якої вини чи протиправних дій з боку Міністерства оборони України стосовно позивача допущено не було. Тому залучення Міністерства оборони України, як відповідача (третьої особи) на стороні відповідача є безпідставним та необґрунтованими. Щодо суті позовних вимог Міністерство оборони України підтримує позицію відповідача військової частини НОМЕР_1 щодо відсутності підстав для задоволення вимог позивача.

08.06.2023 року від представника військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в кому містились клопотання про розгляд справи в порядку загального провадження, залучення відповідачів, виклик свідків та витребування доказів. У поданому до суду відзиві на позовну заяву, представник відповідача-2 заперечив щодо задоволенні позовних вимог та просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Мотивуючи свою правову позицію представник відповідача-2 зазначив наступне. Інформацію про підстави вибуття особового складу 1 ср 98 об ТрО до Рівненського військового навчального полігону з додаванням копій підтверджуючих документів в частині, що стосуються 1 ср 98 об ТрО. Щодо засвідченої копії особової справи та послужного списку відносно ОСОБА_2 , зазначені документи в цей час знаходяться у військовій частині НОМЕР_3 , оскільки особову справу ОСОБА_7 було передано у встановленому законом порядку для подальшого зберігання та обліку за новим місцем служби, (запит на надання особової справи від В/ЧА4638 та супровідний лист додані до відзиву). Отже, надати послужний список означеного військовослужбовця та матеріали особової справи не є можливим, оскільки їх було передано до нового місця служби разом з матеріалами особової справи. У разі необхідності, вони можуть бути витребувані судом у військовій частині НОМЕР_3 . Інформацію про підстави вибуття особового складу 1 ср 98 об ТрО до Рівненського військового навчального полігону з додаванням копій підтверджуючих документів в частині, що стосуються 1 ср 98 об ТрО, якої на даний час немає в матеріалах справи, можливо отримати лише шляхом допиту свідків: ОСОБА_8 (колишнього командира військової частини НОМЕР_1 ), ОСОБА_4 (колишнього начальника штабу військової частини НОМЕР_1 ), ОСОБА_5 (колишнього заступника командира військової частини НОМЕР_1 ), ОСОБА_6 (колишнього заступника начальника штабу військової частини НОМЕР_1 ). Як зазначається в позові, зазначені особи 25.10.2022 віддали усний наказ на безпосереднє переміщення військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 до Рівненського військового навчального полігону і на даний момент проходять службу в військовій частині НОМЕР_3 . Позивач проходив військову службу на посаді начальника складу взводу матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , прибув на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24.02.2022 року №69/2022 року «Про загальну мобілізацію». Згідно наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 05.10.2022 року №465-РС відповідно до пункту 116 Положення про проходження громадянами України служби у Збройних Силах України та Директиви Головнокомандувача Збройних Сил України від 28.07.2022 року №168/дск штаб-сержанта ОСОБА_2 , начальника складу взводу матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 увільнено від займаної посади і зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_3 . На підставі даного наказу Головнокомандувача Збройних Сил України, 06.11.2022 року було складено наказ №243 командира військової частини НОМЕР_1 , яким позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_1 , з котлового забезпечення 07.11.2022 року, позивач вважається таким, що справи та посаду здав 06.11.2022 року і вибув для подальшого проходження військової служби в окремому розпорядженні командира 3 окремої штурмової бригади Сухопутних військ Збройних Сил України. Відомості про повторне отримання позивачем на його запит витягу з наказу №243, викладені в позовній заяві, відповідають дійсності. Спірний наказ прийнятий відповідно до пунктів 82, 257 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України. При цьому, не встановлено наявності обставин, наведених у пункті 112 Положення № 1153/2008, які виключають можливість переведення позивача на посаду без його згоди. переміщення позивача з військової частини НОМЕР_1 та зарахування у розпорядження командира військової частини НОМЕР_3 проведене з дотриманням норм законодавства, оскільки переміщення позивача відбулося у відповідності до спеціальної норми - пункту 257 Положення, який діє тимчасово, на період особливого періоду, зокрема воєнного стану, та передбачає можливість переміщення військовослужбовця без отримання його згоди на посаду відповідними керівниками з метою доукомплектування Збройних Сил України. Водночас, під час воєнного стану в України, в Збройних Силах України діють штати воєнного часу та відповідні ним номенклатури посад. Твердження позивача про не доведення до нього змісту спірного наказу спростовані фактом здачі - прийняття ним відповідної посади. Командиром військової частини НОМЕР_1 було відправлено листа до військової частини НОМЕР_3 від 19.04.2023 року №42/493 де зазначено, що наприкінці березня 2023 року до місця дислокації військової частини НОМЕР_1 з`явились наступні військовослужбовці: старший солдат ОСОБА_9 ; старший лейтенант ОСОБА_10 ; сержант ОСОБА_11 ; солдат ОСОБА_12 ; старший солдат ОСОБА_13 ; старший лейтенант ОСОБА_14 ; старший солдат ОСОБА_15 ; старший лейтенант ОСОБА_16 ; молодший сержант ОСОБА_17 ; сержант ОСОБА_18 ; старший солдат ОСОБА_19 ; старший сержант ОСОБА_20 ; старший солдат ОСОБА_21 ; солдат ОСОБА_22 ; лейтенант ОСОБА_23 ; старший солдат ОСОБА_24 ; молодший сержант ОСОБА_25 ; старший солдат ОСОБА_26 ; молодший сержант ОСОБА_27 ; лейтенант ОСОБА_28 ; солдат ОСОБА_29 ; майстер-сержант ОСОБА_2 ; молодший сержант ОСОБА_30 ; старший сержант ОСОБА_31 ; молодший сержант ОСОБА_32 ; солдат ОСОБА_33 ; молодший сержант ОСОБА_34 ; молодший сержант ОСОБА_35 ; старший лейтенант ОСОБА_36 ; солдат ОСОБА_37 ; старший сержант ОСОБА_38 ; молодший лейтенант ОСОБА_39 ; молодший сержант ОСОБА_40 ; молодший сержант ОСОБА_41 .

Також було повідомлено, що зазначені особи не проходять службу та не є в списках військовій частини НОМЕР_1 . Зазначені військовослужбовці, станом на дату повідомлення, відповідно до наказів Головнокомандувача Збройних Сил України від 03.10.2022 № 455-РС, від 05.10.2022 № 465-РС, №1367 від 03.10.2022 були увільнені від займаних посад у військовій частині НОМЕР_1 та переведені у розпорядження командира 3 окремої штурмової бригади Сухопутних військ Збройних Сил України. Після прибуття, вони повідомили, що на цей час не мають зв`язку з командуванням військової частини НОМЕР_3 , не розуміють свого правового статусу, як військовослужбовці, не прийняті до штату військових частин, в зв`язку з чим прибули до місця дислокації останнього відомого їм місця проходження служби. Тож, на адресу командування військової частини НОМЕР_5 було висловлене прохання визначитись з подальшим проходженням служби військовослужбовцями, переведеними до військової частини НОМЕР_3 згідно перелічених наказів Головнокомандувача Збройних Сил України. У відповідь на зазначений запит військова частина НОМЕР_3 листом №1781/6338 від 02.05.2023 повідомила відповідача-2, що відносно військовослужбовця військової частини НОМЕР_3 майстер-сержанта ОСОБА_2 проведене службове розслідування за фактом самовільного залишення військової частини та направлене повідомлення до Державного бюро розслідувань про скоєння ним правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України. Таким чином, позивач фактично вибув до військової частини НОМЕР_3 , прийняв там справи та нову посаду, був зарахований до списків військової частини НОМЕР_3 , отримував там грошове забезпечення, однак потім допустив факт самовільного залишення військової частини. Отже, подання позову та оспорювання законності наказів про переміщення фактично є способом уникнути кримінальної відповідальності. ОСОБА_2 увільнений від займаної посади у військовій частині НОМЕР_1 і зарахований у розпорядження командира військової частини НОМЕР_3 у відповідності до наказу Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) № 465-РС від 05.10.2022. А також у відповідності до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 243 від 06.11.2022 позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_1 та прописано про вибуття для подальшого проходження військової служби в окремому розпорядженні командира 3 окремої штурмової бригади Сухопутних військ Збройних Сил України. Тобто, кадрове рішення про переведення було прийняте Головнокомандувачем Збройних Сил України. Відповідно до відомостей з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Генеральний штаб Збройних Сил України (код 22991050) є головним органом військового управління з планування оборони держави, стратегічного планування застосування Збройних Сил України (далі - Збройні Сили) та визначених сил і засобів інших складових сил оборони (далі - інші складові сил оборони), координації і контролю за виконанням завдань у сфері оборони органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування та силами оборони у межах, визначених законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України. Генеральний штаб здійснює стратегічне керівництво силами та засобами Збройних Сил, інших складових сил оборони, які залучаються до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях. Діяльність Генерального штабу регулюється Положенням про Генеральний штаб Збройних Сил України затвердженим Указом Президента України № 23/2019 від 30 січня 2019 наказ Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) № 465-РС від 05.10.2022 про увільнення позивача з займаної посади у військовій частині НОМЕР_1 і зарахування у розпорядження командира військової частини НОМЕР_3 прийнятий відповідно до пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та Директиви Головнокомандувача Збройних Сил України від 28.07.2022 № 168/дск. Вказаній Директиві Головнокомандувача ЗС України від 28.07.2022 № 168/дск надано гриф таємності, а саме Для службового користування і саме вона слугувала підставою для видання наказу Головнокомандувача ЗС України № 465-РС від 05.10.2022. Тому представник відповідача-2 вважає, що означений документ має важливе значення для вирішення справи та знаходиться в Генеральному штабі ЗС України. Генеральний штаб Збройних Сил України підпорядковується Головнокомандувачу ЗС України та є окремою юридичною особою, що приймає самостійно управлінські та кадрові рішення. Переміщення позивача з займаної посади у військовій частині НОМЕР_1 до військової частини НОМЕР_3 здійснювалося в умовах воєнного стану та належить до повноважень Головнокомандувача Збройних Сил України. Таким чином, військова частина НОМЕР_1 не є належним відповідачем у даній справі, зважаючи на наступне. Позивач увільнений від займаної посади у військовій частині НОМЕР_1 і зарахований у розпорядження командира військової частини НОМЕР_3 у відповідності до наказу Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) № 465-РС від 05.10.2022. На підставі зазначеного наказу, наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 243 від 06.11.2022 позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_1 та прописано про вибуття для подальшого проходження військової служби в окремому розпорядженні командира 3 окремої штурмової бригади Сухопутних військ Збройних Сил України. Тому, позивачеві доцільно залучити, як відповідача у справі, Генеральний штаб Збройних Сил України.

Так, щодо клопотання про розгляд справ в порядку загального провадження.

Згідно з ч. 3 ст. 257 КАС України при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

За приписами ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї зі сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Тож, відповідно до ч. 6 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін: 1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу; 2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

При цьому суд враховує практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах у контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція), яка свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не в кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі "Аксен проти Німеччини", заява № 8273/78; рішення від 25 квітня 2002 року у справі "Варела Ассаліно проти Португалії", заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявник (в одній із зазначених справ) не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

ЄСПЛ вказав на те, що відмову в проведенні публічного розгляду не можна вважати необґрунтованою, оскільки під час провадження у справі не виникло ніяких питань, які не можна було вирішити шляхом дослідження письмових доказів.

В даному випадку кожен з учасників справи може користуватися своїми процесуальними правами та обов`язками, визначеними ст. 44 КАС України із урахуванням норм, передбачених главою 10 "Розгляд справ за правилами спрощеного позовного провадження" КАС України.

Представник відповідача-2 не навів обґрунтованих підстав того, що справа не може бути розглянута без попереднього усного заслуховування пояснень сторін щодо суті спору.

Бажання сторін у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, висловлені ними в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідності призначення справи до розгляду з викликом її учасників.

Проаналізувавши матеріали позовної заяви, беручи до уваги характер спірних правовідносин та предмет доказування, суд не вбачає необхідності надання пояснень представниками сторін у зазначеній справі, а тому дійшов висновку, що підстави для її розгляду за участю сторін відсутні. У зв`язку з чим відсутні і підстави для клопотання представника відповідача-2 про розгляд справи в порядку загального провадження.

Щодо клопотання представника військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 про виклик свідків.

За містом ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справ (частина перша, друга статті 9 КАС України).

Відповідно до частини першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 73 КАС України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 74 КАС України).

Як свідок в адміністративній справі судом може бути викликана будь-яка особа, якій відомі обставини, що належить з`ясувати у справі (частина перша статті 65 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 91 КАС України показаннями свідка є повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи.

Отже, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, і такі дані встановлюються, зокрема, показаннями свідків.

Як зазначено відповідачем-2, інформацію про підстави вибуття особового складу 1 ср 98 об ТрО до Рівненського військового навчального полігону з додаванням копій підтверджуючих документів в частині, що стосуються 1 ср 98 об ТрО, якої на даний час немає в матеріалах справи, можливо отримати лише шляхом допиту свідків: ОСОБА_8 (колишнього командира військової частини НОМЕР_1 ), ОСОБА_4 (колишнього начальника штабу військової частини НОМЕР_1 ), ОСОБА_5 (колишнього заступника командира військової частини НОМЕР_1 ), ОСОБА_6 (колишнього заступника начальника штабу військової частини НОМЕР_1 ). Як зазначається в позові, зазначені особи 25.10.2022 віддали усний наказ на безпосереднє переміщення військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 до Рівненського військового навчального полігону і на даний момент проходять службу в військовій частині НОМЕР_3 .

Суд зазначає, предметом спору у справі є осскарження пункту 43 наказу № 465-РС від 05.10.2022 року Міністерства оборони України про увільнення ОСОБА_2 від займаної посади в військовій частині НОМЕР_2 і призначення ОСОБА_2 на посаду в військовій частині НОМЕР_3 та оскарження наказу № 243 від 06.11.2022 року військової частини НОМЕР_1 про виключення ОСОБА_2 із списків особового складу та всіх видів забезпечення.

Обставини доведення до відома оскаржуваних наказів не впливають на встановлення обставин правомірності його прийняття, що належить з`ясуванню у справі.

Крім того, суд звертає увагу, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Нормативно-правовими актами України, яким врегульовуються трудові відносини, у точу числі, їх припинення, визначено порядок дій працівників кадрової служби у випадку, якщо працівник не бажає ставити відмітку про ознайомлення з наказом про звільнення.

За викладених обставин, суд дійшов висновку про необґрунтованість клопотання відповідача-2 про виклик свідків та відсутність підстав для його задоволення.

Щодо клопотання про залучення відповідачів та витребування доказів.

При дослідженні матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що предметом спору у справі є наказ Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 05 жовтня 2022 року № 465-РС, яким відповідно до пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та Директиви Головнокомандувача Збройних Сил України від 28.07.2022 №168/дск сержанта ОСОБА_42 , старшого стрільця 3 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 увільнено від займаної посади та зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_3 .

Відповідно до абз. 4, 5 ст. 8 Закону України Про збройні Сили України Головнокомандувач Збройних Сил України є найвищою військовою посадовою особою у Збройних Силах України. Головнокомандувач Збройних Сил України здійснює через Генеральний штаб Збройних Сил України безпосереднє військове керівництво Збройними Силами України.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача.

Під час вирішення питання про залучення співвідповідача чи заміну належного відповідача суд враховує, зокрема, чи знав або чи міг знати позивач до подання позову у справі про підставу для залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Після заміни сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку (ч.ч.5-6 ст. 48 КАС України).

Відповідно до ч.1, ч.8 ст. 262 КАС України розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи

Суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі (ст.258 КАС України).

Враховуючи викладене, беручи до уваги визначений позивачем суб`єктний склад позову та предмет спору, а також відсутність позиції позивача щодо заміни відповідача, суд вважає необхідним залучити до участі у справі Головнокомандувача Збройних Сил України, Генеральний штаб Збройних Сил України та військову частину НОМЕР_3 в якості співвідповідачів у справі.

Також, при дослідженні матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що предметом спору у справі є наказ Головнокомандувача Збройних Сил України ( по особовому складу) від 05 жовтня 2022 року № 465-РС, згідно якого, відповідно до пункту 116 Положення про проходження громадянами України служби у Збройних Силах України та Директиви Головнокомандувача Збройних Сил України від 28.07.2022 року №168/дск штаб-сержанта ОСОБА_2 , начальника складу взводу матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 увільнено від займаної посади і зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_3 .

У відзиві на позовну заяву відповідач-1: Міністерство оборони України, що позивач увільнений від займаної посади у військовій частині НОМЕР_1 і зарахований у розпорядження командира військової частини НОМЕР_3 .

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Приписами ч.ч. 6, 9 ст. 80 КАС України унормовано, що будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

У разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами.

Частинами 8, 9 ст. 79 КАС України унормовано, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Враховуючи викладене, а також з метою забезпечення повного, всебічного та об`єктивного вирішення справи, суд вважає необхідним витребувати від Головнокомандувача Збройних Сил України, Генерального штабу Збройних Сил України, військової частини НОМЕР_3 інформацію про підстави вибуття особового складу 1 ср 98 об ТрО до Рівненського військового навчального полігону з додаванням копій підтверджуючих документів в частині, що стосуються 1 ср 98 об 108 оюр СИЛ ТрО; докази в обґрунтування правомірності наказу №465-РС від 05.10.2022 р.; належним чином засвідчену копію Директиви Головнокомандувача Збройних Сил України від 28.07.2022 № 168/дск; письмові та вмотивовані пояснення щодо складання наказу № 465-РС від 05.10.2022 року Міністерства оборони України про увільнення ОСОБА_2 від займаної посади в військовій частині НОМЕР_2 і призначення ОСОБА_2 на посаду в військовій частині НОМЕР_3 (п. 43 наказу); письмові та вмотивовані пояснення щодо складання наказу № 243 від 06.11.2022 року військової частини НОМЕР_1 про виключення ОСОБА_2 із списків особового складу та всіх видів забезпечення; інформацію про підстави вибуття особового складу 1 ср 98 об ТрО до Рівненського військового навчального полігону з додаванням копій підтверджуючих документів в частині, що стосуються 1 ср 98 об ТрО; засвідчені належним чином у відповідності до вимог ст. 94 КАС України копії особової справи та послужного списку відносно ОСОБА_2 , копії доказів із зазначенням дати вручення під особистий підпис або ознайомлення наказу № 465-РС від 05.10.2022 року та наказу № 243 від 06.11.2022 року ОСОБА_2 (в разі невручення та не ознайомлення, зазначити підстави факту невручення або не ознайомлення).

Згідно частини четвертої статті 45 КАС України, суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання учасником судового процесу його процесуальними правами, суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Із положень статті 144 КАС України випливає, що заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Заходи процесуального примусу застосовуються судом, як правило, негайно після вчинення порушення. Про застосування заходів процесуального примусу суд постановляє ухвалу.

Згідно пункту 5 частини першої статті 145 КАС України, заходом процесуального примусу є штраф.

Пунктами 1 частини другої статті 149 КАС України, визначено, що суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідної особи штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадку повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов`язків.

Ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом і стягувачем за таким виконавчим документом є Державна судова адміністрація України.

Отже, з огляду на вказане, суд вважає за необхідне попередити учасників справи про можливість застосування судом заходів процесуального примусу, зокрема накладення штрафу та винесення окремої ухвали у разі невиконання вимог даної ухвали суду.

Керуючись статтями 9, 12, 26, 44, 48, 80, 241-243, 248, 253, 257, 260, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 про розгляд справи в порядку загального провадження - відмовити.

У задоволенні клопотання представника військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 про виклик свідків - відмовити.

Клопотання представника військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 про залучення відповідачів задовольнити.

Залучити до участі у справі №160/7304/23 у якості співвідповідачів як Головнокомандувача Збройних Сил України, Генеральний штаб Збройних Сил України (код , 03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, буд. 6) та військову частину НОМЕР_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_6 , АДРЕСА_1 ).

Розпочати спочатку розгляд адміністративної справи №160/7304/23 за позовною заявою ОСОБА_2 до відповідача-1: Міністерства оборони України, відповідача-2: військової частини НОМЕР_1 , відповідача-3: військової чистини НОМЕР_3 , відповідача-4: Головнокомандувача Збройних Сил України, відповідача-5: Генерального штабу Збройних Сил України про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії.

Призначити розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами з 12 липня 2023 року, що відбудеться у приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду за адресою: 49089, м. Дніпро, вул. Академіка Янгеля, 4.

Здійснювати розгляд справи одноособово суддею Прудником С.В.

Клопотання представника військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 про витребування доказів - задовольнити.

Витребувати у Головнокомандувача Збройних Сил України, Генерального штабу Збройних Сил України та у військової частини НОМЕР_3 :

інформацію про підстави вибуття особового складу 1 ср 98 об ТрО до Рівненського військового навчального полігону з додаванням копій підтверджуючих документів в частині, що стосуються 1 ср 98 об 108 оюр СИЛ ТрО;

докази в обґрунтування правомірності наказу №465-РС від 05.10.2022 р.; належним чином засвідчену копію Директиви Головнокомандувача Збройних Сил України від 28.07.2022 № 168/дск;

письмові та вмотивовані пояснення щодо складання наказу № 465-РС від 05.10.2022 року Міністерства оборони України про увільнення ОСОБА_2 від займаної посади в військовій частині НОМЕР_2 і призначення ОСОБА_2 на посаду в військовій частині НОМЕР_3 (п. 43 наказу);

письмові та вмотивовані пояснення щодо складання наказу № 243 від 06.11.2022 року військової частини НОМЕР_1 про виключення ОСОБА_2 із списків особового складу та всіх видів забезпечення;

інформацію про підстави вибуття особового складу 1 ср 98 об ТрО до Рівненського військового навчального полігону з додаванням копій підтверджуючих документів в частині, що стосуються 1 ср 98 об ТрО;

засвідчені належним чином у відповідності до вимог ст. 94 КАС України копії особової справи та послужного списку відносно ОСОБА_2 , копії доказів із зазначенням дати вручення під особистий підпис або ознайомлення наказу № 465-РС від 05.10.2022 року та наказу № 243 від 06.11.2022 року ОСОБА_2 (в разі невручення та не ознайомлення, зазначити підстави факту невручення або не ознайомлення).

Витребувані судом докази слід подати до Дніпропетровського окружного адміністративного суду (також шляхом направлення на електронну адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду (; ) ) у строк до 12 липня 2023 року.

Суд попереджає Головнокомандувача Збройних Сил України, Генеральний штаб Збройних Сил України та військову частину НОМЕР_3 про можливість застосування судом заходів процесуального примусу, зокрема накладення штрафу та винесення окремої ухвали у разі невиконання вимог даної ухвали суду.

Роз`яснити сторонам, що розгляд справи починається зі стадії відкриття провадження у справі, зважаючи на що, встановити відповідачам військовій чистині НОМЕР_3 , Головнокомандувачу Збройних Сил України та Генеральному штабу Збройних Сил України строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання цієї ухвали суду. Відзив подається до суду разом із документами, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Встановити позивачу п`ятиденний строк з дати отримання копії відзиву на позовну заяву для подання відповіді на відзив, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.

Встановити відповідачам п`ятиденний строк з дня отримання копії відповіді на відзив на позовну заяву для подання заперечень, копія яких одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.

Направити копію цієї ухвали суду учасникам справи, а Головному управлінню Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області - разом із копією позовної заяви з усіма додатками.

Учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі в мережі Інтернет на офіційному веб-порталі судової влади України за веб-адресою: http://adm.dp.court.gov.ua.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя С. В. Прудник