Справа № 420/9619/23
Суддя: Корой С.М.
Дата ухвалення: 2023-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/9619/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Корой С.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання протиправним та скасування припису,-

В С Т А Н О В И В:

02.05.2023 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Приморської районної адміністрації, в якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати припис Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 03.01.2023 року №б/н «Про демонтаж металевої огорожі за адресою АДРЕСА_1 ».

Даний позов надіслано до суду засобами поштового зв`язку.

Разом із позовною заявою ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить суд забезпечити позов шляхом заборони Приморській районної адміністрації вчиняти будь-які дії щодо демонтажу металевої огорожі за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 03.05.2023 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову призначено до розгляду у судовому засіданні з повідомленням ОСОБА_1 та Приморської районної адміністрації та призначено судове засідання об 11 год. 00 хв. 04.05.2023 року.

Ухвалою суду від 04.05.2023 року частково задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, заборонено Приморській районній адміністрації Одеської міської ради (вул. Канатна, буд.134, м.Одеса, 65039, ) та іншим особами вчиняти дії з демонтажу металевої огорожі за адресою: АДРЕСА_1 до вирішення справи по суті позовних вимог, відмовлено у задоволенні іншої частини заяви про забезпечення позову.

04.05.2023 року (вх.№14254/23) від представника позивача до суду надійшла заява, в якій представник ОСОБА_1 просить суд вважати найменуванням відповідача правильне, а саме: Приморська районна адміністрація Одеської міської ради.

Так, в обґрунтування позовних вимог позивач, з покликанням на фактичні обставини справи, зазначає, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, і/н 31235744 від 05.09.2016 року. Відповідно до витягу з державного реєстру нерухомого майна в пункті «Відомості про складові частини об`єкта нерухомого майна» об`єкт розташований за адресою житловий АДРЕСА_1 , складається з житлового будинку А., гаражу, Д, вимощення, 1 та огорожі, 1-5. На початку 2023 року ОСОБА_1 зателефонували сусіди (на той час ОСОБА_2 знаходилася за межами України) та повідомили, що в її поштовій скриньці знаходиться оскаржуваний припис від Приморської районної адміністрація, де в графі отримувач зазначено - власник металевої огорожі за адресою АДРЕСА_1 . Згідно зазначеного вище припису у термін до 05.01.2023 року зобов`язано здійснити заходи з демонтажу самовільно розміщеної металевої огорожі.

У позові вказано, що з зазначеним вище приписом Приморської районної адміністрації від 03.01.2023 року ОСОБА_1 , не погоджується, вважає, що розміщення огорожі відповідає вимогам чинного законодавства та зареєстрована як складова частина об`єкту нерухомого майна.

Позивач зазначає, що з оскаржуваного припису Приморської районної адміністрації від 03.01.2023 року де в графі отримувач зазначено - власник металевої огорожі за адресою АДРЕСА_1 , не надано жодного належного документального підтвердження самовільного встановлення позивачем металевої огорожі за адресою АДРЕСА_1 . Відповідачем по справі не надано докази незаконного встановлення позивачем металевої огорожі за адресою АДРЕСА_1 , можна прийти до логічного висновку, що припис Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 03.01.2023 року Б/Н «Про демонтаж металевої огорожі за адресою АДРЕСА_1 » є протиправним та підлягає скасуванню. Водночас, матеріали, які стали підставою для видання оспорюваного припису, не підтверджують складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно позивачки, розгляд справи відповідною комісією, чим спростовується дотримання відповідачем вимог законодавства під час видання оспорюваного припису.

Ухвалою суду від 04.05.2023 року прийнято до розгляду позовну заяву і відкрито провадження в адміністративній справі.

Копію ухвал суду від 04.05.2023, позову з додатками отримано відповідачем 05.05.2023 року.

У визначений судом строк та станом на дату вирішення даної адміністративної справи відзиву на позов на адресу суду не надходило.

Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Таким чином, суд розглядає дану адміністративну справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, судом встановлено такі факти та обставини.

ОСОБА_1 на праві приватної власності належить об`єкт нерухомого майна житловий будинок загальною площею 197,6 кв.м., житловою площею 73,9 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.10-11) (реєстраційний номер об`єкта: 101).

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.12.2021 року судом встановлено, що складовими частинами вищевказаного об`єкта з реєстраційним номером 101 є: житловий будинок, Б; навіс, В; сторожова, Г, вимощення І.

Судом встановлено, що 03.01.2023 року спеціалістом відділу контролю та моніторингу за станом території району Приморської районної адміністрації Одеської міської ради із залученням спеціалістів виконавчих органів Одеської міської ради, а саме: Департаменту з благоустрою міста, Департаменту земельних ресурсів та Управління державного архітектурно-будівельного контролю під час здійснення заходів відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування Україні», Закону України «Про благоустрій населених пунктів», Правил благоустрою території міста Одеси, затверджених рішенням Одеської міської ради від 23.12.2011 № 1631-VI (зі змінами), Рішення Одеської міської ради від 10.12.2020 № 38 «Про організацію заходів з демонтажу незаконно розміщених об`єктів, споруд та елементів на території міста Одеси», Положення про Приморську районну адміністрацію, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 26.04.2017 № 1934-VII встановлено факт улаштування металевої огорожі на території загального користування рекреаційного призначення.

Зважаючи на вищевикладене, відповідачем було складено припис від 03.01.2023 року, в якому викладено вимогу у термін до 05.01.2023 року здійснити заходи щодо демонтажу самовільно розміщеної металевої огорожі (а.с.14).

Згідно даного припису від 03.01.2023 року він адресований власнику металевої огорожі за адресою: АДРЕСА_1 .

Вважаючи протиправними та таким, що підлягає скасуванню припис Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 03.01.2023 року №б/н «Про демонтаж металевої огорожі за адресою АДРЕСА_1 », позивач звернулась до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд зазначає.

Приписами ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів і спрямований на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини, визначають положення Закон України «Про благоустрій населених пунктів».

Положеннями ст.5 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» встановлено, що управління у сфері благоустрою населених пунктів здійснюють КМУ, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування та інші органи влади в межах їх повноважень.

Приписами пунктів 1,5,14 частини 2 статті 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить: 1) забезпечення виконання місцевих програм та здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; 5) здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо; 14) видача дозволу на порушення об`єктів благоустрою у випадках та порядку, передбачених цим Законом.

Суб`єктами у сфері благоустрою населених пунктів, у розумінні ч.1 ст.12 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» є органи державної влади та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, органи самоорганізації населення, громадяни.

Згідно з ст.13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», до об`єктів благоустрою населених пунктів належать:

1) території загального користування: а) парки (гідропарки, лугопарки, лісопарки, парки культури та відпочинку, парки - пам`ятки садово-паркового мистецтва, спортивні, дитячі, історичні, національні, меморіальні та інші), рекреаційні зони, сади, сквери та майданчики; б) пам`ятки культурної та історичної спадщини; в) майдани, площі, бульвари, проспекти; г) вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки; ґ) пляжі; д) кладовища; е) інші території загального користування;

2) прибудинкові території;

3) території будівель та споруд інженерного захисту територій;

4) території підприємств, установ, організацій та закріплені за ними території на умовах договору.

До об`єктів благоустрою можуть належати також інші території в межах населеного пункту.

Режим використання об`єктів благоустрою визначено ст.14 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», яка передбачає, що такі об`єкти використовуються відповідно до їх функціонального призначення для забезпечення сприятливих умов життєдіяльності людини на засадах їх раціонального використання та охорони з урахуванням вимог правил благоустрою території населених пунктів, інших вимог, передбачених законодавством.

Згідно зі ст.21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», елементами (частинами) об`єктів благоустрою є:

1) покриття площ, вулиць, доріг, проїздів, алей, бульварів, тротуарів, пішохідних зон і доріжок відповідно до діючих норм;

2) зелені насадження (у тому числі снігозахисні та протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, в парках, скверах, на алеях, бульварах, в садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях;

3) будівлі та споруди системи збирання і вивезення відходів;

4) засоби та обладнання зовнішнього освітлення та зовнішньої реклами;

5) технічні засоби регулювання дорожнього руху;

6) будівлі та споруди системи інженерного захисту території;

7) комплекси та об`єкти монументального мистецтва, декоративні фонтани і басейни, штучні паркові водоспади;

8) обладнання (елементи) дитячих, спортивних та інших майданчиків;

9) малі архітектурні форми;

10) інші елементи благоустрою, визначені нормативно-правовими актами.

Мала архітектурна форма - це елемент декоративного чи іншого оснащення об`єкта благоустрою.

До малих архітектурних форм належать: альтанки, павільйони, навіси; паркові арки (аркади) і колони (колонади); вуличні вази, вазони і амфори; декоративна та ігрова скульптура; вуличні меблі (лавки, лави, столи); сходи, балюстради; паркові містки; огорожі, ворота, ґрати; інформаційні стенди, дошки, вивіски; інші елементи благоустрою, визначені законодавством.

Розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до цього Закону за рішенням власника об`єкта благоустрою з дотриманням вимог законодавства, норм і правил.

Приписами ч.1 ст.26-1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», визначено, що порушення об`єктів благоустрою, пов`язане з виконанням суб`єктами господарювання земляних та ремонтних робіт, здійснюється на підставі дозволу на порушення об`єктів благоустрою виконавчого органу сільської, селищної, міської ради (далі - дозвіл), крім випадків, встановлених абзацами другим - п`ятим частини першої цієї статті.

Порядок видачі дозволів на порушення об`єктів благоустрою або відмови в їх видачі, переоформлення, видачі дублікатів, анулювання дозволів на території міста Одеси є додатком №7 до Правил благоустрою території міста Одеси, що затверджений згідно рішення Одеської міської ради за №6718-VI вiд 10.06.2015.

Так, у відповідності до п.1.3 цього Порядку, дозвіл - це документ дозвільного характеру встановленого зразка (Додаток 2), який видається департаментом муніципальної безпеки Одеської міської ради і дає право на виконання визначених Додатком 1 робіт на об`єктi благоустрою.

Серед таких робіт є установлення нових, відновлення, ремонт та заміна існуючих малих архітектурних форм.

Положеннями п.1.5 Порядку встановлено, що дозвіл не вимагається, якщо земляні та/або ремонтні роботи проводяться:

- особами, які мають документ, що посвідчує право власності або право користування земельною ділянкою, у тому числі право земельного сервітуту;

- у рамках підготовчих або будівельних робіт, право на проведення яких оформлене в установленому законодавством порядку.

При цьому, на місці проведення відповідних робіт у виконавця робіт повинні бути документи або належним чином засвідчені копії документів, що підтверджують право власності чи користування земельною ділянкою, документ на право здійснення підготовчих чи будівельних робіт, зареєстрований у встановленому порядку, та робоча схема (проект) робіт, погоджена відповідно до чинного законодавства.

За відсутності таких документів відповідні роботи вважаються самовільними, а особи, винні у порушенні об`єктів благоустрою, підлягають притягненню до відповідальності згідно із чинним законодавством.

Згідно ч.1 ст.40 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», самоврядний контроль у сфері благоустрою населених пунктів здійснюється сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами.

Приписами ч.2,3 ст.40 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що для здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, виконанням Правил благоустрою території населеного пункту, в тому числі організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян, утримання в належному стані закріплених за підприємствами, установами, організаціями територій, сільські, селищні, міські ради можуть утворювати інспекції з благоустрою населених пунктів.

Самоврядний контроль за станом благоустрою населених пунктів здійснюється шляхом:

1) проведення перевірок території;

2) розгляду звернень підприємств, установ, організацій та громадян;

3) участі в обговоренні проектів благоустрою територій населених пунктів, іншої технічної документації з питань благоустрою і внесення відповідних пропозицій на розгляд органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій;

4) подання позовів до суду про відшкодування шкоди, завданої об`єктам благоустрою внаслідок порушення законодавства з питань благоустрою населених пунктів, Правил благоустрою території населеного пункту.

Рішенням Одеської міської ради за №1328-VII від 07.12.2016 було затверджено Положення про районні адміністрації Одеської міської ради, п.2.5 яких встановлено, що до власних повноважень адміністрації у галузі благоустрою віднесено здійснення перевірок території району, об`єктів благоустрою району щодо стану їх благоустрою і додержання юридичними та фізичними особами законодавства у сфері благоустрою населених пунктів, Правил благоустрою території міста Одеси на території району, вживає необхідні заходи, у разі виявлення порушень.

Рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради №38 від 10.12.2020 «Про організацію заходів з демонтажу незаконно розміщених об`єктів, споруд та елементів на території міста Одеси» організовано здійснення заходів з демонтажу незаконно розміщених об`єктів, споруд та елементів на території міста Одеси згідно з порядком:

1. Порядок визначає організаційні засади взаємодії виконавчих органів, комунальних підприємств, установ, закладів та організацій Одеської міської ради з питань обстеження території міста Одеси з метою виявлення незаконно розміщених об`єктів, споруд та елементів і вжиття заходів з їх демонтажу.

2. Виявлення факту незаконного розміщення об`єктів, споруд та елементів здійснюється із повідомлень про відповідні факти, які надходять від фізичних та юридичних осіб, або безпосередньо виконавчими органами, комунальними підприємствами, установами, закладами та організаціями Одеської міської ради.

3. Якщо особою, яка виявила факт незаконного розміщення об`єкта, споруди або елемента, є представник виконавчого органу Одеської міської ради, зазначеного у пункті 4 Порядку, то така особа ініціює комісійне обстеження.

4. Обстеження здійснюється комісією у складі представників департаменту муніципальної безпеки Одеської міської ради, департаменту комунальної власності Одеської міської ради, управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради та відповідної районної адміністрації Одеської міської ради за місцезнаходженням незаконно розміщеного об`єкта, споруди або елемента. У разі необхідності комісією для участі в обстеженні може бути залучено представників інших виконавчих органів, комунальних підприємств, установ, закладів та організацій Одеської міської ради.

5. За результатами обстеження комісією складається акт, який підписується усіма членами комісії.

6. Голова відповідної районної адміністрації Одеської міської ради на підставі акта відповідно до повноважень видає розпорядження щодо демонтажу незаконно розміщеного об`єкта, споруди або елемента.

7. Виконавцем робіт з демонтажу об`єктів, зазначених у цьому Порядку, визначити комунальне підприємство Одеське міське проектно-виробниче бюро архітектури та містобудування.

8. Здійснення заходів із забезпечення громадського порядку під час демонтажу об`єктів, зазначених у цьому Порядку, покласти на комунальну установу Муніципальна варта.

Рішенням Одеської міської ради за №5236-VI від 27.08.2014 «Про внесення змін та доповнень до Правил благоустрою території міста Одеси (текстової частини) у новій редакції, затверджених рішенням Одеської міської ради від 23.12.2011 №1631-VI» були внесені зміни та доповнення до Правил благоустрою території міста Одеси (текстової частини) та викладено у новій редакції, затверджених рішенням Одеської міської ради від 23.12.2011 №1631-VI.

Так, відповідно до п.3.1.16 Правил благоустрою території міста Одеси, елементи благоустрою встановлені/розміщені з порушенням вимог, встановлених Правилами, підлягають демонтажу за кошти особи, що здійснила встановлення, у терміни, визначені в приписі уповноваженого виконавчого органу Одеської міської ради. Якщо особа, що розмістила/встановила елемент благоустрою з порушенням Правил, не здійснила демонтаж у визначені строки, демонтаж елементу благоустрою здійснюється у встановленому порядку.

Згідно з додатком №6 до Правил благоустрою території міста Одеси (текстової частини) у новій редакції встановлено порядок розміщення та демонтажу малих архітектурних форм у місті Одесі.

Відповідно до п.1-4 розд. ІІ зазначеного порядку, демонтаж, перевезення, зберігання розміщених/встановлених з порушенням Правил малих архітектурних форм, власники яких ухиляються від демонтажу або власники яких не відомі, здійснюються уповноваженим виконавчим органом Одеської міської ради за кошти міського бюджету з наступним відшкодуванням усіх витрат власником малої архітектурної форми, винним у порушенні Правил.

Дія Порядку не поширюється на рекламні носії, вивіски, тимчасові споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для провадження підприємницької діяльності, порядок демонтажу яких встановлюється окремо.

Рішення про демонтаж розміщених/встановлених з порушенням Правил малих архітектурних форм приймається уповноваженим органом Одеської міської ради з урахуванням пропозицій органів, що виявили такі елементи благоустрою.

У разі виявлення малої архітектурної форми розміщеної/встановленої з порушенням Правил, уповноваженим органом Одеської міської ради вноситься припис його власнику (користувачу) з вимогою усунення порушень шляхом проведення демонтажу цієї малої архітектурної форми протягом трьох робочих днів.

Протягом зазначеного терміну власник (користувач) зобов`язаний за власний рахунок здійснити демонтаж малої архітектурної форми, розміщеної/встановленої з порушенням Правил, та провести за власні кошти відновлення порушеного благоустрою на місці розміщення/встановлення даної малої архітектурної форми.

У разі невиконання власником (користувачем) вимог припису або неможливості встановити власника (користувача) уповноважений орган Одеської міської ради на підставі свого розпорядження здійснює демонтаж малої архітектурної форми, розміщеної/встановленої з порушенням Правил, за рахунок коштів міського бюджету з подальшим відшкодуванням усіх витрат власником (користувачем), винним у порушенні благоустрою.

Для проведення демонтажу уповноважений орган Одеської міської ради складає акт зовнішнього огляду (акт демонтажу) малої архітектурної форми, розміщеної/встановленої з порушенням Правил, у трьох примірниках, що має містити наступні дані:

- дату та час складання акту, адресу розташування малої архітектурної форми і підставу для її демонтажу;

- прізвище, ім`я, по батькові та посаду уповноваженої особи, яка складає акт та бере участь у демонтажі та перевезенні малої архітектурної форми;

- опис малої архітектурної форми (геометричні параметри, матеріал, наявність підключення до мереж електро- та водопостачання), перелік візуально виявлених недоліків, пошкоджень з обов`язковою фотофіксацією з усіх боків.

Для виконання функцій з демонтажу уповноважений орган може використовувати послуги суб`єктів господарювання на підставі договорів.

Суд зазначає, що відповідно до положень Закону України «Про благоустрій населених пунктів», спірна огорожа за адресою: АДРЕСА_1 - відноситься до малих архітектурних форм.

Відповідачем протягом усього строку розгляду даної адміністративної справи не надано до суду акту за результатами обстеження за адресою м. Одеса, п-к Кордонний, 35.

Таким чином до суду не надано доказів незаконного розміщення об`єкта, споруди або елемента за адресою АДРЕСА_1 .

У оскаржуваному приписі наявне лише загальне посилання про встановлення факту улаштування металевої огорожі на території загального користування рекреаційного призначення.

Адреси за якою такий факт встановлено (адреси розташування малої архітектурної форми) в оскаржуваному приписі не зазначено.

Також оскаржуваний припис не містить опис малої архітектурної форми (геометричні параметри, матеріал, наявність підключення до мереж електро- та водопостачання).

До суду протягом усього строку розгляду даної адміністративної справи не надано також матеріалів фотофіксації відповідного об`єкта.

Як вже встановлено судом, згідно оскаржуваного припису від 03.01.2023 року він адресований власнику металевої огорожі за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, відповідачем не надано й доказів щодо вчинення дій з встановлення власника огорожі за адресою: АДРЕСА_1 .

На переконання суду, відповідач не був позбавлений можливості встановити особу власника огорожі та повідомити її про порушення виявлені під час перевірки, що контролюючим органом здійснено не було, що призвело до позбавлення позивача можливості надати відповідні пояснення та документи на підтвердження свого права встановити огорожу на земельній ділянці. Будь-яких пояснень стосовно причин невчинення відповідних дій відповідачем до суду не надано.

Щодо доводів відповідача про розташування металевої огорожі на території загального користування, то суд зазначає.

Згідно з ст.212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.

Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.

Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

За твердженням позивача, ділянка на якій розташована металева огорожа належить ОСОБА_1 та є зареєстрованою в реєстрі нерухомого майна за нею.

В той же час, відповідачем на якого відповідно до ст.77 КАС України лежить обов`язок щодо доказування правомірності прийняття оскаржуваного припису не надано жодного доказу на підтвердження встановлених порушень та, відповідно, на спростування вказаних тверджень позивача.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку (частина друга статті 2 КАС України).

Оскаржуваний припис відповідача не відповідає принципу обґрунтованості рішення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач приймаючи оскаржуваний припис діяв не у спосіб, передбачений чинними нормативними актами, а тому спірний припис є протиправним та наявні підстави для його скасування.

За наявного правового регулювання та зважаючи на встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є такими, що підлягають задоволенню.

Решта доводів висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Необхідно зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі РуїсТоріха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що, позивачем за подачу даного адміністративного позову сплачено судовий збір у розмірі 1073,60грн.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про стягнення з Приморської районної адміністрації Одеської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача витрат зі сплати судового збору у розмірі 1073,60грн.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання протиправним та скасування припису задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати припис Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 03.01.2023 року №б/н «Про демонтаж металевої огорожі за адресою АДРЕСА_1 ».

Стягнути з Приморської районної адміністрації Одеської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач - Приморська районна адміністрація Одеської міської ради (65039, м. Одеса, вул. Канатна, 134, )

Суддя С.М. Корой