Справа № 120/3410/23
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2023-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2023 р. Справа № 120/3410/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Сала Павла Ігоровича, розглянувши в м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

31.03.2023 через підсистему "Електронний суд" до суду надійшла позовна заява за підписом представника Дзундзи Ю.Р., подана від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про:

- визнання протиправними дій відповідача щодо обчислення та виплати позивачу місячного грошового забезпечення за період з 30.01.2020 по 01.02.2022, грошової допомоги на оздоровлення за 2020-2022 роки, грошової компенсації за невикористані 03 дні щорічної основної відпустки, грошової компенсації на невикористані 84 дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01 січня 2020 року у розмірі 2102,00 грн, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01 січня 2021 року у розмірі 2270,00 грн, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01 січня 2022 року у розмірі 2481,00 грн;

- зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу місячного грошового забезпечення за період з 30.01.2020 по 01.02.2022, грошової допомоги на оздоровлення за 2020-2022 роки, грошової компенсації за невикористані 03 дні щорічної основної відпустки, грошової компенсації на невикористані 84 дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01 січня 2020 року у розмірі 2102,00 грн, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01 січня 2021 року у розмірі 2270,00 грн, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01 січня 2022 року у розмірі 2481,00 грн на відповідний тарифний коефіцієнт, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 лейтенанта Вячеслава Семенова Державної прикордонної служби України м. Могилів- Подільський від 01.02.2022 за № 33-ОС (про особовий склад) позивача звільнено з військової служби у запас Збройних Сил України за підпунктом "а" пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (у зв`язку із закінченням строку контракту) та виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення з 01.02.2022.

Проте позивачу стало відомо, що в період з 30.01.2020 по 01.02.2022 грошове забезпечення нараховувалось та виплачувалось йому у заниженому розмірі.

Позивач вважає протиправними дії відповідача щодо ненарахування та невиплати грошового забезпечення (основних та додаткових видів грошового забезпечення), обчисленого з розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, а тому за захистом своїх прав та інтересів звертається до суду.

Ухвалою суду від 05.04.2023 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з підстав її невідповідності вимогам ст. 160-161 КАС України. Судом встановлено, що 19.07.2022 набув чинності Закон України від 1 липня 2022 року № 2352-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин", яким внесені зміни до законодавства про працю. Зокрема встановлено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116). Відтак, враховуючи вимоги Закону № 2352-IX, перебіг строку позовної давності у даному випадку слід обчислювати з дати вступу такого закону у силу (з 20.07.2022) та установлення нового порядку регулювання питання щодо строків звернення до суду за вирішенням трудового спору. Отже, тримісячний строк звернення позивача до суду з відповідними позовними вимогами закінчився 20.10.2022. Натомість з цим позовом позивач звернувся до суду лише 31.03.2023, тобто, попередньо, з пропущенням строку звернення до суду. У зв`язку з цим позивачу запропоновано надати суду докази, зі змісту яких можливо встановити дату, з якої позивач дізнався про нарахування грошового забезпечення у заниженому розмірі. Такими доказами можуть бути письмове повідомлення відповідача про суми, нараховані та виплачені позивачу при звільненні, листи, виписки з карткового рахунку про зарахування коштів, тощо. Крім того, у разі пропуску вищевказаного строку, позивачу запропоновано подати клопотання (заяву) про поновлення строку звернення до суду разом з доказами поважності його пропуску.

17.04.2023 до суду надійшла заява представника позивача про усунення недоліків позовної заяви. Обґрунтовуючи подану заяву представник зазначив, що позивач не отримував від відповідача письмового повідомлення про нараховані та виплачені йому суми грошового забезпечення, тоді як на заяву від 12.02.2022 про надання відомостей щодо проходження військової служби, зокрема виплати грошового забезпечення, відповідач жодної відповіді не надав. Представник зазначає, що про нарахування грошового забезпечення у зниженому розмірі позивачу стало відомо лише 23.02.2023, виходячи з наданих відповідачем відомостей до Вінницького окружного адміністративного суду у справі № 120/7809/22. Окрім цього, представник вказує на, що відповідно до пункту першого глави XIX "Прикінцеві положення" КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Оскільки станом на час звернення позивача до суду діяв карантин, представник вважає, що строк звернення до суду з адміністративним позовом позивач не пропустив.

Ухвалою суду від 01.05.2023 відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні). При цьому з наведенням мотивів суд погодився з доводами представника позивача щодо дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду.

15.05.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов заперечує та просить суд відмовити у його задоволенні.

Відповідач зазначає, що пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (до 24.02.2018) було встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50% розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Разом з тим постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", яка набула чинності 24.02.2018, в пункт 4 Постанови № 704 внесено зміни та викладено його в наступній редакції: "Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12, 13 і 14.".

Відповідач зазначає, що він правомірно застосував положення пункту 4 Постанови КМУ № 704 в редакції Постанови КМУ № 103.

Крім того, відповідач вказує на те, що розмір грошового забезпечення, отриманого протягом 2021 року, позивачем не оскаржувалося.

У відзиві на позов відповідач також зазначає, що позивач порушив тримісячний строк звернення до суду, передбачений ч. 2 ст. 233 КЗпП України, який, як вважає відповідач, закінчився в жовтні 2022 року. В свою чергу отримання позивачем відповіді з інформацією про грошове забезпечення за періоди проходження служби не може вважатися належним доказом необізнаності позивача про порушення своїх прав.

Однак суд відхиляє доводи відповідача про пропущення позивачем строку звернення до суду та зазначає, що це питання ґрунтовно досліджувалося на стадії відкриття провадження у справі та йому надано оцінку в ухвалі від 01.05.2023, у якій суд дійшов висновку щодо дотримання позивачем строку звернення до суду з цим позовом.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Оцінивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив таке.

Позивач ОСОБА_1 проходила військову службу на посаді інспектора прикордонної служби 2 категорії-кулеметника 1 відділення інспекторів прикордонної служби 1 прикордонної застави прикордонної комендатури швидкого реагування.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 старшого лейтенанта Вячеслава Семенова Державної прикордонної служби України м. Могилів- Подільський від 01.02.2022 за № 33-ОС (про особовий склад) позивача звільнено з військової служби у запас Збройних Сил України за підпунктом "а" пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (у зв`язку із закінченням строку контракту) та виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення з 01.02.2022.

Позивач зазначає, що відповідно до вимог чинного законодавства на день звільнення з військової служби з ним мав бути проведений повний розрахунок за усіма видами забезпечення. Однак повного розрахунку по усім видам грошового забезпечення не відбулося.

Відтак дії відповідача щодо непроведення усіх розрахунків позивач вважає протиправними, а тому звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується такими мотивами.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", яка набрала чинності 01.03.2018, затверджено, зокрема, тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1; схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.

Пунктом 4 Постанови № 704 (в редакції, чинній до 24.02.2018) було установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

При цьому додатки 1 та 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704, в яких у вигляді таблиці зазначені відповідні тарифні коефіцієнти, мають примітки пояснюючого характеру. У зазначених примітках наведена, зокрема, інформація щодо арифметичної дії (множення), яка застосовується при обчисленні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням, в залежності від відповідних тарифних коефіцієнтів, та наведені правила округлення розрахунків. У цих примітках норми права не містяться.

Варто зазначити, що за загальним правилом, примітка застосовується законодавцем для супроводу та зв`язку з нормою права, якої вона стосується. Тобто примітка повинна бути у безпосередньому зв`язку з нормою, в даному випадку пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України №704, і не повинна суперечити змісту основної норми, яку вона супроводжує.

Суд звертає увагу, що застосуванню у спірних правовідносинах підлягають саме положення основної норми Постанови № 704, пункт 4 якої має нормативний характер, тобто містить правила поведінки для невизначеного широкого кола осіб.

Проте постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (яка набрала чинності 24.02.2018) до Постанови № 704 внесені зміни, внаслідок яких пункт 4 викладено у новій редакції: "Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.".

Отже, пунктом 4 Постанови № 704 було чітко визначено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18, визнано протиправним та скасовано п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", яким, зокрема, в пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" були внесені зміни. Отже, зміни до пункту 4 постанови № 704, внесені п. 6 постанови № 103, з 01.02.2020 не підлягають застосуванню.

Таким чином, відповідно до редакції пункту 4 Постанови № 704, яка діяла до внесення змін, та вимог пункту 1 Приміток додатку 1 та пункту Примітки додатку 14 до Постанови № 704 розміри посадового окладу та окладу за військовими (спеціальними) званнями з 01.02.2020 мають визначатися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

З наведеного суд доходить до висновку, що саме з 29.01.2020 дня набрання законної сили рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 826/6453/18 діє редакція пункту 4 Постанови № 704, яка діяла до зазначених змін.

Тобто з 29.01.2020 була відновлена дія пункту 4 Постанови № 704 у первісній редакції, котра визначала розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а не на 01.01.2018.

Таким чином, з 29.01.2020, тобто з дня набрання чинності судовим рішенням у справі № 826/6453/18, виникають підстави для розрахунку грошового забезпечення, з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з Постановою № 704 у відповідності до вимог статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Подібних висновків дійшов Сьомий апеляційний адміністративний суд у постановах від 13.02.2023 у справі № 120/967/22-а, від 15.03.2023 у справі № 560/11174/22 та від 10.04.2023 у справі № 240/7693/22.

Враховуючи наведене суд приходить до переконання, що дії військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати позивачу грошового забезпечення з 30.01.2020 по 01.02.2022, грошової допомоги на оздоровлення за 2020-2022 роки, грошової компенсації за невикористані 03 дні щорічної основної відпустки, грошової компенсації за невикористані 84 дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2020, Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2021, Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022, є неправомірними.

Відтак відповідача належить зобов`язати здійснити перерахунок та доплату позивачу ОСОБА_1 вказаних грошових виплат з урахуванням вже виплачених сум.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 90 КАС України).

Таким чином, перевіривши доводи сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що заявлений позов належить задовольнити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у цій справі, суд враховує, що позивач звільнений від сплати судового збору, тоді як інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 30.01.2020 по 01.02.2022, грошової допомоги на оздоровлення за 2020-2022 роки, грошової компенсації за невикористані 03 дні щорічної основної відпустки, грошової компенсації за невикористані 84 дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2020, Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2021 та Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 , враховуючи вже виплачені суми, перерахувати та доплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 30.01.2020 по 01.02.2022, грошової допомоги на оздоровлення за 2020-2022 роки, грошової компенсації за невикористані 03 дні щорічної основної відпустки, грошової компенсації за невикористані 84 дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, здійснивши їх обчислення шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2020, Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2021 та Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022, на відповідний тарифний коефіцієнт.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо справу розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформація про учасників справи:

1) позивачка: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 );

2) представник позивача: адвокат Дзундза Юрій Романович (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса для листування: АДРЕСА_2 );

3) відповідач: військова частина НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 ).

Повне рішення суду складено 22.06.2023.

Суддя Сало Павло Ігорович