Справа № 520/12159/22
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2023-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

26 червня 2023 року № 520/12159/22

Харківський окружний адміністративній суд у складі головуючого судді Зоркіної Ю.В., розглянувши за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом Приватного підприємства "АЛЛІН-ТРЕЙД" (Січеславська Набережна, буд. 29-А, м. Дніпро, 49000, ) до Харківської митниці, утвореної на правах відокремленого структурного підрозділу Державної митної служби України (вул. Короленка, буд. 16-Б, м. Харків, 61003, ) про визнання протиправним та скасування рішення,-

установив

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просить суд:

визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товару UA807000/2022/000368/2 від 06.12.2022 року та картку відмови № UA807200/2022/000211 від 06.12.2022 року, винесених Харківською митницею, утвореною на правах відокремленого структурного підрозділу Державної митної служби України;

стягнути на користь Приватного підприємства АЛЛІН-ТРЕЙД витрати на оплату судового збору у загальному розмірі 5222,44 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у фіксованому розмірі 30000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці, утвореної на правах відокремленого структурного підрозділу Державної митної служби України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що підприємство при здійсненні митного оформлення товару надало всі необхідні та достатні документи, передбачені ч.2 ст. 53 МК України, які ідентифікували товар та містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Натомість відповідач неправомірно застосував другорядний (резервний) метод визначення митної вартості товару, імпортованого позивачем. Також вказано, що позивачем надано до митного оформлення всі документи, які підтверджують заявлену вартість імпортованих товарів, отже у митного оформлення були відсутні підстави для витребування додаткових документів, крім того, ні запити митного органу, ні оскаржувані рішення відповідача не містять зазначення про обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості товарів та причин, через які митна вартість імпортованого товару не може бути визначена за ціною договору, як і обставин наявності розбіжностей та неточностей в наданих документах.

Від Харківської митниці, надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував вказавши, що в результаті вивчення поданих позивачем до митного оформлення документів, перевірки числових значень митної вартості товарів та наявності в документах усіх відомостей, що їх підтверджують, порівняння задекларованого за ціною угоди рівня митної вартості оцінюваних товарів з рівнем митної вартості ідентичних та подібних товарів, оформлених митницями ДМС України раніше, було встановлено, що задекларований рівень вартості товару нижче, ні рівень митної вартості на подібні товари, оформлені і митному відношенні раніше.

Дослідивши долучені до матеріалів справи документи, перевіривши оскаржуване рішення відповідача на відповідність приписам ч.2 ст.2 КАС України, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що 20.12.2019 року між Приватним підприємством АЛЛІН-ТРЕЙД (покупець) (далі Позивач/ПП АЛЛІН-ТРЕЙД) та SUZHOU ALLBEST TEXTILE CO., LTD (постачальник), укладено контракт № ABT2019-2012. До Контракту укладено також Додаткову угоду № 1/1 від 01.01.2022 року та Додаткову угоду № 1/2 від 28.09.2022 року

Статтями1,2,4 Контракту встановлено, що поставщик по настоящему контракту обязуется поставить покупателю товары в ассортименте; общее количество и ассортимент поставляемого Товара состоит из товарных партий, количество которых определяется в счете-фактуре на каждую поставку; цена за единицу товара согласовывается и устанавливается в счете-фактуре на каждую отдельную партию Товара к настоящему контракту. Валютой контракта является доллар США (мовою оригіналу) (ст.1,2,4 Контракту)

№ UA807200/2022/004800 від 06.12.2022, на товар№1 (Змішувальні крани побутові сантехнічні….), код товару , товар№2 (Клапани випускні латунь….), код товару , товар№3 (Терморегулювальні вентилі….), код товару , товар№4 (Крани сантехнічні, з пластику….), код товару , товар№5 (Клапани запірні, сталеві….), код товару , товар№6 (Частини санітарно-технічного обладнання….), код товару , товар №7 (Клапани зворотні, для трубопроводів….), код товару , товар№8 (Крани кулькові….), код товару , товар№9 (Фітінги поліпропиленові для поліпропиленових труб….), код товару що надійшли на адресу ТОВ «Аллін-Трейд» за зовнішньоекономічним контрактом з SUZHOU ALLBEST TEXTILE CO LTD. FENGHUANGJING INDUSTRIAL PARK, WEITANG TOWN, XIANGCHENG DISTRICT, SUZHOU, JIANGSU, CHINA.

06.12.2022 року позивачем подана до митного контролю та митного оформлення електронна митна декларація (далі МД): № UA807200/2022/004800 від 06.12.2022, на товар№1 (Змішувальні крани побутові сантехнічні….), код товару , товар№2 (Клапани випускні латунь….), код товару , товар№3 (Терморегулювальні вентилі….), код товару , товар№4 (Крани сантехнічні, з пластику….), код товару , товар№5 (Клапани запірні, сталеві….), код товару , товар№6 (Частини санітарно-технічного обладнання….), код товару , товар №7 (Клапани зворотні, для трубопроводів….), код товару , товар№8 (Крани кулькові….), код товару , товар№9 (Фітінги поліпропиленові для поліпропиленових труб….), код товару що надійшли на адресу ТОВ «Аллін-Трейд» за зовнішньоекономічним контрактом з SUZHOU ALLBEST TEXTILE CO LTD. FENGHUANGJING INDUSTRIAL PARK, WEITANG TOWN, XIANGCHENG DISTRICT, SUZHOU, JIANGSU, CHINA

На підтвердження заявленої в цій митній декларації інформації, зокрема, митної вартості товару, яка становить 26 312,46 доларів США, разом із декларацією подано: пакувальний лист (Packing list) № б/н від 14.10.2022 року; рахунок-фактуру (iнвойс) (Commercial invoice) № ALL2012-221014 від 14.10.2022 року; автотранспортну накладну (Road consignment note) № 1185588 від 29.11.2022 року; декларацiю про походження товару (Declaration of origin) № ALL2012- 221014 від 14.10.2022 року; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № Б-05/12/22/05 від 05.12.2022 року; розрахунок ціни (калькуляція) № ALL2012-221014 від 14.10.2022 року (з перекладом); зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № ABT2019-2012 від 20.12.2019 року; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 1/1 від 01.01.2022 року; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 1/2 від 28.09.2022 року; договір про надання послуг митного брокера № 09/11-18 від 09.11.2018 року; копія митної декларації країни відправлення № MRN22PL322080NS5J4HL2 від 28.11.2022 року; видаткову накладну № ALL2012-221014 від 14.10.2022 року (з перекладом); відвантажувальну специфікацію № ALL2012-221014 від 14.10.2022 року (з перекладом); комерційну пропозицію № ALL20220609 від 09.06.2022 року (з перекладом); лист № 11/24-2 від 24.11.2022 року з інформацією від ПП АЛЛІН-ТРЕЙД, що страхування вантажу не здійснювалося; лист № 11/24-3 від 24.11.2022 року з інформацією від ПП АЛЛІН-ТРЕЙД, що вантаж не підлягає ліцензуванню; лист № ALL2012-221014/1 від 14.10.2022 року з інформацією від постачальника, що вартість перевезення, логістика, вантажно-розвантажувальні роботи включені в ціну товару (з перекладом); лист № ALL2012-221014/2 від 14.10.2022 року з інформацією від постачальника, що страхування вантажу не здійснювалося (з перекладом); лист № ALL2012-221014/3 від 14.10.2022 року з інформацією від постачальника, що ніяких платежів від третіх осіб отримано не було (з перекладом); лист № ALL2012-221014/4 від 14.10.2022 року з інформацією від постачальника, що посередницькі послуги не залучалися (з перекладом); лист № ALL2012-221014/5 від 14.10.2022 року з інформацією від постачальника, що ліцензування товару не передбачено (з перекладом); прайс-лист № ALL20220815 від 15.08.2022 року (з перекладом); якісний опис № ALL2012-221014 від 14.10.2022 року (з перекладом).

З підстав спрацювання системи ризиків, згенерованих АСАУР щодо можливого заниження митної вартості товарів, митним органом запропоновано надати позивачу додаткові документи на підтвердження митної вартості товарів.

06.12.2022 позивачем надано на адресу митного органу лист № 06/12/22-1, яким повідомлено, що договір (угода, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, не; лист № 06/12/22-2 , де зазначено, що до електронної митної декларації надано Контракт та лист постачальника № ALL2012-221014/3 від 14.10.2022 року на підтвердження факту, що ніяких платежів від третіх осіб отримано не було; лист № 06/12/22-3 ,я ким повідомлено, що до електронної митної декларації надано лист постачальника № ALL2012-221014/4 від 14.10.2022 року на підтвердження факту, що комісійні, посередницькі послуги не залучалися; лист № 06/12/22-4 , яким митницю повідомлено про те, що до електронної митної декларації вже надано Контракт та інвойс ALL2012-221014 від 14.10.2022 року на підтвердження відсутності (не існування) виписки з бухгалтерської документації, тому що оплата за товар відбувається на умовах відстрочення платежу три місяці з моменту поставки (митного очищення). На момент митного оформлення оплата за партію оцінюваного товару не здійснена. Отже, рахунок не сплачено, виписка з бухгалтерської документації відсутня, а тому її надання за п. 4 ч. 3 ст. 53 МК України не вимагається; лист № 06/12/22-5 , у якому зазначено, що ліцензійний чи авторський договір не укладалися; лист № 06/12/22-6 у кому вказано, що до електронної митної декларації вже надано прайс-лист № ALL20220815 від 15.08.2022 року; лист № 06/12/22-7 де зазначено, що митному органу вже надано копію митної декларації країни відправлення №MRN22PL322080NS5J4HL2 від 28.11.2022 року, як уніфікованого документа, переклад якого не вимагається, а проведення верифікації не є законодавчо встановленим обов`язком позивача; лист № 06/12/22-8 із зазначенням того , що підприємством подано повний, достатній та навіть розширений пакет документів, якими повністю підтверджено правильність обраного ним методу визначення митної вартості, а тому застосуванню підлягає саме перший метод. Спрацювання ризиків АСАУР та наявність в ЄАІС/АСМО Інспектор іншої цінової інформації не є обґрунтованою підставою для застосування другорядних методів визначення митної вартості товару

06.12.2022 року відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2022/000368/2, у якому зазначено про наявність фактів митних оформлень за ідентичними та подібними товарами, містять розбіжності які мають вплив на правильність визначення митної вартості, ; зазначено, що підприємством не надана митна декларація країни експорту, не надана цінова інформація щодо вартості товару (прайс лист, інше) від виробника товару, не враховано вартість експедиційних послуг за межами митної території України, не вказані інші складові митної вартості (експедиційні витрати, разгрузочно - погрузочні роботи, інше) та інформацією від декларанта щодо відсутності додаткових документів; не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо угод на ідентичні товари; не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо угод на подібні товари; не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація:- щодо ідентичних чи подібних товарів, які продаються на митній території України у незмінному стані; - відсутні дані щодо витрат на виплату комісійних винагород, звичайних надбавок на прибуток та загальних витрат у зв`язку з продажем на митній території України;- відсутні дані щодо витрат понесених в Україні на навантаження, вивантаження, транспортування, страхування; не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація та документи, які мали вплив на процес формування ціни товару:- на матеріал та витрат, понесених виробником в зв`язку з виробництвом товарів; - витрат на завантаження, вивантаження, страхування, транспортування до місця перетинання митного кордону України;- прибутку, що одержує експортер у результаті поставки в Україну. Джерелом інформації для даного Рішення по товару: МД №UA100360/2022/707408 від 26.10.2022,(т.1), МД №UA504080/2022/3117 від 23.09.2022,(т.2), UA100360/2022/707869 від 08.11.2022,(т.3), UA205170/2022/18671 від 15.09.2022,(т.4), UA209140/2022/96110 від 15.09.2022,(т.5), UA408020/2022/39558 від 15.09.2022,(т.6), UA205030/2022/26932 від 30.09.2022,(т.7), UA205030/2022/26932 від 30.09.2022,(т.8), UA205030/2022/25950 від 16.09.2022 (т.9). При прийнятті даного Рішення застосовані Методичні рекомендації щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджені наказом Держмитслужби України від 01.07.2021 № 476. Коригування митної вартості здійснено за другорядним методом (резервним) у відповідності до статті 64 МКУ. Розрахунок митної вартості: товари №1-5,8: 4,01 дол. США/кг.товар №6: 1,73 дол. США/кг, товар №7: 4,02 дол. США/кг, товар №9: 2,01 дол. США/кг

06.12.2022 року прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA807200/2022/000211

Правовідносини, пов`язані зі справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Згідно із ч.1 ст. 246 Митного кодексу України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до ч. 1 ст. 248 Митного кодексу України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи (ч. 1ст. 257 Митного кодексу України).

Статтею 264 Митного кодексу України встановлено, що відмова органу доходів і зборів у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта; орган доходів і зборів відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів; митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом; у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно із ч. 3 ст. 318 Митного кодексу України, митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Статями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Частинами 4, 5 статті 58 Митного кодексу України встановлено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно із п.п. 5, 6, 7 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. Декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (ч.ч. 1, 2 ст. 52 Митного кодексу України).

Відповідно до ст. 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів, згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу, за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс - листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно із ч. 4 ст. 53 Митного кодексу України, у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 53 Митного кодексу України передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.6,7 ст. 54 Митного кодексу України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Згідно із ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях (ч. ч. 3, 4 ст. 64 Митного кодексу України).

Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості, митний орган зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 Митного Кодексу України.

Єдиними підставами, які надають контролюючому органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є лише наявність передбачених законодавцем обставин, а саме, у випадку якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеній у постанові від 10 червня 2020 року по справі №1.380.2019.004752, яку відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України суд враховує при виборі та застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 13 липня 2021 року у справі № 200/6521/20-а наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

В постанові від 05.05.2022 року у справі № 2040/6019/18 Верховний суд також дійшов висновку, що митний орган має право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів.

Отже, витребування додаткових документів можливе у разі наявності обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості.

Слід зазначити, що наявність таких обставин має бути обґрунтована та підтверджена відповідними доказами. Встановивши відсутність достатніх відомостей, митний орган має зазначити, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, з яких причин із поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Відповідача щодо неможливості застосування першого методу визначення митної вартості товару, які полягають в наступному: не надана митна декларація країни відправлення ( при митному офрмеленні даний документ позначено кодом 9000, як інший некласифікований документ, однак відповідно до Класифікатору документів, сертифікатів, дозволів та додаткової інформації Затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 № 1011 копія митної декларації країни відправлення позначається кодом 9610. Зі змісту поданого документа вбачається, що замість копії країни відправлення позивачем подано транзитну декларацію на бланку Т1, тобто зовсім інший документ); звіт про оцінку майна № Б-05/12/22 від 05.12.2022 містить висновки про визначення ринкової вартості майна для ввозу на територію України, тоді як відповідндо до ч.4 ст. 58 МКУ митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Також, даний документ не можна вважати належним підтвердженням ціни товару, оскільки таке визначення ціни не передбачено умовами контракту; оскаржувана картка відмови вичерпала свою дію фактом її виконання позивачем шляхом здійснення декларування товарів за новою митною декларацією.

Щодо ненадання перекладу та нездійснення верифікації експортної митної декларації, суд зазначає наступне.

про надання додаткових документів на підтвердження митної вартості товару, щодо обов`язку декларанта надання копії митної декларації країни відправлення з перекладом та з проведенням верифікації експортної митної декларації, суд зазначає, що згідно з листом Державної митної служби України від 08.10.2010 р. № 11/2-10.16/11627-ЕП, адресованим Начальникам регіональних митниць (крім Регіональної інформаційної митниці), на який у повідомленнях, вказаних вище, посилається митний орган при витребуванні додаткових документів, начальникам митниць, з метою вирішення питання практичної реалізації Угоди про інформаційне забезпечення між Держмитслужбою та Українським національним комітетом Міжнародної торгової палати, 02.08.2010 підписано протокол, яким передбачено, зокрема, що експортна митна декларація на товари походженням з КНР може використовуватися митними органами України як додаткова довідкова інформація за умови верифікації такої декларації та її перекладу на державну мову Українським національним комітетом Міжнародної торгової палати.

Відтак, вимога митниці про надання перекладу документів українською мовою є правомірною лише у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей.

Вказані висновки відповідають правовій позиції, викладеній в постановах Верховного Суду від 06.02.2020 у справі № 520/10709/18, від 31.03.2020 у справі № 160/7049/19, від 25.11.2020 у справі № 640/4941/19.

Разом з цим, відповідачем в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товару та в повідомленнях про надання додаткових документів не зазначено обґрунтування необхідності здійснення декларантом верифікації декларації країни відправлення, враховуючи, що в силу положень вказаного листа Державної митної служби України, на який посилається сам відповідач, верифікована експортна митна декларація використовується митними органами виключно як додаткова довідкова інформація.

Стосовно того, що митницею не були прийняті звіти про оцінку майна як такі, що не підтверджують заявлену митну вартість товарів, суд звертає увагу, що зі змісту оскаржуваних рішень вбачається відсутність будь-яких посилань на вказані обставини, якими відповідач, поміж іншого, обґрунтовує неможливість визначення митної вартості товару за основним методом.

Також суд зауважує, що ціна, яка визначена у контракті та/або інвойсі є ринковою ціною, що підтверджується експертним висновком та іншими поданими декларантом документами та є основою для визначення митної вартості товарів., що підтверджується висновками ВС у постанові від 09.11.2022 року у справі № 520/10381/2020.

Вартість товару у цій справі вказано в інвойсі, яка заявлена до митного оформлення, що додатково підтверджено у звіті про оцінку майна Товарної Біржі УРТБ № Б-05/12/22/05 від 05.12.2022 року. Отже в цій справі звіт не є документом, що підтверджують митну вартість у розумінні ч. 2 ст. 53 МК України, а є додатковими документами на підтвердження відсутності заниження рівня митної вартості товару, адже ціна, вказана в інвойсі, відповідає ринковій вартості товару.

Стосовно тверджень митного органу, що позивачем не надано митної декларації країни відправлення, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.3 ст.57 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи, в тому числі 7) копію митної декларації країни відправлення;

Отже, копія митної декларації країни відправлення є додатковим документом, що подається (за наявності) декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів, і має бути оформлена відповідно до чинного законодавства країни.

При цьому, як свідчать матеріали справи, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, експорт товару здійснювався не безпосередньо у морський порт, а експортувався через третю країну (Польща), на підтвердження експортування товару, в даному випадку, є декларація № MRN22PL322080NS5J4HL2 від 28.11.2022 року,яка містить відомості про експортера товару SUZHOU ALLBEST TEXTILE CO LTD та отримувача ПП «АЛЛІН ТРЕЙД».

В оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товару митний орган зазначив, що при визначенні (збільшенні) митної вартості товару за основу взято наявну в митниці цінову інформацію, що міститься у ціновій базі ЄАІС про товари, митне оформлення яких вже здійснено за МД №UA100360/2022/707408 від 26.10.2022,(т.1), МД №UA504080/2022/3117 від 23.09.2022,(т.2), UA100360/2022/707869 від 08.11.2022,(т.3), UA205170/2022/18671 від 15.09.2022,(т.4), UA209140/2022/96110 від 15.09.2022,(т.5), UA408020/2022/39558 від 15.09.2022,(т.6), UA205030/2022/26932 від 30.09.2022,(т.7), UA205030/2022/26932 від 30.09.2022,(т.8), UA205030/2022/25950 від 16.09.2022 (т.9) на рівні по товарам №1-5,8: 4,01 дол. США/кг, товару №6: 1,73 дол. США/кг, товару №7: 4,02 дол. США/кг, товар №9: 2,01 дол. США/кг, що узгоджується з частиною 2 статті 64 МКУ митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Тобто, основною підставою для коригування показників митної вартості товарів, зазначених в митних деклараціях, поданих позивачем, став аналіз цінової інформації, яка міститься в ЄАІС Держмитслужби України.

Суд звертає увагу, що наявність у митного органу інформації щодо митної вартості товарів згідно митних оформлень аналогічних товарів в ЄАІС ДПС згідно ЕМД за рівнем митної вартості нижчим ніж вказано позивачем, не свідчить та не може свідчити про факт навмисного заниження вартості товару.

З аналізу поданих до митного оформлення, які взято при коригування митної вартості товару, вбачається, що визначений в них товар, який ввезено на територію України, за своїми характеристиками (щільність, склад, ін.) не є ідентичним один одному, виробниками такого товару є різні юридичні особи, що вже свідчить про безпідставність митного органу використовувати дані іншої митної декларації при визначенні митної вартості товару, ввезеного позивачем.

При цьому, посилання у рішеннях лише на номери митних декларацій, як на джерела цінової інформації, не свідчить про належне обґрунтування Відповідачем можливості визначення митної вартості за резервним методом.

У рішеннях про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

Поряд із тим, текст спірних рішень про коригування митної вартості не містить інформації про будь-які характеристики ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, обсяги партій, умов поставки, комерційних умов тощо. Своєю чергою, недоведення ознак подібності товарів та умов імпорту, за висновком суду першої інстанції, не дозволяє прирівнювати показники митної вартості таких товарів. Посилання у рішенні про коригування митної вартості лише на номери митних декларацій як на джерела цінової інформації не свідчить про належне обґрунтування митним органом можливості правоможності щодо митної вартості за резервним методом.

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 13.01.2022 року у справі №520/11061/2020.

Таким чином, використані позивачем відомості повністю підтверджені документально, визначені кількісно і достовірні та/або всі складові митної вартості, необхідні для її обчислення, присутні, а інформація в ЄАІС не свідчить та не може свідчити про заниження митної вартості товарів позивачем, що є підставою для відхилення аргументів відповідача .

Таким чином, надані позивачем до суду так і відповідачу, відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України, документи на підтвердження митної вартості товару у повній мірі підтверджували митну вартість товару, підлягали обчисленню та містили всі реквізити, які ідентифікували ввезений товар, у зв`язку з чим оскаржувані рішення Харківської митниці про коригування митної вартості товарів необґрунтовані та підлягають скасуванню в судовому порядку.

При цьому, суд звертає увагу, що подання до митного оформлення нових митних декларацій жодним чином не перешкоджає, не відміняє та не виключає права позивача на оскарження в судовому порядку рішень про коригування митної вартості товарів та карток відмови в прийнятті ЕМД, прийнятих за первинно поданими митними деклараціями, що узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 18.05.2022 року у справі № 520/3246/2020, від 03.11.2022 року у справі №П/811/1614/16.

Щодо позовної вимоги про скасування карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, суд зазначає наступне.

Оскільки саме прийняття відповідачем оскаржуваних рішень про коригування митної вартості слугувало підставою для видання картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, то визнання рішення про коригування митної вартості протиправним та його скасування є підставою для визнання протиправним та скасування сформованої Харківською митницею карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807200/2022/000211 від 06.12.2022 року.

Відтак, об`єднання цих вимог є належним способом захисту порушених прав позивача, з урахуванням усталеної судової практики (постанова Верховного Суду від 17.05.2022 року у справі № 809/506/17 ).

Отже, позовні вимоги в цій частині також є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат щодо сплати судового збору здійснюється відповідно до положень статті 139 КАС України.

З приводу клопотання про відшкодування понесених позивачем витрат на правничу допомогу при розгляді даної справи, які складають 30 000,00 грн., суд зазначає наступне.

Положеннями ст. 139 КАС України передбачено стягнення судових витрат стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 134 КАС України).

Згідно з ч. 2 ст. 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).

Відповідно до ч. 6 ст. 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Статтею 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", визначено, що інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Відповідно до п.п. 1, 2, 6 ч. 1 та ч. 2 ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Таким чином, до правової допомоги належать консультації та роз`яснення з правових питань, складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься у постанові Верховного Суду від 31.07.2018 року по справі № 820/4263/17.

Також, згідно ч.2 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 15 лютого 2022 року у справі №280/569/21, що враховується судом при вирішенні питання відшкодування понесених позивачем витрат на правничу допомогу.

Судом встановлено, що між АБ "Бідної Оксани Іванівни" (Бюро) в особі керуючого бюро Бідної О.І. та ПП «АЛЛІН ТРейд» (Клієнт) укладено договір про надання правової допомоги від 07.12.2022 року, за умовами якого Бюро приймає доручення Клієнта та бере на себе зобов`язання надати Клієнту правову допомогу.

Згідно п.3.1 розділу 3 договору, розмір гонорару, який Клієнт сплачує Бюро за надану в межах цього Договору правову допомогу, визначається сторонами у додатковій угоді у фіксованому розмірі.

Додатковою угодою №2 від 07.12.2022 року визначено, що розмір гонорару Бюро за надання правової допомоги складає 30 000,000 грн., який клієнт сплачує до кінця квітня 2023 року.

Згідно з пунктом 2 частини 3 статті 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.4 ст. 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В постановах від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19 та від 18 серпня 2022 року по справі № 340/323/21 Верховний Суд, надаючи оцінку відсутності детального опису робіт на виконання положень частини 4 статті 134 КАС України, звернув увагу на зміст цієї норми, яка запроваджена для визначення розміру витрат, в той час як в межах справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним.

Суд зазначає, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 134 КАС України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Вказана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в додатковій постанові від 19.07.2021 року по справі № 910/16803/19, яка враховується судом при вирішенні в рамках даної справи питання щодо відшкодуванню позивачу витрат на оплату послуг адвоката.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції.

Враховуючи скасування оскаржуваного рішення Харківської митниці, якими відкориговано митну вартість товару в бік збільшення на загальну суму 182762,52 грн, суд дійшов висновку про задоволення клопотання представника позивача про відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 30 000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 134, 139, 205, 242-246, 250, 255, 257-262, 293, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товару UA807000/2022/000368/2 від 06.12.2022 року винесене Харківською митницею, утвореною на правах відокремленого структурного підрозділу Державної митної служби України.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови № UA807200/2022/000211 від 06.12.2022 року, винесену Харківською митницею, утвореною на правах відокремленого структурного підрозділу Державної митної служби України.

Стягнути на користь Приватного підприємства « АЛЛІН ТРЕЙД» судові витрати в розмірі 5222 (п`ять тисяч двісті двадцять дві) грн.44 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці, утвореної на правах відокремленого структурного підрозділу Державної митної служби України

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці, утвореної на правах відокремленого структурного підрозділу Державної митної служби України на користь Приватного підприємства «АЛЛІН ТРЕЙД» 30000 (тридцять тисяч) грн. 00 коп. у відшкодування судових витрат на правничу (правову) допомогу.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Зоркіна Ю.В.