Справа № 160/11154/23
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2023-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Коренева А.О.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дії, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, у якій просить:
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову в зарахуванні періодів роботи для призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ОСОБА_1 ;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 у страховий стаж періоди роботи згідно з трудової книжки НОМЕР_1 з урахуванням її принадлежності саме йому;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 у страховий стаж періоди проходження військової служби з 08.05.1986 по 22.05.1988 року;
зобов`язати Голове управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати, ОСОБА_1 , у страховий стаж періоди роботи: з 01.09.1989 по 19.11.1992, з 04.12.1992 по 24.07.1994, з 25.07.1994 по 21.10.1997,та з 06.11.1997 по 05.04.2000 року;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.01.2023 року з урахуванням висновків суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2023 року відкрито провадження у справі за цим позовом та ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі
14 червня 2023 року на адресу суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у якій просив відмовити в задовленні адміністративного позову. На обґрунтування своєї позиції зазначає, що ОСОБА_1 звернувся до територіальних органів пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування,заява була розглянута по принципу «єдина черга» та автоматизованим шляхом потрапила до спеціалістів Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, рішенням позивачу відмовлено в призначенні пенсії за вислугою років, а також не зараховано до страхового стажу позивача періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_4 , оскільки трудова книжка не завірена належним чином, а саме відсутня печатка організації яка вносила запис, а долучена довідка від 20.02.2023 № 37/Т4К про приналежність трудової книжки позивачу, не підтверджена первинними документами. - період з 15.07.1985 по 01.03.1989 (запис № 1 в трудовій книжці), неможливо зарахувати, оскільки він не завірений підписом відповідальної особи, яка вносила запис; період проходження військової служби з 08.05.1986 по 22.05-1988 згідно військового квитка НОМЕР_3 , оскільки зазначена дата народження особи ІНФОРМАЦІЯ_1 (закреслена та не завірена належним чином) не відповідає паспортним даним 28.12.1967. Для зарахування необхідно долучити уточнюючу довідку про період проходження військової служби видану на підставі первинних документів. До стажу роботи за вислугу років позивачу не зараховано: період роботи з 01.09.1989 по 19.11.1992, з 04.12.1992 по 24.07.1994, з 25.07.1994 по 21.10.1997 та з 06.11.1997 по 05.04.2000 згідно уточнюючої довідки про підтвердження трудового стажу від 06.03.2023 № 018-1-73, видану AT «Дніпроазот», оскільки позивач згідно трудової книжки працював за професією помічник складача поїздів, посада яка не дає право на вислугу років, а з 01.09.1989 відсутній наказ про переведення на посаду складача поїздів 4р.5р залізного цеху. В уточнюючій довідці цей період містить посилання на наказ про перетарифікацію, тому вищезазначені періоди роботи можливо зарахувати після документальної перевірки. Крім того, відповідач зазначив, що заява Позивача про призначення пенсії за віком не була предметом розгляду Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та рішення про відмову в призначенні пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не приймалось, тож вимоги, Позивача щодо повторного розгляду заяви про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду, є передчасними та задоволенню не підлягають.
19 червня 2023 року на адресу суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, у якій просив відмовити у задовленні адміністративного позову. На обґрунтування своєї позиції зазначає, що пунктом 2-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058 визначено,що особам,які на день набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», мають вислугу років та стаж необхідний для призначення пенсії за вислугу років,передбачений статтями 52, 54 та 55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», пенсія за вислугу років призначаються та їх дотримання умов,передбачених ЗУ «Про пенсійне забезпечення». Страховий стаж позивача становить 28 років 10 місяців 22 дні, стаж що дає право на призначення пенсії за вислугу років 11 років 6 місяців 12 днів. Враховуючи вищенаведене, відсутні підстави для призначення пенсії за віком відповідно до п.1 ст.26 Закону № 1058, в зв`язку з відсутністю у позивача необхідного страхового стажу.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про таке.
Судом встановлено, що 14 березня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) .
На обґрунтування свого рішення зазначили, що відповідно до п а ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники локомотивних бригад і деякі категорії працівників, які безпосередньо займаються організацією перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, за списками професій і посад, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 583 зокрема чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи для чоловіків не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.
Водночас, відповідач у рішенні вказав, що страховий стаж позивача складає 28 років 10 місяців 22 днів (у тому числі стаж що дає право на призначення пенсії за вислугу років 11 роки 06 місяць 12 дні).
За доданими документами до страхового стажу Позивача не було зараховано: періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_4 від 18.06.1985, оскільки трудова книжка не завірена належним чином, а саме відсутня печатка організації, яка вносила запис, а долучена довідка від 20.02.2023 № 37/Т4К про приналежність трудової книжки позивачу, не підтверджена первинними документами; період з 15.07.1985 по 01.03.1989 (запис № 1 в трудовій книжці), неможливо зарахувати, оскільки він не завірений підписом відповідальної особи, яка вносила запис; період проходження військової служби з 08.05.1986 по 22.05-1988 згідно військового квитка НОМЕР_5 , оскільки зазначена дата народження особи ІНФОРМАЦІЯ_1 (закреслена та не завірена належним чином) не відповідає паспортним даним 28.12.1967. Для зарахування необхідно долучити уточнюючу довідку про період проходження військової служби видану на підставі первинних документів;
За доданими документами до стажу роботи за вислугу років не зараховано: період роботи з 01.09.1989 по 19.11.1992, з 04.12.1992 по 24.07.1994, з 25.07.1994 по 21.10.1997 та з 06.11.1997 по 05.04.2000 згідно з уточнюючої довідки про підтвердження трудового стажу від 06.03.2023 № 018-1-73, видану AT «Дніпроазот», оскільки позивач згідно трудової книжки працював за професією помічник складача поїздів, посада яка не дає право на вислугу років, а з 01.09.1989 відсутній наказ про переведення на посаду складача поїздів 4р.5р залізного цеху.
Позивач не погодившись із вказаним рішення відповідача звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування. їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Відповідно до ч. 3ст. 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення. Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди призначення пільгових пенсій провадиться за нормами зазначеного законув разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом "Про пенсійне забезпечення".
Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року (далі - Закон №1058-IV) за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до п а ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники локомотивних бригад і деякі категорії працівників, які безпосередньо займаються організацією перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, за списками професій і посад, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 583 зокрема чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи для чоловіків не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.
Так, відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
У пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі Порядок № 637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно пункту 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідках.
З аналізу вказаних вище положень Порядку № 637 слідує, що подання інших документів, окрім трудової книжки, для підтвердження трудового стажу з метою призначення пенсії здійснюється виключно у випадку, якщо в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.
У трудовій книжці позивача записи були внесені на підставі наказів з посиланням на їх номер і дату, виконані чітко та без будь-яких виправлень, помарок чи підтирань.
Відповідно до пункту 1.1 Інструкції № 162, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих і службовців. Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювали понад 5 днів, в тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.
Згідно з пунктом 2.2 Інструкції № 162 заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу.
У трудову книжку вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: нагородження орденами і медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи в роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження і заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку і статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Стягнення до трудової книжки не заносяться.
З приписів порядку ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, що визначався Інструкцією, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20.06.1974 №162 та Інструкції Про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 №58 вбачається, що заповнення трудової книжки здійснюється роботодавцем, а не працівником. Отже, відповідальним за заповнення трудової книжки вперше, в тому числі і внесення до неї записів на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки, є підприємство роботодавець, а відтак відсутня вина позивача в тому, що трудову книжку роботодавцем оформлено із порушенням.
З аналізу наведених норм, судом встановлено, що відповідальність за ведення трудової книжки покладається на підприємство, відтак, неточності у заповненні трудової книжки не можуть бути підставою для виключення певних періодів роботи зі страхового стажу позивача.
Суд зазначає, що не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи згідно з трудової книжки НОМЕР_4 від 18.07.1985 року, зокрема період роботи з 15.07.1985 по 01.03.1989, оскільки він не завірений підписом відповідальної особи, яка вносила запис, а також період проходження військової служби з 08.05.1986 по 22.05-1988, через виправлення у військовому квитку НОМЕР_5 , буде суперечити принципу правової визначеності, оскільки в п.3.1 Рішення Конституційного Суду України (Справа №1-25/2010 від 29 червня 2010 року) зазначено, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.
Воднач, суд враховує, що відповідачем в оскаржуваному рішенні неправильно визначена дата видачі трудової книжки, оскільки згдіно з наданої копії трудової книжки НОМЕР_4 вона видана 18.07.1985 року, а не 18.06.1985 року, як зазначає відповідач.
Суд уважає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.
Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
Суд вважає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.
Відсутність нечіткий відтиск печатки в трудовій книжці не може бути підставою для виключення певних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення та належний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства.
Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
В даному випадку, встановлено, що вказані записи в трудовій книжці зроблено чітко, зрозуміло та без будь-яких виправлень та неточностей, відсутні ознаки підчисток та підробок, у зв`язку з чим нечіткість відбитку печатки підприємства не може бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні зазначеного періоду роботи до стажу.
Враховуючи вищенаведене, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівський області протиправно не зарахувало до страхового стажу позивача період роботи згідно з трудової книжки НОМЕР_4 від 18.07.1985, період роботи з 15.07.1985 по 01.03.1989, а також період проходження військової служби з 08.05.1986 року по 22.05.1988 року, а відтак вказані періоди роботи підлягають зарахуванню до страхового стажу ОСОБА_1 .
Крім того, висновки Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не зарахування стажу роботи за вислугу років період роботи ОСОБА_1 з 01.09.1989 по 19.11.1992, з 04.12.1992 по 24.07.1994, з 25.07.1994 по 21.10.1997 та з 06.11.1997 по 05.04.2000, оскільки позивач працював на посаді помічник складача поїздів, є протиправним та спростовуються текстом трудової книжки НОМЕР_4 від 18.07.1985 та Довідкою від 06.03.2023 № 018-1-73, виданої AT «Дніпроазот», оскільки позивач працював у зазначений період на посаді складача поїздів.
Списком професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 583 «Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення», передбачена професія, яка дає право користуватись правом на пільгову пенсію за вислугу років, як складач поїздів.
Суд, вкотре наголошує, що неналежне оформлення записів у трудовій книжці не може бути підставою для відмови у зарахуванні періодів роботи позивача, на якій він фактично працював, та повинно позбавляти його права на призначення пенсії за вислугою років.
Таким чином, суд дійшов висновку про зобов`язання відповідача зарахувати до стажу роботи за вислугу років період роботи ОСОБА_1 з 01.09.1989 року по 19.11.1992 року, з 04.12.1992 року по 24.07.1994 року, з 25.07.1994 року по 21.10.1997 року та з 06.11.1997 року по 05.04.2000 року.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Разом з тим, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, як структурний підрозділ органу, що мав розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком, визначено засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності відповідно до п. 4.2. Порядку №22-1, рішення якого про відмову в призначенні пенсії оскаржила позивач.
Викладене свідчить, що у Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відповідно до приписів Порядку №22-1 відсутні повноваження щодо вирішення питання стосовно призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, а відтак вимоги до нього не підлягають задоволенню.
Водночас, суд зауважує, що відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
В силу викладеного суд уважає, що позов підлягає частковому задоволенню, і з метою захисту прав позивача вважає за необхідне зобов`язати ГУ ПФУ у Львівській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за вислугу років з урахуванням висновків суду.
Відповідно до ч. 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду також підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області в сумі 536,80 грн.
Відповідно до частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівський області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи згідно з трудової книжки НОМЕР_4 від 18.07.1985 року, а саме з 15.07.1985 року по 01.03.1989 року; з 08.05.1986 року по 22.05.1988 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи за вислугою років період роботи з 01.09.1989 року по 19.11.1992 року, з 04.12.1992 року по 24.07.1994 року, з 25.07.1994 року по 21.10.1997 року та з 06.11.1997 року по 05.04.2000 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років від 14.03.2023 року з урахуванням висновків суду.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ПФУ у Львівській області (код ЄДРПОУ-13814885) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 536,80 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.О. Коренев