Справа № 520/5752/23
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2023-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

26 червня 2023 року № 520/5752/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мельникова Р.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТК "АГРОТРЕЙД" до Тернопільської митниці про визнання протиправними та скасування рішень та карток відмови,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТК "АГРОТРЕЙД" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними і скасувати рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товарів №№UA403030/2022/000048/2 від 21.09.2022; UA403030/2022/000049/2 від 21.09.2022;

- визнати протиправними та скасувати картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №№ UA403030/2022/000603 від 21.09.2022; UA403030/2022/000604 від 20.12.2022.

В обґрунтування позову зазначено, що рішення про коригування митної вартості №№UA403030/2022/000048/2 та UA403030/2022/000049/2 від 21.09.2022 та картки відмови в пpийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA403030/2022/000603 від 21.09.2022 року та №UA403030/2022/000604 від 20.12.2022 року Тернопільської митниці є необґрунтованими та безпідставними, оскільки під час митного оформлення позивачем надано всі документи на підтвердження вартості товарів і обраного методу її визначення.

Ухвалою суду від 03.04.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене провадження у справі.

Представником відповідача через канцелярію суду було подано відзив на позовну заяву, в якому вказано, що відповідач проти заявленого позову заперечував з підстав його необґрунтованості та недоведеності. При цьому, представником відповідача зазначено, що заявлена до митного оформлення вартість заявлених до митного оформлення товарів не підтверджується поданими документами, а додаткових підтверджуючих доказів підприємством позивача до митного оформлення подано не було.

Суд зазначає, що згідно положень ч.ч.1, 2 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ч.5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Отже, враховуючи вищевикладене, дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в матеріалах справи доказами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову і заперечень проти нього, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТК "АГРОТРЕЙД", , зареєстровано у відповідності до норм діючого законодавства як суб`єкт господарювання.

Судовим розглядом справи встановлено, що між позивачем, в якості покупця, та HANGZHOU XIAOSHAN IMPORT AND EXPORT TRADING, LTD (КНР), в якості продавця, було укладено ЗЕД контракт № HZGL11122018 від 11.12.2018 року, відповідно до умов якого продавець зобов`язується поставити на умовах FOB Шанхай/Нінбо, що включає в себе упакування і маркування, митне оформлення на території КНР, а також доставки і навантаження на транспортний засіб згідно Інкотермс 2010, а покупець прийняти та сплатити товар на умовах даного договору відповідно до узгоджених сторонами специфікацій.

Під час розгляду справи встановлено, що з метою митного оформлення товару підприємство позивача здійснило подачу до Тернопільської митниці митну декларацію № UA403030/2022/019176. Разом з митною декларацією було подано: контракт № HZGL11122018 від 11.12.2018; специфікація № 6 від 15.12.2021; інвойс № TR22126101 від 30.06.2022, коносамент № SZYH22061811А від 30.06.2022; платіжне доручення про сплату товару № 33 від 17.12.2021; копія митної декларації країни відправлення № 17401050 від 27.06.2022; сертифікат походження товару № С60011 від 05.07.2022; автотранспортна накладна А № 036022/1 від 14.09.2022; довідка про транспортні витрати № 15.09.2022-1 від 15.09.2022; витяг з прайсу HANGZHOU XIAOSH від 30.06.2022; калькуляція товару від 30.06.2022; договір про надання послуг митного брокера № 001/19 від 24.04.2019; сертифікат CCPIT № 223301А0/ 011117 від 07.07.2022; сертифікат CCPIT № 223301А0/011118 від 07.07.2022; лист № 16 від 16.09.2022; лист від 15.12.2021; рахунок - фактура про транспортно-експедиційні послуги № 943 від 15.09.2022. Подання повного переліку вказаних документів до митного оформлення підтверджується графою 44 митної декларації № UA403030/2022/019176. Митну вартість було визначено за першим методом (ціною договору) у розмірі 6320,00 доларів США.

Підприємству позивача було відмовлено у митному оформленні товару та видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA403030/2022/000603 від 21.09.2022 року та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA403030/2022/000048/2 від 21.09.2022 року. При коригуванні митної вартості товарів митним органом було застосовано 6 (резервний) метод визначення митної вартості.

Зі змісту вказаного рішення про коригування митної вартості товарів, транспортних засобів комерційного призначення вбачається, що останнє у п.33 містить зазначення про те, що митна вартість імпортованого товару не може бути визнана у зв`язку з тим, що декларантом заявлено неповні та недостовірні відомості про митну вартість товару, а також документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні і на вимогу митного органу не подано документів, що підтверджують митну вартість товару: за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; каталоги, специфікації виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару; рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації. За результатами застосування системи аналізу ризиків згенеровано митні формальності щодо можливого заниження митної вартості та надання додаткових документів за кодами МФ "105-2" та "106-2". Крім того, у митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості даного товару оскільки митна вартість подібних товарів оформлених в попередньому періоді митними органами є значно вищою. Відповідно, митним органом розпочато процедуру консультації з декларантом та надіслано електронне повідомлення 21.09.2022 о 08:27 про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару. Також, вказано, що відповідно до п.2 ч.2 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Частиною 4 статті 54 Митного кодексу України визначено, що митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відповідно до ч. 5 ст. 54 Митного кодексу України, митний орган має право впевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості. Водночас, встановлено, що до митної декларації подано рахунки на оплату транспортно експедиційних послуг № 943, № 944 від 15.09.2022, в яких зазначено договір на перевезення № 083/ФСР від 01.03.2020, та замовлення покупця №АГЗ0013 від 13.06.2022, які до митної декларації не подавалися. Отже, вказано, що у митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості даного товару оскільки вартість раніше оформлених в попередніх періодах митними органами таких товарів є значно вищою. Із посиланням на положення ч.6 ст. 53 Митного кодексу України вказано, що митним органом 21.09.2022 о 12:59 отримано листа № 21/09/1 від декларанта про те, що додаткові документи підтверджуючі митну вартість задекларованого по даній митній декларації надані в повному обсязі. Крім того, в телефонному режимі проінформовано декларанта про можливість надання додаткових наявних документів для підтвердження заявленої митної вартості відповідно до ч.6 ст.53 Митного кодексу України. Так, зазначено, що враховуючи дану інформацію заявлена до митного оформлення митна вартість не може бути визнана. Другорядні методи не були застосовані через відсутність достатньої інформації про ціну угоди щодо ідентичних та подібних товарів. Метод на основі віднімання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про ціни ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів, що продаються на території України, а також про складові компоненти, що можуть бути виділені із ціни. Метод на основі додавання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про вартість всіх витрат, що зараховуються до ціни товару. За результатом проведеної консультації з декларантом, відповідно до положень ч.4 ст.57 Митного кодексу України дійшли згоди про неможливість визначення митної вартості згідно з положеннями статей 59-63 Митного кодексу України. Митна вартість товарів визначена за резервним методом визначення митної вартості згідно ст.64 Митного кодексу України. За основу для обрахунку митної вартості товару № 1 взято інформацію щодо визнаної митної вартості товару згідно митного оформлення, яке вже здійснено за ЕМД від 15.09.2022 UA205170/2022/018621 на рівні 5,23 дол. США/кг.Євро/кг.

Представником позивача у позовній заяві вказано, що товар було випущено в обіг за митною декларацією №UA403030/2022/019265 та внаслідок прийняття рішення про коригування митної вартості суми митних платежів збільшились на 3276,24 грн. мита (код платежу 020) та 13760,21 грн. ПДВ (код платежу 028) за МД № UA403030/2022/019265.

Сплата донарахованих митних платежів була забезпечена шляхом надання гарантій відповідно до ст. 55 Митного кодексу України.

Також, під час розгляду справи встановлено, що між підприємством позивача та між підприємством позивача та HANGZHOU XIAOSHAN IMPORT AND EXPORT TRADING, LTD (КНР), укладено ЗЕД контракт № HZGL11122018 від 11.12.2018 року, відповідно до умов якого продавець зобов`язується поставити на умовах FOB Шанхай/Нінбо, що включає в себе упакування і маркування, митне оформлення на території КНР, а також доставка і навантаження на транспортний засіб згідно Інкотермс 2010, а покупець прийняти та сплатити товар на умовах даного Договору відповідно до узгоджених Сторонами специфікацій.

З метою митного оформлення позивач подав до Тернопільської митниці митну декларацію № UA403030/2022/020624.

Представником позивача у позовній заяві вказано, що товар по зазначеній митній декларації поставлявся згідно специфікації № 6, та мав бути заявлений до митного оформлення разом із товаром за митною декларацією № UА403030/2022/019176, проте у зв`язку з перенавантаженням контейнера SUDU1919700, частина вантажу у кількості 240 од. товару «Головна пара» була поставлена пізніше, та заявлена до митного оформлення за окремою митною декларацією № UA403030/2022/020624.

Щодо зазначених митних декларацій до суду було подано загальний інвойс № TR22126101 на 320 од. товару (спільна кількість за МД №U403030/2022/019176 та № UA403030/2022/020624), інвойс № TR22126101 на 80 од. товару (до МД № UА403030/2022/019176) та інвойс № TR22126101 на 240 од. товару (до МД № UA403030/2022/020624).

Як зазначено представником позивача у позовній заяві, митний орган було повідомлено про вказані обставини листом № 16 від 16.09.2022 року, подання якого підтверджується графою 44 обох митних декларацій.

Також, представником позивача вказано, що оскільки на момент прибуття товару за декларацією № UA403030/2022/020624 на митну територію України Тернопільською митницею вже було прийнято рішення про коригування № UA403030/2022/000048/2 від 21.09.2022 року, позивачем було подано до митного органу заяву № 2949 від 04.10.2022 про відкликання митної декларації № UA403030/2022/020624, та визначено митну вартість згідно рішення про коригування № UA403030/2022/000048/2 від 21.09.2022 року. Товар було випущено в обіг згідно митної декларації № UA403030/2022/020671.

Разом з митною декларацією було подано: контракт № HZGL11122018 від 11.12.2018; специфікація № 6 від 15.12.2021; інвойс № TR22126101 від 30.06.2022, коносамент № SZYH22061811А від 30.06.2022; платіжне доручення про сплату товару № 4 від 19.05.2022; копія митної декларації країни відправлення № 17401050 від 27.06.2022; сертифікат походження товару № С60011 від 05.07.2022; автотранспортна накладна 5371/1 від 26.09.2022; довідка про транспортні витрати № 28.09.2022-1 від 28.09.22; витяг з прайсу HANGZHOU XIAOSH від 30.06.2022; калькуляція товару від 30.06.2022; договір про надання послуг митного брокера № 001/19 від 24.04.2019; сертифікат CCPIT № 223301А0/011117 від 07.07.2022; сертифікат CCPIT № № 223301А0/011118 від 07.07.2022; лист № 16 від 16.09.2022; лист від 15.12.2021; рахунок - фактура про транспортно-експедиційні послуги № 1001 від 27.09.2022.

Внаслідок прийняття рішення про коригування митної вартості суми митних платежів збільшились 7858,59 грн. мита (020 код платежу) та 33006,09 грн. ПДВ (028 код платежу) за МД № UA403030/2022/020671.

Судовим розглядом справи встановлено, що між підприємством позивача, в якості позивача) та Jinjiang Hangwan Automobile Parts Co., Ltd (КНР), в якості продавця, укладено ЗЕД контракт № JHA20210610 від 10.06.2021 року, відповідно до умов якого продавець зобов`язується поставити на умовах FOB Сямень (КНР), що включає в себе вартість товару, його упакування і маркування, митне оформлення на території КНР, а також доставка і навантаження на транспортний засіб згідно з Інкотермс - 2020, а покупець прийняти та оплатити товар на умовах даного договору відповідно до узгоджених сторонами специфікацій.

З метою митного оформлення товару підприємством позивача було здійснено подачу до Тернопільської митниці митної декларації № UA403030/2022/019177.

Разом з митною декларацією було подано: контракт № JHA20210610 від 10.06.2021; специфікація № 2 від 30.08.2021; інвойс № 20211130AGT від 30.11.2021, коносамент № SZYH22061811B від 30.06.2022; платіжне доручення про сплату товару № 27 від 25.11.2021; платіжне доручення про сплату товару № 5 від 19.05.2022; копія митної декларації країни відправлення № 17401034 від 27.06.2022; сертифікат походження товару 22С3505В1522/00019 від 30.06.2022; автотранспортна накладна А № 036022/2 14.09.2022; довідка про транспортні витрати № 15.09.2022-1 від 15.09.2022; витяг з прайс-листа Jinjiang H від 30.08.2021; калькуляція товару (хрестовина кардана) від 30.11.2021; калькуляція товару (хрестовина рульова від 30.11.2021; договір про надання послуг митного брокера № 001/19 від 24.04.2019; сертифікат CCPIT № 223505В1/00 від 02.08.2022; сертифікат CCPIT № 223505В1/00 від 03.08.2022; лист від 25.01.2022; рахунок - фактура про транспортно-експедиційні послуги № 943 від 15.09.2022. Подання повного переліку вказаних документів до митного оформлення підтверджується графою 44 митної декларації № UA UA403030/2022/019177. Митну вартість було визначено за першим методом (ціною договору) у розмірі 49643,10 доларів США.

Митним органом було відмовлено підприємству позивача у митному оформленні товару та видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA403030/2022/000604 від 20.12.2022 року, та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA403030/2022/000049/2 від 21.09.2022 року. При коригуванні митної вартості товарів митним органом було застосовано 6 (резервний) метод визначення митної вартості.

Зі змісту вказаного рішення про коригування митної вартості товарів, транспортних засобів комерційного призначення вбачається, що останнє у п.33 містить зазначення про те, що митна вартість імпортованого товару не може бути визнана у зв`язку з тим, що декларантом заявлено неповні та недостовірні відомості про митну вартість товару, а також документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні і на вимогу митного органу не подано документів, що підтверджують митну вартість товару: за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; каталоги, специфікації виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару; рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації. За результатами застосування системи аналізу ризиків згенеровано митні формальності щодо можливого заниження митної вартості та надання додаткових документів за кодами МФ "105-2" та "106-2". Крім того, у митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості даного товару оскільки митна вартість подібних товарів оформлених в попередньому періоді митними органами є значно вищою. Відповідно, митним органом розпочато процедуру консультації з декларантом та надіслано електронне повідомлення 21.09.2022 о 08:27 про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару. Також, вказано, що відповідно до п.2 ч.2 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Частиною 4 статті 54 Митного кодексу України визначено, що митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відповідно до ч. 5 ст. 54 Митного кодексу України, митний орган має право впевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості. Водночас, встановлено, що до митної декларації подано рахунки на оплату транспортно експедиційних послуг № 943, № 944 від 15.09.2022, в яких зазначено договір на перевезення № 083/ФСР від 01.03.2020, та замовлення покупця №АГ30013 від 13.06.2022, які до митної декларації не подавалися. Отже, вказано, що у митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості даного товару оскільки вартість раніше оформлених в попередніх періодах митними органами таких товарів є значно вищою. Із посиланням на положення ч.6 ст. 53 Митного кодексу України вказано, що митним органом 21.09.2022 о 12:59 отримано листа № 21/09/1 від декларанта про те, що додаткові документи підтверджуючі митну вартість задекларованого по даній митній декларації надані в повному обсязі. Крім того, в телефонному режимі проінформовано декларанта про можливість надання додаткових наявних документів для підтвердження заявленої митної вартості відповідно до ч.6 ст.53 Митного кодексу України. Так, зазначено, що враховуючи дану інформацію заявлена до митного оформлення митна вартість не може бути визнана. Другорядні методи не були застосовані через відсутність достатньої інформації про ціну угоди щодо ідентичних та подібних товарів. Метод на основі віднімання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про ціни ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів, що продаються на території України, а також про складові компоненти, що можуть бути виділені із ціни. Метод на основі додавання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про вартість всіх витрат, що зараховуються до ціни товару. За результатом проведеної консультації з декларантом, відповідно до положень частини 4 ст.57 Митного кодексу України дійшли згоди про неможливість визначення митної вартості згідно з положеннями статей 59-63 Митного кодексу України. Митна вартість товарів визначена за резервним методом визначення митної вартості згідно ст.64 Митного кодексу України. За основу для обрахунку митної вартості товару № 1 взято інформацію щодо визнаної митної вартості товару згідно митного оформлення, яке вже здійснено за ЕМД від 31.08.2022 UA305160/2022/041875 на рівні 5,2515 дол. США/кг.Євро/кг.

Судовим розглядом справи встановлено, що товар було випущено в обіг за митною декларацією №UA403030/2022/019273. Внаслідок прийняття рішення про коригування митної вартості суми митних платежів збільшились на 60473,66 грн. мита (код платежу 020) та 253989,36 грн. ПДВ (код платежу 028).

Представником позивача у позовній заяві вказано, що загальна сума митних платежів, переплачених позивачем внаслідок прийняття рішення про коригування митної вартості № UA403030/2022/000049/2 від 21.09.2022 року, становить 314463,02 грн. Сплата донарахованих митних платежів була забезпечена шляхом надання гарантій відповідно до ст. 55 Митного кодексу України.

Позивач, вважаючи, що рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови у прийнятті митної декларації протиправними, прийнятими із порушенням порядку, передбаченого митним законодавством та такими, що підлягають скасуванню звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам та запереченням проти них, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ч.1 ст.257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

При цьому, п.23 ч.1 ст.4 Митного кодексу України передбачено, що митним оформленням є виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Митні формальності, відповідно до п.29 ч.1 ст.4 Митного кодексу України, становлять сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Як передбачено положеннями ст.248 Митного кодексу України, митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно з ч.8 ст.257 Митного кодексу України, митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться, окрім іншого, відомості щодо митної вартості товарів та методу її визначення.

Вартість товарів, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари та використовується для митних цілей, виходячи з положень ч.1 ст. 49 Митного кодексу України, є митною вартістю товарів, що переміщуються через митний кордон України.

Відповідно до ч.1 ст.52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно з ч.2 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або надання органу доходів і зборів додаткової інформації.

Одночасно з митною декларацією у випадках, передбачених митним кодексом України, виходячи з ч.1 ст.53 Митного кодексу України, декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з ч.1 ст.54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до приписів ч.3 ст.53 Митного кодексу України підставами для видання органом доходів і зборів письмової вимоги про подання платником додаткових документів є: 1) розбіжності у вже наданих документах, які мають вплив на правильність визначення митної вартості; 2) наявність ознаки підробки поданих документів; 3) відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Крім того, положеннями ч.4 ст.53 Митного кодексу України визначено, що обґрунтоване припущення Митниці про існування взаємозв`язку між продавцем і покупцем дозволяє додатково витребувати інформацію, зокрема, про вартість товару в звичайних умовах.

Відповідно до ч. 2 ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму Імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Суд вважає необхідним зазначити, що якщо митним органом виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, керуючись ч.1 ст.55 Митного кодексу України, органом доходів і зборів приймається рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, відповідно до ч.2 ст.55 Митного кодексу України, має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Отже, виходячи з положень ст.57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів є визначення митної вартості товарів за ціною договору.

Суд вказує, що якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Згідно із ч.4 ст. 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

При цьому, відповідно до п.п.5, 6, 7 ч.10 ст.58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, 1) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 2) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 3) витрати на страхування цих товарів.

Згідно з ч.2 ст.53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Суд зазначає, що приписами ч.3 ст.54 Митного кодексу України передбачено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.64 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT) (ч.1 ст.64); митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях (ч.2 ст.64).

Відтак, відсутність підстав для визнання митної вартості товару, розрахованої самостійно платником чи декларантом, не означає виникнення безумовної підстави для визначення такої митної вартості Митницею без дотримання усіх юридично значимих факторів.

До таких факторів законодавцем віднесені і параметри, згадані у положеннях ст.60 Митного кодексу України, де, зокрема, вказано, що під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними (ч.2 ст.60); для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку (ч.3 ст.60); ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари (ч.4 ст.60); у разі якщо такого продажу не виявлено, використовується вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена (ч.5 ст.60).

Суд зазначає, що зі змісту оскаржуваних у даній справі рішень про коригування митної вартості товару вбачається, що останні містять висновки митного органу про встановлення порушень під час митного оформлення товарів, а саме: заявлення митної вартості, яка є нижчою, порівняно з митною вартістю подібних товарів за попередні періоди, не надання документів на письмову вимогу митниці та не подання до митного оформлення договору перевезення № 083/ФСР від 01.03.2020 та замовлення покупця №АГЗ0013 від 13.06.2022 року.

Надаючи оцінку вказаному, суд зазначає, що зі спірних у даній справі рішень про коригування митної вартості товарів № №UA403030/2022/000048/2 від 21.09.2022 та № UA403030/2022/000049/2 від 21.09.2022 вбачається, що митним органом було витребувано від підприємства позивача: - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - каталоги, специфікації виробника товару; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару. - рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); - виписку з бухгалтерської документації.

Вказане також підтверджується і направленими на адресу позивача листами під час здійснення листування.

В той же час, суд зазначає, що рішення про коригування митної вартості товарів відповідача містять в собі зазначення про те, що саме відсутність договору на перевезення № 083/ФСР від 01.03.2020 та замовлення покупця №АГЗ0013 від 13.06.2022 зумовили наявність сумнівів та необхідність відхилення обраного позивачем методу визначення вартості.

Однак, суд зазначає,що направлені на адресу підприємства позивача митним органом листи не містили в собі посилань на необхідність подання до митного органу для підтвердження митної вартості договору на перевезення № 083/ФСР від 01.03.2020 та замовлення покупця №АГЗ0013 від 13.06.2022, але містили посилання на необхідність подання всього переліку документів, що передбачений приписами з ч. 3 ст.53 Митного кодексу України, що не дозволило декларанту встановити документи, подання яких забезпечить визнання митної вартості відповідачем, та позбавило можливості позивача підтвердити заявлену митну вартість.

Крім того, під час розгляду справи встановлено, що стосовно підтвердження витрат на транспортування товару підприємством позивача до митного оформлення було подано рахунок на сплату № 943 від 15.09.2022, довідку про транспортні витрати № 15.09.2022-1 від 15.09.2022, що містять усі необхідні відомості щодо понесених витрат на транспортування.

Також, суд зазначає, що митне законодавство не містить чітких вимог до документів, якими підтверджують витрати на транспортування товару.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 31.05.2019 року по справі № 804/16553/14 якщо законом не визначено доказ(докази), виключно яким(-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Представником позивача під час розгляду було надано пояснення та вказано, що з метою остаточного виключення будь-яких сумнівів у заявленій митній вартості, підтвердження повноти та достовірності відомостей в поданих документах до матеріалів справи було додану до позовної заяви договір на перевезення № 083/ФСР від 01.03.2020 та заяву на перевезення від 13.06.2022.

Також, представником відповідача вказано, що митне оформлення товарів, яке вже було здійснено у максимально наближений термін за фактами митних оформлень, що наявні в митного органу, згідно ЕМД від 15.09.2022 UA205170/2022/018621 та ЕМД від 31.08.2022 UA305160/2022/041875 суд зазначає, що ані рішення, ані відзив на позовну заяву не містять відомості про подібність товарів за поданими заявником через декларанта митними деклараціями та товарам за митними деклараціями, що є спірними у даній справі.

При цьому, оскільки відповідачем не надано жодних доводів та доказів стосовно подібності вказаних товарів, то зазначене свідчить про необґрунтованість вказаних доводів відповідача.

Суд зазначає, що вказане підтверджується Правилами заповнення рішення про коригування митної вартості товарів (затверджені наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012 р., зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01.06.2012р. за №883/21195; далі за текстом - Правила №598), оскільки у графі 33 рішення про коригування митної вартості "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

У графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59 - 61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі.

У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що зі змісту оскаржуваних у даній справі рішень вбачається, що останні не містять жодних відомостей про будь-які характеристики ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, обсяги партій, умов поставки, комерційних умов тощо. Так, відповідачем вказано лише номер та дату митної декларації, яка стала джерелом інформації для коригування митної вартості, що свідчить про помилковість зазначених доводів відповідача.

Зазначена позиція суду відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 21.12.2018 р. по справі №815/1670/17.

Відповідачем під час розгляду справи не надано до суду доказів здійснення детального порівняння, як і не надано доказів, які б підтверджували аналогічність характеристик імпортованого позивачем товару та товару, митна вартість якого була взята митницею за зразок для обчислення, що свідчить про необґрунтованість та недоведеність зазначеного висновку відповідача.

Відтак, враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що відповідачем не надано до суду належних та достатніх доказів правомірності винесеного рішення про коригування митної вартості в цій частині.

Стосовно доводів представника відповідача, викладених у спірних у даній справі рішень, щодо не підтвердження декларантом документально всіх складових митної вартості товарів та документи містять розбіжності, що послугувало підставою для запиту додаткових документів в порядку, передбаченому ч.3 cт.53 Митного кодексу України суд зазначає наступне.

Під час розгляду справи зі змісту наявних в матеріалах справи доказів встановлено, що підприємством позивача було надано до митного оформлення необхідний перелік документів, передбачений ч.ч. 1-2 ст. 53 Митного кодексу України.

Однак, як встановлено судом, відповідачем під час винесення спірних у даній справі рішень не було наведено належних обґрунтувань щодо наявності сумніву в числових значеннях наданих документів, що могло б бути підставою для запиту додаткових документів. При цьому, такий запит повинен містити як обґрунтування причин запиту, так і конкретизацію того які саме складові митної вартості не підтверджені або викликали сумніви, в чому саме полягають розбіжності, чи впливають вони на митну вартість, які додаткові документи можуть спростувати ці сумніви.

Як свідчать наявні в матеріалах справи, докази зазначених обґрунтувань митним органом під час листування із декларантом наведено не було, проте наведено у спірному у даній справі рішенні про коригування митної вартості.

Також, відповідачем не було наведено у оскаржуваному рішенні ніяких відомостей про характеристики товарів, умови постачання цих товарів або інші комерційні умови (торгова марка, виробник), до ціни яких було скориговано вартість поставлених підприємством позивача товарів.

Відтак, суд приходить до висновку про те, що доводи митного органу стосовно наявності підстав, передбачених ч.3 ст. 53 Митного кодексу України, для витребування від позивача додаткових доказів, визначених приписами п.1 ч.3 ст.53 Митного кодексу України, стосовно спірної у даній справі митної декларації не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Суд також зазначає, що положеннями ст.264 Митного кодексу України визначено, що відмова митного органу у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта.

Митний орган відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: 1) митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; 2) електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів; 3) митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом.

У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу.

Відтак, слід дійти висновку, що видане відповідачем рішення у формі коригування митної вартості товару та рішення у формі картки відмови у митному оформленні товарів співвідносяться як безумовна причина та імперативний наслідок.

Частиною 7 ст.54 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Тому недоведеність відповідності закону рішення відповідача про коригування митної вартості товару з невідворотною неминучістю призводить до виникнення правових підстав для визнання протиправною картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні товарів.

Відповідачем у спірних в даній справі рішеннях не було вказано на обставини, які обумовили виникнення у митного органу обґрунтованих сумнівів відносно не підтвердження чи невизначеності кількісних, вартісних і достовірних елементів митної вартості або відсутності хоча б однієї із їх складових, яка є обов`язковою при обчисленні такої вартості.

При цьому, суд зазначає, що обов`язок доведення обґрунтованості такого сумніву митним органом підтверджено також і у висновках Верховного Суду, викладених постанові від 06.03.2019 по справі № 809/278/17.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 30.10.2018 по справі № 826/25605/15 ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про необґрунтованість вказаних доводів представника відповідача.

Вищевикладені обставини свідчать про не підтвердження під час розгляду справи правомірності рішень Тернопільської митниці про коригування митної вартості товарів №№UA403030/2022/000048/2 від 21.09.2022; UA403030/2022/000049/2 від 21.09.2022 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №№ UA403030/2022/000603 від 21.09.2022; UA403030/2022/000604 від 20.12.2022, у зв`язку з чим останні підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Відповідно до вимог ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із положеннями ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ТК "АГРОТРЕЙД".

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 КАС України.

Також, представником позивача разом із позовними вимогами було заявлено клопотання про покладення на відповідача судових витрат, які з урахуванням заяви про долучення доказів до матеріалів справи №520/5752/23 складає 30000,00 грн.

Надаючи оцінку вказаному клопотанню представника позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно із ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Отже, суд зазначає, що положеннями ч.1 ст. 132 КАС України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положень ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Також суд зазначає, що згідно із положеннями ст. 26 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Відповідно до ст.1 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Як визначено приписами ч.3 ст.27 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність передбачено, що до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Під час, розгляду справи встановлено, що між ТОВ «ТК «Агротрейд» та адвокатом Паркулабом А.В. було укладено договір професійної правничої допомоги адвоката № 158/03-23 від 01.03.2023, предметом якого є надання правової інформації, консультацій і роз`яснень, підготовка доказів, позовної заяви, процесуальних документів і участь в провадженні в суді першої і другої інстанції у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТК «АГРОТРЕЙД» до Тернопільської митниці про визнання протиправним і скасування рішень про коригування митної вартості товарів № UA403030/2022/000048/2 від 21.09.2022 року, № UA403030/2022/000049/2 від 21.09.2022 та карток-відмови до цих рішень. Відповідно до умов договору № 158/03-23 від 01.03.2023, зміст, обсяг і вартість послуг, що надаються, встановлюється в розрахунку суми вартості послуг, який є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до п. 1 розрахунку суми вартості послуг № 1 до договору № 158/03-23 від 01.03.2023, сторони узгодили, що за цим розрахунком виконавцем здійснюється надання правової інформації, консультацій і роз`яснень, підготовка доказів, позовної заяви, процесуальних документів і участь в провадженні в судах першої і другої інстанції справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТК «Агротрейд» до Тернопільської митниці про визнання протиправними і скасування рішень про коригування митної вартості товарів № UA403030/2022/000048/2 від 21.09.2022 року, № UA403030/2022/000049/2 від 21.09.2022 та карток-відмови до цих рішень. Згідно п. 2 розрахунку встановлюється порядок обчислення гонорару виконавця - фіксований розмір; встановлюється гонорар виконавця у розмірі 30000 грн. підчас підготовки позовної заяви і провадження в суді першої інстанції, 10000 грн. - під час провадження у суді другої інстанції.

Відповідно до Акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 10.03.2023 року за договором № 158/03-23 від 01.03.2023, Виконавець передав, а Клієнт прийняв послугу « Підготовка позовної заяви і участь в провадженні в суді першої інстанції», що включає в себе: Первинний аналіз матеріалів справи; аналіз судової практики з аналогічних справ, аналіз поточної практики Верховного Суду, з висновками щодо судової перспективи справи і використанням релевантної практики підчас підготовки позовної заяви; підготовка тексту позовної заяви; збір доказів, замовлення перекладу документів (за необхідності); підготовка додатків до позовної заяви (в двох екземплярах); підпис і подача позовної заяви в суд; підготовка відповіді на відзив (за необхідності); підготовка і участь у судових засіданнях (за необхідності); отримання судового рішення і виконавчих листів; усні і письмові консультації; складання процесуальних документів (клопотань, заяв тощо) за необхідності; документальне оформлення наданих послуг. Вартість послуги становить 30000.00 грн.

Вартість послуг за договором № 158/03-23 від 01.03.2023 була сплачена у повному розмірі, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 10/03-23 від 10.03.2023 року.

Аналіз долучених до заяви документів свідчить, що в рамках надання послуг за договором про надання правової допомоги позивачу було надано послуги з професійної правничої.

Враховуючи положення ст. 134 КАС України суд зазначає, що до витрат на правову допомогу, які підлягають відшкодуванню позивачу належать ті, що пов`язані із розглядом справи.

Суд зазначає, що враховуючи вищевикладене та оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для справи та відповідність наданих послуг видам правової допомоги, визначеним статтями 19 та 20 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність, а також враховуючи складність справи та предмет позову, співмірність складності справи та обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), а також конкретні обставини справи, суд приходить до висновку, що сума, заявлена позивачем щодо сплати професійної правничої допомоги є неспівмірною із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), у зв`язку з чим слід дійти висновку про те, що заявлена позивачем до відшкодування сума у розмірі 30000,00 грн. є необґрунтованою, а отже суд вважає, що на користь позивача підлягає стягненню сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн.

Відтак, суд приходить до висновку про наявність підстав для частково задоволення заяви позивача про вирішення питання про судові витрати.

Також, на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 8762,37 грн.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ТК "АГРОТРЕЙД" (вул. Олександра Шпейєра, буд. 131,м. Харків,61010) до Тернопільської митниці (вул. Текстильна, буд. 38,м. Тернопіль,Тернопільська область,46004) про визнання протиправними та скасування рішень та карток відмови - задовольнити.

Визнати протиправними і скасувати рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товарів від 21.09.2022 року №№UA403030/2022/000048/2 та UA403030/2022/000049/2.

Визнати протиправними та скасувати картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 21.09.2022 року №№ UA403030/2022/000603 та UA403030/2022/000604.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТК "АГРОТРЕЙД" (вул. Олександра Шпейєра, буд. 131,м. Харків,61010, код ЄДРПОУ - 37682048) сплачену суму судового збору у розмірі 8762 (вісім тисяч сімсот шістдесят дві) грн. 37 коп. та суму судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 (тринадцять тисяч п`ятсот) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської митниці (вул. Текстильна, буд. 38,м. Тернопіль,Тернопільська область,46004, код ЄДРПОУ - 43985576).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Мельников Р.В.