Справа № 816/4677/15
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2023-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2023 р.Справа № 816/4677/15
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Любчич Л.В. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Токар А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю "Квант Пром" та Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.01.2023, головуючий суддя І інстанції: О.О. Кукоба, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 27.01.23 по справі № 816/4677/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Квант Пром"

до Головного управління ДПС у Полтавській області , Головного управління ДФС у Полтавській області третя особа Прокуратура Полтавської області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Квант Пром" звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Полтавській області, Головного управління ДПС у Полтавській області, третя особа: Полтавська обласна прокуратура, у якому просив: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 24.09.2015 №, від 25.09.2015 №, №, №.

Так, постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 05.07.2016, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 15.11.2016, позов задоволено.

Постановою Верховного Суду від 23.12.2019 рішення попередніх судових інстанцій скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 03.09.2020, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 11.11.2020, позов ТОВ "Квант Пром" задоволено.

Постановою Верховного Суду від 10.08.2022 зазначені судові рішення скасовано, а справу №816/4677/15 направлено на новий розгляд до Полтавського окружного адміністративного суду.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 17 січня 2023 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області від 25 вересня 2015 року № повністю.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області від 25 вересня 2015 року № в частині застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю "Квант Пром" штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 517,60 грн (п`ятсот сімнадцять гривень шістдесят копійок).

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області від 24 вересня 2015 року № в частині збільшення Товариству з обмеженою відповідальністю "Квант Пром" грошового зобов`язання за платежем: ", Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати" загалом у розмірі 2237,87 грн (дві тисячі двісті тридцять сім гривень вісімдесят сім копійок), з них: основний платіж - 608,94 грн (шістсот вісім гривень дев`яносто чотири копійки), штрафні (фінансові) санкції - 1628,93 грн (одна тисяча шістсот двадцять вісім гривень дев`яносто три копійки).

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Квант Пром" судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 941,44 грн (дев`ятсот сорок одна гривня сорок чотири копійки).

Повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю "Квант Пром" з Державного бюджету України надміру сплачений на підставі платіжного доручення від 23 грудня 2015 року №659 судовий збір у розмірі 46689,93 грн (сорок шість тисяч шістсот вісімдесят дев`ять гривень дев`яносто три копійки).

Не погодившись з вказаним рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить змінити рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.01.2023, задовольнивши позовні вимоги в частині визнання протиправними та скасування: податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Полтаві ГУ ДФС у Полтавській області від 25.09.2015 № , яким зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток в розмірі 3 193 862 грн; податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Полтаві ГУ ДФС у Полтавській області від 25.09.2015 № в частині застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 29 925, 81 грн; податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Полтаві ГУ ДФС у Полтавській області від 24.09.2015 № в частині нарахування позивачу грошового зобов`язання за платежем «, Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати» загалом у розмірі 6019,73.

Також, Головне управління ДПС у Полтавській області, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, у якій просить останнє скасувати та прийняти нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому просив апеляційну скаргу ТОВ "Квант Пром" залишити без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.01.2023 в частині відмови у позові залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційних скарг, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що ТОВ "Квант Пром" зареєстроване як юридична особа, ідентифікаційний номер 32370933, здійснює основний вид діяльності 16.23 "виробництво інших дерев`яних будівельних конструкцій і столярних виробів", перебуває на обліку як платник податків в ДПІ у м. Полтаві /т. 1, а.с. 20-22/.

У період із 20.07.2015 по 31.08.2015 ДПІ у м. Полтаві проведена планова виїзна документальна перевірка ТОВ "Квант Пром" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2012 по 31.12.2014, за результатами якої складено акт від 07.09.2015 № 1573/16-01-22-02/32370933 /т. 1, а с. 24-91/.

За висновками акта від 07.09.2015 №1573/16-01-22-02/32370933 під час перевірки встановлено, серед іншого, порушення:

- пункту 44.1 статті 44, підпункту 138.1.1 пункту 138.1, пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток всього на суму 48006,00 грн, у т.ч.: за 2012 рік - 48006,00 грн та заниження від`ємного значення об`єкту оподаткування податком на прибуток за 2014 рік на суму 3193862,00 грн;

- підпункту 164.2.11 пункту 164.2 статті 164, підпункту 170.9.1 пункту 170.9 статті 170, пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України, в результаті чого додатково визначено грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в загальному розмірі 5424,73 грн, у т.ч.: за жовтень 2012 року - 1765,45 грн, листопад 2012 року - 1411,80 грн, травень 2013 року - 2008,50 грн, жовтень 2013 року - 238,98 грн;

- пунктів 3.1, 3.2, 7.39, 7.41 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, а саме: проведення готівкових розрахунків без подання одержувачем коштів платіжного документа (встановленої форми та змісту), який би підтверджував сплату покупцем готівкових коштів на суму 30443,41 грн.

На підставі вказаного акта перевірки ДПІ у м. Полтаві складені податкові повідомлення-рішення:

- від 24.09.2015 №, яким позивачу нараховано суму грошового зобов`язання за платежем: податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку, в загальному розмірі 8257,60 грн, з них 5424,73 грн - за основним платежем, 2832,87 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями /т. 1, а.с. 15/;

- від 25.09.2015 №, яким позивачу нараховано суму грошового зобов`язання за платежем: податок на прибуток приватних підприємств, в загальному розмірі 60007,50 грн, з них 48006 грн - за основним платежем, 12001,50 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями /т. 1, а.с. 18/;

- від 25.09.2015 №, яким зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток в розмірі 3193862,00 грн /т. 1, а.с. 17/;

- від 25.09.2015 №, яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 30443,41 грн /т. 1, а.с. 16/.

Не погодившись з податковими повідомленнями-рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з часткової обгрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Перелік та компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначено Податковим кодексом України (надалі - ПК України). Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику /пункт 1.1 статті 1 ПК України/.

Згідно з підпунктами 16.1.2, 16.1.5 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний: вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати на належним чином оформлену письмову вимогу контролюючих органів (у випадках, визначених законодавством) документи з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинні документи, регістри бухгалтерського обліку, фінансову звітність, інші документи, пов`язані з обчисленням та сплатою податків та зборів. У письмовій вимозі обов`язково зазначаються конкретний перелік документів, які повинен надати платник податків, та підстави для їх надання.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з пунктом 44.4 цієї статті, якщо документи, визначені у пункті 44.1 цієї статті, пов`язані з предметом перевірки, проведенням процедури адміністративного оскарження прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення або судового розгляду, такі документи повинні зберігатися до закінчення перевірки та передбаченого законом строку оскарження прийнятих за її результатами рішень та/або вирішення справи судом, але не менше строків, передбачених пунктом 44.3 цієї статті.

Пунктом 44.6 статті 44 ПК України визначено, що у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Згідно з підпунктом 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, витрати - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Як визначено у підпункті 138.1.1 пункту 138.1 статті ПК України, витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об`єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку

Відповідно до абзацу першого пункту 138.2 цієї статті, витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

У разі втрати, знищення або зіпсуття зазначених документів платник податку має право письмово заявити про це контролюючому органу та здійснити заходи, необхідні для поновлення таких документів. Письмова заява має бути надіслана до/або разом із поданням розрахунку податкових зобов`язань за звітний податковий період. Платник податків зобов`язаний відновити втрачені, знищені або зіпсовані документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження такої заяви до контролюючого органу.

Якщо платник податку поновить зазначені документи в наступних податкових періодах, підтверджені витрати включаються до витрат за податковий період, на який припадає таке поновлення.

Згідно з підпунктом 164.2.11 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: сума надміру витрачених коштів, отриманих платником податку на відрядження або під звіт та не повернутих у встановлені законодавством строки, розмір якої обчислюється відповідно до пункту 170.9 статті 170 цього Кодексу.

За змістом підпункту "а" пункту 176.2 статті 176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 25.09.2015 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання зі сплати податку на прибуток приватних підприємств загалом у розмірі 60007,50 грн (у т.ч., 48006,00 грн - основний платіж, 12001,50 грн - штрафні (фінансові) санкції), колегія суддів зазначає наступне.

Судовим розглядом встановлено, що підставою для донарахування вказаного грошового зобов`язання слугував висновок податкового органу про завищення позивачем витрат операційної діяльності при формуванні "Собівартості придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг)" за рахунок включення сум амортизаційних відрахувань по будівлі за адресою: пров. Спортивний, 11 м. Полтава, де розташовано дільницю по обробці деревини та виготовлення погонажних виробів, біржу лісу, на яку відсутні правовстановлюючі документи, в загальному розмірі 287658,00 грн, у т.ч.: за 2012 рік (за 2 півріччя 2012 року) - 75092,80 грн, за 2013 рік - 118965,00 грн, за 2014 рік - 93600,00 грн.

Судова колегія зазначає, що у ході проведення перевірки встановлено, що позивач з ІІ півріччя 2012 року розпочав нарахування амортизаційних відрахувань щодо згаданої вище будівлі, тоді як право власності ТОВ "Квант Пром" на зазначену будівлю у визначеному законом порядку не зареєстровано.

Колегія суддів звертає увагу, що спір у цій частині між сторонами зводиться до визначення періоду, з якого платник податку мав право розпочати нарахування амортизаційних відрахувань: на думку позивача таке право у нього виникло з моменту введення будівлі в експлуатацію, тобто фактичного використання будівлі з метою ведення господарської діяльності, тоді як на думку податкового органу таке право у платника податків могло виникнули виключно після реєстрації у визначеному законом порядку права власності на об`єкт нерухомого майна.

Так, згідно з пунктом 144.1 статті 144 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) амортизації підлягають, зокрема, витрати на самостійне виготовлення (створення) основних засобів, нематеріальних активів, вирощування довгострокових біологічних активів для використання в господарській діяльності, в тому числі витрати на оплату заробітної плати працівникам, які були зайняті на виготовленні (створенні) основних засобів та нематеріальних активів.

Відповідно до пункту 146.2 статті 146 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) амортизація об`єкта основних засобів нараховується протягом строку корисного використання (експлуатації) об`єкта, установленого платником податку, але не менше мінімально допустимого строку, встановленого пунктом 145.1 статті 145 цього Кодексу, помісячно, починаючи з місяця, що наступає за місяцем введення об`єкта основних засобів в експлуатацію і зупиняється на період його реконструкції, модернізації, добудови, дообладнання, консервації та інших видів поліпшення та консервації.

Пунктом 29 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 "Основні засоби", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000 №92 (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), передбачено, що нарахування амортизації проводиться щомісячно.

Нарахування амортизації починається з місяця, наступного за місяцем, у якому об`єкт основних засобів став придатним для корисного використання. Нарахування амортизації при застосуванні виробничого методу починається з дати, що настає за датою, на яку об`єкт основних засобів став придатним для корисного використання.

Суму нарахованої амортизації всі підприємства/установи відображають збільшенням суми витрат підприємства/установи і зносу основних засобів /пункт 30 Положення/.

Згідно з пунктом 2 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 461 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), прийняття в експлуатацію об`єктів, що належать до I - III категорії складності, та об`єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

Відповідно до пункту 11 вказаного Порядку датою прийняття в експлуатацію об`єкта є дата реєстрації декларації або видачі сертифіката.

Судовим розглядом встановлено, що 26.03.2012 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Полтавській області зареєстровано за № ПТ 9 декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, згідно з якою закінчений будівництвом об`єкт "дільниця з обробки деревини та виготовлення погонажних виробів по пров. Спортивний, 11 в м. Полтаві, категорія складності ІІІ" готовий до експлуатації /т. 1, а.с. 126-130/.

Так, Верховний Суд у постанові від 23.12.2019 у цій справі дійшов висновку, що з огляду на правила пункту 146.2 статті 146 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) з квітня 2012 року позивач мав право здійснювати нарахування амортизації на вказаний вище об`єкт основного засобу та включати суми амортизаційних відрахувань до витрат операційної діяльності при формуванні "Собівартості придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт послуг)".

Постанова Верховного Суду від 10.08.2022 у цій справі не містить застережень про незгоду з наведеними висновками.

Відповідач у ході податкової перевірки не досліджував склад та правомірність формування позивачем витрат в цій частині.

Судова колегія звертає увагу, що представник відповідача підтвердив, що висновок про завищення суми амортизаційних відрахувань податковим органом зроблений з огляду на ненадання позивачем на перевірку правовстановлюючих документів на згаданий вище об`єкт нерухомого майна, внаслідок чого нараховані ТОВ "Квант-Пром" амортизаційні відрахування за спірний період у розмірі 287658,00 грн визнані непідтвердженими первинними документами (а саме - документами про оформлення та державну реєстрацію права власності на майно).

Тому, між сторонами немає спору про правильність обчислення позивачем сум амортизаційних відрахувань за спірний період.

Колегія суддів зазначає, що оскільки доводи податкового органу про завищення таких відрахувань внаслідок ненадання позивачем на перевірку правовстановлюючих документів на об`єкт нерухомого майна не відповідають вимогам чинного законодавства, то суд першої інстанції дійшов вірного висновку про безпідставність тверджень контролюючого органу щодо завищення платником податків витрат на суму 287658,00 грн та, як наслідок, заниження податкових зобов`язань з податку на прибуток у розмірі 48006,00 грн.

З урахування вищенаведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Полтаві від 25.09.2015 № належить визнати протиправним та скасувати, а позов ТОВ "Квант-Пром" в цій частині - задовольнити.

Стосовно податкових повідомлень-рішень ДПІ у м. Полтаві від 24.09.2015 № та від 25.09.2015 №, колегія суддів зазначає наступне.

Судовим розглядом встановлено, що за результатами податкової перевірки відповідач встановив порушення позивачем вимог пунктів 3.1, 3.2, 7.39, 7.41 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, що полягало у проведенні готівкових розрахунків без подання одержувачем коштів платіжного документа (встановленої форми та змісту), який би підтверджував сплату покупцем готівкових коштів загалом у розмірі 30443,41 грн на підставі авансових звітів від 19.10.2012 №69 на суму 9900 грн, від 28.11.2012 №76 на суму 8000 грн, від 31.05.2013 №19 на суму 11189,21 грн, від 11.10.2013 №46 на суму 357,64 грн, від 15.10.2013 №47 на суму 159,96 грн, від 24.10.2013 №48 на суму 836,60 грн.

Крім того, відповідач також дійшов висновку про порушення позивачем вимог підпункту 164.2.11 пункту 164.2 статті 164, підпункту 170.9.1 пункту 170.9 статті 170, пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України, в результаті чого додатково визначено грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в загальному розмірі 5424,73 грн, у т.ч.: за жовтень 2012 року - 1765,45 грн, листопад 2012 року - 1411,80 грн, травень 2013 року - 2008,50 грн, жовтень 2013 року - 238,98 грн.

Так, обгрунтовуючи дані доводи відповідач виходив з того, що ТОВ "Квант Пром" у спірний період оформлено видачу під звіт готівки директору товариства ОСОБА_1 , тоді як до звітів про використання коштів долучено платіжні документи, оформлені на ОСОБА_2 , який не є працівником товариства та підзвітною особою.

Представник позивача у ході розгляду справи з приводу даних доводів пояснювала, що з метою забезпечення виконання договірних зобов`язань з купівлі-продажу лісопродукції у ДП "Гадяцьке лісове господарство" та Лубенської дистанції захисних лісонасаджень позивач уклав з фізичною особою - не працівником підприємства ОСОБА_2 договори доручення від 08.10.2012 №0810, від 17.05.2013 №1705, від 21.10.2013 №2110 /т. 1, а.с. 131-138/, за умовами яких повірений ( ОСОБА_2 ) зобов`язаний особисто отримати лісопродукцію та оплатити її при потребі готівковими коштами, а довіритель (ТОВ "Квант Пром") зобов`язаний видати повіреному довіреність на вчинення дій за договором та забезпечити його готівковими коштами для оплати лісопродукції.

З цією метою повіреному видані довіреності на отримання лісопродукції, а також для забезпечення повіреного готівковими коштами довірителем кошти видавалися під звіт директору ТОВ "Квант Пром" ОСОБА_1 .

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання договорів доручення ОСОБА_2 здійснив придбання лісопродукції, на підтвердження чого до матеріалів справи залучені копії товарно-транспортних накладних, квитанцій до прибуткового касового ордера, квитанцій банків /т. 2, а.с. 84-94/.

Згідно з частиною першою статті 1000 Цивільного кодексу України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії.

Так, Порядок видачі готівкових коштів під звіт на виробничі (господарські) потреби або на відрядження та звітування за одержані готівкові кошти визначено Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 №637 (надалі - Положення).

Згідно з пунктом 3.1 Положення касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівкових коштів.

Відповідно до пункту 3.3 Положення, приймання готівки в каси проводиться за прибутковими касовими ордерами (додаток 2), підписаними головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником підприємства. Про приймання підприємствами готівки в касу за прибутковими касовими ордерами видається засвідчена відбитком печатки цього підприємства квитанція (що є відривною частиною прибуткового касового ордера) за підписами головного бухгалтера або працівника підприємства, який на це уповноважений керівником.

Згідно з абзацом 3 пункту 3.5 видача готівки особам, яких немає в штатному розписі підприємства, проводиться за видатковими касовими ордерами, що виписуються окремо на кожну особу або за окремою видатковою відомістю.

Отже, колегія суддів зазначає, що видача коштів під звіт за договорами доручення має оформлюватись довірителем на повіреного, яким у спірних відносинах є ОСОБА_2 , а тому , оформлення позивачем видачі коштів під звіт на ОСОБА_1 у розмірі 29025,81 грн є порушенням вимог Положення, тому суд визнає правомірними доводи податкового органу в цій частині.

Стосовно оформлення видачі коштів під звіт у розмірі 357,64 грн на ОСОБА_3 та 159,96 грн на ОСОБА_4 колегія суддів зазначає, що ОСОБА_3 під час проведення оплати у 2013 році від імені товариства був штатним працівником ТОВ "Квант Пром", на підтвердження чого позивач надав особову картку ОСОБА_3 /т. 3, а.с. 119-121/. А ОСОБА_4 у період з 01 по 31 жовтня 2013 року перебував з позивачем у цивільно-правових відносинах на підставі договору підряду від 01.10.2013 /т. 3, а.с. 122-127/.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність доводів податкового органу в частині порушення позивачем вимог законодавства про обіг готівки на суму 517,60 грн та, як наслідок, неправомірність збільшення позивачу суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб загалом у розмірі 2237,87 грн, з них: основний платіж - 608,94 грн, штрафні (фінансові) санкції - 1628,93 грн.

Так, з урахуванням вищенаведеного, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що податкові повідомлення-рішення ДПІ у м. Полтаві від 24.09.2015 № та від 25.09.2015 № у відповідній частині належить визнати протиправним та скасувати, а позов задовольнити.

Так, судовим розглядом встановлено, що податковим повідомленням-рішенням від 25.09.2015 №, позивачу зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за грудень 2014 року на 3193862,00 грн з огляду на ненадання позивачем у ході перевірки первинних документів на підтвердження правомірності формування витрат для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток.

Верховний Суд у постановах від 23.12.2019 та 10.08.2022 у цій справі звернув увагу на те, що податковий орган у ході проведення перевірки надіслав на адресу позивача лист від 20.08.2015 №4689/10/16-01-22-02-21 з проханням надати письмові пояснення та документальні підтвердження показників, відображених в уточнених деклараціях з податку на прибуток за 2012, 2013 та 2014 роки.

Як вбачається з матеріалів справи, листом від 01.09.2015 №124 позивач надав пояснення стосовно правомірності складення зазначених уточнюючих розрахунків, однак без жодного документального підтвердження уточнених показників.

Крім того, під час здійснення перевірки контролюючим органом направлено платнику запит від 11.08.2015 №3 про надання пояснень та підтверджуючих документів, а саме - калькуляції (фактичної та/або планової) собівартості продукції, відповідно до якої визначалась ціна готової продукції.

З огляду на відмову в отриманні вказаного запиту посадовими особами ДПІ у м. Полтаві складено акт відмови від підпису про отримання запиту від 11.08.2015 №3.

Так, Верховний Суд у постанові від 23.12.2019 у цій справі вказав, що у розглядуваному випадку судами достеменно не перевірено дотримання позивачем зазначеного у статті 44 ПК України алгоритму, зокрема не з`ясовано причини ненадання відповіді та витребуваних документів на скеровані податковим органом запити, не перевірено об`єктивну наявність у платника відповідних документів, позаяк надання перевіряючим доступу до всіх первинних документів, на що посилались попередні судові інстанції, не обумовлює фактичну наявність таких документів, а також не встановлено обставини щодо долучення відповідної документації товариством до заперечення на акт перевірки від 07.09.2015 №1573/16-01-22-02/32370933.

У постанові від 10.08.2022 у цій справі Верховний Суд зазначив, що розглядаючи цей спір після скасування Верховним Судом судових рішень, суди вказали, що позивач заперечує факт включення ТОВ "Квант Пром" до складу витрат операційної діяльності за 2014 рік суму 3193862,00 грн не підтверджених первинними документами; стосовно ненадання інспекторам-ревізорам під час перевірки планових калькуляцій на продукцію наголошував на тому, що у зв`язку із характером виробництва (відсутність серійного виробництва продукції та виробництво великого асортименту продукції) інспекторам було запропоновано вказати продукцію, на яку необхідно надати калькуляцію, проте, інспекторами не визначено вид товару, на який вимагається калькуляція. Крім того, суди зазначили, що чинне законодавство не містить визначення поняття "калькуляція" і відповідно не вимагає оформлення такого документа. Водночас, суди попередніх інстанцій прийняли до уваги надані позивачем первинні документи на підтвердження витрат реалізованих товарів, зокрема за 2014 рік на суму 3292866,66 грн /т. 2, а.с. 1-41, 84-185/.

У той же час, Суд зауважив, що відповідач, як на стадії проведення перевірки, так і у подальшому під час подання заперечень (відзиву) на позовну заяву, подання апеляційної та касаційної скарг, посилався на порушення позивачем приписів матеріального закону, зокрема статті 44 ПК України. Однак, судами попередніх інстанцій повторно (з урахуванням висновків Верховного Суду) не здійснено дослідження доказів щодо наявності чи відсутності в розпорядженні позивача первинних документів, неможливості їх надання контролюючому органу під час перевірки з причин, які в силу приписів статті 44 ПК України вважаються поважними. Тобто, судами першої та апеляційної інстанцій не встановлено та не досліджено доказів щодо надання позивачем первинних документів на стадії перевірки, відмови контролюючого органу врахувати такі під час перевірки чи взагалі не врахування таких.

Так, судом встановлено, що у ході нового розгляду справи у суді першої інстанції позивачу було запропоновано надати письмові пояснення щодо підтвердження правомірності формування витрат станом на грудень 2014 року у розмірі 3193862,00 грн, а також пояснення щодо підстав ненадання на вимогу податкового органу первинних та інших облікових бухгалтерських документів в обґрунтування своєї позиції про правомірність формування витрат з метою визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток за спірний період.

Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача 21.10.2022 та 16.01.2023 надала до суду письмові пояснення, які фактично дублюють попередньо сформовану позицію платника податків щодо вирішення спору.

Судовим розглядом встановлено, що у поясненнях зазначено, що під час перевірки посадовим особам податкового органу був наданий доступ до всіх первинних документів підприємства; в акті перевірки чітко не зазначено, яких саме документів не вистачає та не зафіксовано факт відмови ТОВ "Квант Пром" від їх надання; щодо ненадання калькуляцій зазначено, що з огляду на значний об`єм видів продукції податковим ревізорам-інспекторам було запропоновано визначити певні види готової продукції для надання відповідної планової калькуляції, чого відповідачем зроблено не було; калькуляція собівартості продукції не відповідає ознакам первинного документа.

Щодо даних доводів представника позивача колегія суддів зазначає, що вони вже були розглянуті судами під час попереднього розгляду цієї справи та відхилені Верховним Судом у постановах від 23.12.2019 та 10.08.2022 у цій справі.

Колегія суддів звертає увагу, що матеріалами справи підтверджено факт складення посадовими особами запиту від 28.07.2015 №1 про надання ТОВ "Квант Пром" пояснень та підтверджуючих документів щодо правомірності формування витрат за період з 01.07.2012 по 31.12.2014, вручення цього запиту головному бухгалтеру Гарєєвій В.М. та відмови останньої від його отримання /т. 1, а.с. 225-226/.

Крім того, актом від 30.07.2015 про ненадання пояснень та підтверджуючих документів підтверджено, що на вимогу посадових осіб податкового органу позивач не надав документи згідно запиту від 29.07.2015 №2 /т. 1, а.с. 227-228/.

Також, актом від 11.08.2015 підтверджено, що головний бухгалтер Гарєєва В.М. відмовилась від отримання запиту від 11.08.2015 №3 /т. 1, а.с. 229-230/.

Колегія суддів зазначає, що обов`язку платника податку вести фінансову звітність з дотриманням вимог законодавства, передбаченого нормою статті 36 ПК України, кореспондує право контролюючого органу в межах покладених на нього функцій запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов`язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів (підпункт 20.1.6 пункту 20.1 статті 20 ПК України).

При цьому відповідно до вимог пункту 85.2 статті 85 ПК України після початку перевірки платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки.

Згідно з пунктами 85.4, 85.6 статті 85 ПК України при проведенні перевірок посадові особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

У разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.

Судова колегія наголошує, що Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію про те, що обов`язок контролюючого органу здійснювати перевірку на підставі первинних документів кореспондується з обов`язком платника податків зберігати такі первинні документи та надавати їх при перевірці. Не надання таких документів нормами пункту 44.6 статті 44 ПК України прирівнюється до їх відсутності (див., зокрема, постанови Верховного Суду від 25.08.2022 у справі №826/15890/18, від 04.10.2022 у справі №813/125/16, від 21.11.2022 у справі №826/13633/17).

Судом встановлено, що запитувані контролюючим органом документи стосувались предмета документальної планової перевірки, у тому числі, періоду, що перевірявся; є такими, на підставі яких платник має вести облік доходів, витрат та інших показників фінансової діяльності; безпосередньо пов`язані з об`єктом оподаткування податком на прибуток; їх зберігання є законодавчо встановленим обов`язком платника в силу положень пункту 44.3 статті 44 ПК України; вимога щодо їх надання міститься у належно оформленому запиті контролюючого органу.

Колегія суддів звертає увагу, що позивачем не спростовано та матеріалами справи, зокрема актом про ненадання первинних документів від 30.07.2015 підтверджено, що зазначені документи під час перевірки ТОВ "Квант Пром" не подавалися.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції погоджується про завищення позивачем від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток станом на грудень 2014 року загалом у розмірі 3193862,00 грн, а тому, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано частково задовольнив позов.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.01.2023 року по справі № 816/4677/15 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог позивача та відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційних скарг, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Квант Пром" та Головного управління ДПС у Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.01.2023 по справі № 816/4677/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді Л.В. Любчич О.В. Присяжнюк
Повний текст постанови складено 27.06.2023 року