Справа № 392/452/23
Суддя: Бадердінова А. В.
Дата ухвалення: 2023-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 392/452/23
Провадження № 2-а/392/7/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2023 року м. Мала Виска

Маловисківський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Бадердінової А.В., секретар судових засідань Кальна М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мала Виска, справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Кричун Юрій Анатолійович до Управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача інспектор взводу №2 роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Щека Володимир Іванович про скасування постанови серії ЕАС №6665371 від 11.03.2023 року,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Кричун Ю.А. звернувся до Маловисківського районного суду Кіровоградської області з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача інспектора роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Щека В.І., про скасування постанови серії ЕАС №6665371 від 11.03.2023 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.03.2023 року інспектор роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Щека В.І. виніс постанову серії ЕАС №6665371 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП та наклав стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Зі змісту постанови від 11.03.2023 року о 21 год. 46 хв. в м. Кропивницький. вул. Вокзальна. 39 ОСОБА_1 керуючи вищевказаним ГЗ був зупинений згідно ст. 35 п. З ЗУ «Про Національну поліцію» та при перевірці документів водій не мав при собі (не пред`явив для перевірки) посвідчення водія відповідної категорії «В», чим порушив п.п. 2.1а, п. 2.4.а ПДР України - керування транспортним засобом особою, не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках передбачених законодавством, ліцензійної картки на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

В постанові, в розділі «Час та місце скоєння, суть і обставини правопорушення» зазначено обставини, які не відповідають дійсності, а саме: час вчинення правопорушення (21 год 46 хв.) не відповідає дійсності, оскільки транспортній засіб TOYOTA LAND CRUISER PRADO 120 був зупинений екіпажем патрульної поліції о 20 год. 30 хв., що більше ніж на годину не співпадає з фактичним часом.

При викладенні суті правопорушення, тобто об`єктивної сторони, Відповідач зазначає, що «... водій не мав при собі (не пред`явив для перевірки) посвідчення водія відповідної категорії «В». Вказані ознаки об`єктивної сторони зазначені в ч. 1 ст. 126 КУпАІІ, а саме: «Керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством». Таким чином, Відповідач, описуючи об`єктивну сторону адміністративного правопорушення одночасно зазначив два діяння, а саме: що водій не мав при собі і не пред`явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії. Разом з тим, вказане не відповідає дійсності, оскільки, як зазначено в самій постанові, особа водія встановлена на підставі посвідчення водія серії НОМЕР_1 .

Відповідач взагалі не проводив розгляду справи про адміністративне правопорушення, що передбачено ст. 278 280 КУпАІІ, а обмежився лише заповненням електронного бланку оскаржуваної постанови.

Інспектор роти №1 батальйону №1 УПП в Кіровоградській області Щека В.І. порушив вимоги ч. 2 ст. 36 КУпАІІ. якою передбачено, що якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. Не дотримуючись вказаних вимог, при оформленні постанов про адміністративне правопорушення було залучено поліцейського з іншого екіпажу патрульної поліції Щекою В.І., яким незаконно було складено постанову серії ЕАС №6665371 про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Зазначив, що вказані порушення допущені відповідачем, призвели до неповного, необ`єктивного та упередженого розгляду справи і як наслідок до незаконного рішення. Посилаючись на п.1 ст.247, 288-289 КУпАП ст. 160 КАС України просив постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАС №6665371 від 11.03.2023 р. відносно ОСОБА_1 скасувати та справу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.126 КУпАП закрити через відсутність складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 28.03.2023 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

11.04.2022 року на виконання вимог ухвали суду представником позивача надано уточнену позовну заяву.

Ухвалою судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 12.04.2023 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Представником відповідача Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції в особі Ю.В. Рибальченко подано відзив на адміністративний позов про скасування постанови, зареєстрований судом 26.04.2023 року за вх.№3773, в якому зазначила, що 11.03.2023 року під час здійснення патрулювання в складі екіпажу інспектора взводу №1 роти №1 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП рядового поліції Щеки В.І. спільно з напарником, на службовий планшетний пристрій надійшов виклик наступного змісту: «11.03.2023 о 20:00 за адресою: Фортечний район м. Кропивницький проспект Винниченка АЗС ОККО, знаходиться водій авто марки Тойота Прадо червоного кольору д.н.з НОМЕР_2 мав п`яний вигляд, рухався на авто неадекватно».

Під час відпрацювання виклику, прибувши на місце події, в м. Кропивницький по вул. Вокзальна 39 поліцейськими був виявлений та зупинений згідно ч. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» транспортний засіб TOYOTA LAND CRUISER PRADO 120, номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . При перевірці документів 11.03.2023 року о 21:46 водій не мав при собі (не пред`явив для перевірки) посвідчення водія відповідної категорії «В», чим порушив п.2.1а та 2.4 а ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП.

Зазначила, що на підтвердження вищевказаних обставин, до матеріалів адміністративної справи додано відео-фіксацію вчинення безпосереднього факту правопорушення від 11.03.2023 року та розгляду адміністративної справи, що здійснювалась на місці події у відповідності до вимог ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII та Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 року № 1026.

Працівники патрульної поліції мали обґрунтовані підстави зупинити автомобіль позивача у відповідності до положень ч.3 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», оскільки надійшла інформація, що свідчила про причетність водія транспортного засобу до вчинення адміністративного правопорушення, що в свою чергу зумовило виникнення у поліцейського права на реалізацію повноважень вимагати у позивача пред`явлення документів, які водій зобов`язаний мати та пред`явити на вимогу працівника поліції відповідно до частини 2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух» та п. 2.4 «а» та п. 2.1 «а,б,г» ПДР України.

Позивача було належним чином повідомлено про причину зупинки транспортного засобу та перевірки документів у відповідності до вимог законодавства.

Відтак поліцейським висловлена неодноразова законна вимога водієві пред`яви для перевірки у відповідності до п.2.4 та п.2.1 ПДР України посвідчення водія відповідної категорії та відповідно до ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» документи, яким би встановлювалась його особи (час на відео 21:31:48; 20:32:00; 20:35:18; 21:02:45; 21:39:20; 21:42:05; 21:46).

Твердження позивача на місці події щодо не керування транспортним засобом є безпідставними адже відразу після зупинки транспортного засобу позивач вийшов з водійського місця, що підтверджується безперервною відеофіксацію.

Поліцейськими висловлена неодноразова законна вимога водієві пред`явити для перевірки у відповідності до п.2.4 та п.2.1 ПДР України посвідчення водія відповідної категорії. Позивач протягом години свідомо ігнорував законну вимогу працівника поліції та не пред`явив для перевірки посвідчення водія. Такі дії він вчиняв, на його думку, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Однак, норма щодо пред`явлення на законну вимогу поліцейського зазначених документів є імперативною, і не містить будь-яких виключень. Вважаємо, що своїми діями позивач намагався уникнути адміністративної відповідальності і прямо порушив вимоги законодавства. Дані обставини у повній мірі підтверджуються відеофіксацією з місці події, яка здійснювалася за допомогою нагрудного портативного відеореєстратора № 472146.

Відповідач був попереджений, що у відповідності до вимог чинного законодавства особа повинна мати при собі та пред`явити для перевірки на вимогу поліцейського посвідчення водія, а дії щодо відмови виконати законодавчо визначений обов`язок являють собою склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП.

У зв`язку з тим, що позивач відмовлявся на законну вимогу пред`являти посвідчення водія на право керування транспортними засобами та інших документів, що посвідчують особу, інспектором за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» було встановлено, що громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 отримав посвідчення водія на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_1 від 15.07.2014 р. На підставі отриманої інформації та встановленні повних даних позивача було розпочато розгляд адміністративної справи.

Відповідно до ч.9 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 № 1395, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення відбувався в суворій відповідності до норм чинного законодавства.

Інспектором взводу №2 роти № 1 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП лейтенантом поліції Щекою В.І. було повідомлено ОСОБА_1 про початок розгляду щодо нього справи про притягнення до адміністративної відповідальності (час на відео 21:51:18) та роз`яснено положення ст. 268, 307, 308 КУпАП та ст. 63 Конституції, що підтверджується відеозаписом з камери 472146 відео час 21:54:05 год. В ході розгляду справи позивач заявив усне клопотання щодо забезпечення його безоплатною правовою допомогою.

Просила звернути увагу, що відповідно до положень чинного законодавства, в разі притягнення особи до адміністративної відповідальності до повноважень поліцейського не входить обов`язок надання особі захисника. Як передбачено ст. 268 КУпАП, особа має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

У відповідності до чинного законодавства, розглянувши справу у присутності Позивача, та у порядку ч. 1 ст. 283 та п. 1 ч. 1 ст. 284 КУпАП було винесено постанову по справі про накладення адміністративного стягнення в межах санкції передбаченої ч.1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу сумі 425 гривень та в оскаржуваній постанові чітко вказана суть порушення чинних Правил дорожнього руху України. Постанова серії ЕАС №6665371 від 11.03.2023 року складена у відповідності до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395.

Вважає, що позивач скористався своїми правами у повній мірі та на власний розсуд, надавши усні пояснення по суті справи. Інспектором при розгляді адміністративної справи стосовно Позивача було належним чином та відповідно до чинного законодавства досліджено усі необхідні для прийняття рішення по справі докази та обставини відповідно до ст.251, 252, 268 КУпАП. На підставі чого, інспектором взводу №1 роти №2 батальйону УПП в Кіровоградській області ДГІП лейтенантом поліції Щекою В.І. була розглянута справа про вчинення адміністративного правопорушення позивачем та винесена постанова серії ЕАС № 6665371 за ч. 1 ст. 126 КУпАП. Поліцейським взводу №1 роти №1 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП рядовим поліції Лук`яненком Д.А. була розглянута справа про вчинення адміністративного правопорушення позивачем та винесена постанова серії ДП18 № 244866 за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Тобто, позивачем 11.03.2023 року було вчинено два адміністративних правопорушення, справи було виявлено в різний час, поліцейськими з різних екіпажів, розгляд проведено різними поліцейськими за кожне правопорушення окремо. Згідно ч.2 ст. 33 КУпАП. при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача інспектор взводу №2 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Щека В.І. подав письмові пояснення, зареєстровані судом 26.04.2023 року за вх.№3775, в яких зазначив, що 11.03.2023 року під час здійснення патрулювання на його службовий планшетний пристрій надійшов виклик про те, що 20:00 за адресою: Фортечний район м. Кропивницький проспект Винниченка на АЗС ОККО, знаходиться водій авто марки Тайота Прадо, червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , має п`яний вигляд, рухається на авто неадекватно.

Під час відпрацювання виклику приблизно о 20 год. 31 хв. нами було візуально ідентифіковано ТЗ стосовно якого надійшло вищевказане орієнтування. Ввімкнувши спеціальні звукові та світлові сигнали червоного та синього кольору передбачені п. 3.2 ПДР України почали рух за даним транспортним засобом в м. Кропивницький по вул. Вокзальна 39, автомобіль був зупинений згідно ч. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» транспортний засіб TOYOTA LAND CRUISER PRADO 120, номерний знак НОМЕР_2 . Відразу після зупинки транспортного засобу водійські дверцята відчинилися і вийшов, як в подальшому було встановлено гр. ОСОБА_1

ОСОБА_1 була висловлена неодноразова законна вимога пред`явити для перевірки у відповідності до п.2.4 та п.2.1 ПДР України посвідчення водія відповідної категорії та відповідно до ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» документи, яким би встановлювалась його особа.

Водій протягом години свідомо ігнорував його законну вимогу та не пред`явив для перевірки посвідчення водія. Зазначив, що в порядку ст.268 КУпАП дорожнього руху України, він пояснив суть і причину зупинки, роз`яснив, що своїми діями водій порушив п.2.1 ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.126 КУпАП. Тому вважає, що стягнення застосоване без правопорушення, передбачене ч. 1 ст.126 КУпАП, за якою ОСОБА_1 був порушення в межах санкції ч.1 ст. 126 КУпАП. Зазначив, що оскаржувана постанова містить всі ознаки передбачені ст. 283 КУпАП.

Крім того, при винесені постанови позивачу були роз`яснені його права і обов`язки передбачені ст. 268 КУпАП та ст.63 Конституції України, однак водій в графі 8 «Права за статтею 268 КУпАП та строк оскарження за ст. 289 КУпАП мені роз`яснено» відмовився від підпису.

У судовому засіданні 24.05.2023 року позивач ОСОБА_1 позов підтримав, просив його задовольнити з підстав викладених у позові.

У судовому засіданні 24.05.2023 року представник відповідача Ю. Рибальченко у задоволені позовних вимогах ОСОБА_1 до УПП в Кіровоградській області ДПП про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення просила відмовити в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання призначене на 26.06.2023 року подав заяву, зареєстровану судом 26.06.2023 року за вх. №5750, про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання призначене на 26.06.2023 року не з`явився, подала заяву зареєстровану судом 23.06.2023 року за вх. №5714, в якій просила проводити розгляд справи у її відсутність за наявними у справі доказами та поясненнями. Заперечила щодо позовних вимог в повному обсязі.

У зв`язку з неявкою у судове засідання 26.06.2023 року всіх учасників справи, на підставі ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи та поданий відзив відповідачем, пояснення інспектора взводу №2 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Щеки В.І., суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» № 3353 від 30 червня 1993 року, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. (із змінами та доповненнями).

Судом встановлено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАС №6665371 року, винесеної інспектором взводу №2 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Щекою В.І., позивач ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, за те, що 11.03.2023 року о 21:46 год. в м. Кропивницький по вул. Вокзальна, 39, а саме керував транспортним засобом «Toyota Land Cruiser Prado» був зупинений згідно ст.35 п.3 ЗУ «Про національну поліцію» та при перевірці документів водій не мав при собі (не пред`явив для перевірки) посвідчення водія відповідної категорії В, чим порушив п.2.1а та п. 2.4 а ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП.

Даною постановою до ОСОБА_1 було застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425грн.

Відповідно до п. 2.1 а ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно п.2.4 а ПДР України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1;

Таким чином, ПДР України встановлено, що водій транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та на вимогу поліцейського повинен пред`явити для перевірки відповідні документи.

Крім того, частина 1 статті 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Так, з наданого відповідачем відеозапису та доданого позивачем протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, що ОСОБА_1 11.03.2023 року керував транспортним засобом «Toyota Land Cruiser Prado 120», д.н.з НОМЕР_2 , та на вимогу поліцейського Бєлошевський О.С. не мав при собі або не пред`явив (електронне посвідчення водія) поліцейському посвідчення водія відповідної категорії «В».

Як вбачається з наданого позивачем до позовної заяви копії посвідчення водія НОМЕР_1 виданого 15.07.32014 Центр ДАІ 3501 судом встановлено, що станом на 11.03.2023 року ОСОБА_1 мав право на керування транспортними засобами категорії «В», до яких і відноситься автомобіль «Toyota Land Cruiser Prado 120».

Разом з тим, судом встановлено, що після зупинки інспектором поліції ОСОБА_2 - Бєлошевський О.С., не мав при собі вказаного посвідчення водія (або не пред`явив посвідчення водія), що має ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, яка передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії.

Щодо тверджень позивача, що інспектором особу водія було встановлено на підставі посвідчення водія серії НОМЕР_1 , суд зазначає наступне.

Особу ОСОБА_1 було встановлено інспектором за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України», у зв`язку з тим, що позивач ОСОБА_1 відмовлявся на закону вимогу пред`являти посвідчення водія на право керування транспортними засобами та інших документів, що посвідчують особу.

Посилання позивача на те, що час вчинення правопорушення не відповідає дійсності, спростовується наданим відповідачем відеозапису дійсно початок відеозапису, з якого вбачається, що розпочинається о 20:30 та протягом тривалого часу (21:31:48; 20:32:00; 20:35:18; 21:02:45; 21:39:20; 21:42:05; 21:46) починаючи з моменту зупинки транспортного засобу на неодноразову законну вимогу інспектора водію ОСОБА_1 пред`явити для перевірки у відповідності до п.2.4 та п.2.1 ПДР України посвідчення водія відповідної категорії та відповідно до ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» документи, яким б встановлювалась його особа, останній не пред`явив.

Суд вважає, що саме по собі порушення процедури прийняття рішення, не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття рішення, необхідно розуміти не як вимоги до нього, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.

Так, дефектні процедури прийняття рішення, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків. Разом із тим, не кожен дефект робить його неправомірним.

Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, які взагалі не впливають на його дійсність.

Тож, сама по собі наявність у рішенні суб`єкта владних повноважень процедурних порушень/помилок/неточностей, не може бути беззаперечною підставою для визнання його протиправним та його скасування, за умови, якщо в сукупності, суд дійде висновку про те, що таке рішення прийнято у порядку та у спосіб, визначений законодавством, а процедурні порушення, що були допущені, не можуть автоматично ставити під сумнів правомірні дії та нівелювати всі наслідки. Важливим аспектом є також те, щоб допущені помилки та неточності загалом не спотворювали суть рішення та не мали наслідком допущення порушень прав осіб, стосовно яких прийнято таке рішення.

Аналогічний вимір суттєвості порушень застосовує Європейський суд з прав людини, який у своїх рішеннях демонструє виважений підхід до оцінки характеру допущених порушень належної процедури з точки зору їх можливого впливу на загальну справедливість судового розгляду. Метод «оцінки справедливості процесу в цілому», не передбачає дослідження правомірності будь-якої окремої процесуальної дії у відриві від інших етапів процесу. По суті, слід акцентувати увагу на необхідності з`ясувати, «чи перетворили допущені порушення (в контексті конкретних обставин справи) судовий розгляду у цілому на несправедливий». Скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості в цілому.

Доводи позивача що час не відповідає дійсності є безпідставними і необґрунтованими, оскільки спростовуються наявним в матеріалах справи відеозаписом.

Щодо тверджень позивача ОСОБА_1 , що відповідач не проводив розгляд справи про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 278-280 КУпАП, а обмежився лише заповненням бланку оскаржуваної постанови, суд зазначає наступне.

Як вбачається з наданих відповідачем відеозапису Інспектором взводу №2 роти № 1 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП лейтенантом поліції Щекою В.І. повідомлено ОСОБА_1 про початок розгляду щодо нього справи про притягнення до адміністративної відповідальності та роз`яснено положення ст. 268, 307, 308 КУпАП та ст. 63 Конституції та вручено копію постанови про адміністративне правопорушення.

Положеннями чинного законодавства, що регулює процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення та накладення стягнення поліцейськими щодо правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (зокрема пункту 2 розділу 3 "Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі" затвердженої наказом МВС України № 1395 07.11.2015 та ст. 258,283,285 КУпАП).

Фактично за приписами чинного законодавства реалізація права позивача щодо можливості скористатися правовою допомогою забезпечується під час оскарження в судовому порядку безпосередньо рішення суб`єкта владних повноважень. Отже, право користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права гарантується при розгляді справи за правилами розділу IV КУпАП, який у даному випадку не здійснювався.

Тобто в разі притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУУпАП до повноважень поліцейського не входить обов`язок надання особі захисника.

Крім того, відповідно до висновку Верховного Суду/Касаційного адміністративного суду зробленого в постанові від 17.05.2018 по справі № 753/4366/17 вбачається, що не спростовує здійсненого позивачем адміністративного правопорушення факт не надання йому під час розгляду справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху роз`яснень, передбачених положеннями статей КУпАП. Ці недоліки не можуть бути підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Таким чином, справа про адміністративне правопорушення була розглянута інспектором патрульної поліції з дотриманням вимог КУпАП, зокрема, роз`яснені права особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, право на захист, порядок та строки оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Щодо тверджень позивача що один із поліцейських мав би одночасно розглянути обидва адміністративних правопорушень та застосувати санкцію, встановлену за більш серйозне правопорушення з числа вчинених (ч.2 ст.36 КупАП), суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 36 КУпАП зазначено, що при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Як вбачається з наданого відеозапису відповідачем та наданого рапорту інспектора взводу №2 роти №1 Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Щека В.І. під час відпрацювання виклику, на підставі ч.3 ст.35 ЗУ «Про національну поліцію» зупинив транспортний засіб «Toyota Land Cruiser Prado 120», відразу після зупинки транспортного засобу, відчинилися водійські дверцята та вийшов, як в продальшому було встановлено позивач ОСОБА_1 . На місці зупинки працівником поліції неодноразово висловлювалася вимогу позивачу пред`явити відповідно до п.п.2.1, 2.4 ПДР для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, попри це позивач ігнорував виимогу працівника поліції, після чого, працівником поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 126 КУпАП.

Правомірність притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП регламентується ч.1 ст.36 КУпАП, в якій зазначено, що при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Так як позивачем було вчинено два адміністративних правопорушень, а розгляд даних правопорушень відбувся двома різними посадовими особами органу Національної поліції України то і притягнення позивача до відповідальності за даними статтями відповідає вимогам чинного законодавства України.

Крім того, сам позивач зазначає, що протоколи про адміністративне правопорушення складені різними посадовими особами Управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП.

За приписами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У даному випадку факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується фотозйомкою, зробленою на камеру, який є належним доказом у розумінні ст.251 КУпАП. При цьому, інформація про технічний засіб, яким зафіксовано правопорушення, міститься в оскарженій постанові, що свідчить про допустимість такого доказу .

Суд ухвалюючи рішення також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів сторін), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені позивачем доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Враховуючи вищевикладене, оскільки встановлені обставини справи свідчать про те, що позивач керував транспортним засобом та після зупинки працівником поліції транспорного засобу водій ОСОБА_1 на вимогу поліцейського не пред`явив для перевірки документи на право керування транспортним засобом відповідної категорії, суд вважає дії працівника поліції правомірними та обґрунтованими щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП.

За вимогами ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, суд доходить висновку про доведеність відповідачем правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, тому позовні вимоги позивача про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАС №6665371 від 11.03.2023 року, задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі, при цьому, враховуючи, що позивачу ОСОБА_1 в задоволенні позову відмовлено повністю, понесені останнім судові витрати у справі, що складаються з судового збору в розмірі 536 грн. 80 коп., - слід залишити по фактично понесеним позивачем.

Керуючись ст.ст.241-246, 255, 286, 295 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Кричун Юрій Анатолійович до Управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача інспектора взводу №2 роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Щека Володимир Іванович про скасування постанови серії ЕАС №6665371 від 11.03.2023 року, - відмовити.

Судові витрати залишити по фактично понесеним позивачем.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

- відповідач:Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження:вул. Ю.Бутусова, 22 б, м. Кропивницький, ;

- третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: інспектора взводу №2 роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Щека Володимир Іванович: місцезнаходження:вул. Ю.Бутусова, 22 б, м. Кропивницький.

Суддя Альона Володимирівна Бадердінова