Справа № 210/1365/23
Суддя: Чайкіна О. В.
Дата ухвалення: 2023-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/1365/23
Провадження № 2-а/210/14/23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19 червня 2023 року

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: Чайкіної О.В., за участі секретаря судового засідання: Степаненко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управлінню Національної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення у вигляді штрафу,-

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовної заяви

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів Головного управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови по справі про накладання адміністративного стягнення у вигляді штрафу, в якому просив суд скасувати Постанову серії БАВ № 350554 від 26.02.2023року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 26.02.2022року приблизно о 13 год. 25 хв. по автодорозі Р-74 в Інгулецькому районі, що в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, водій ОСОБА_1 (надалі Позивач) керуючи транспортним засобом «Chevrolet Lacetti» д.н.з. НОМЕР_1 , здійснював рух, при цьому 01.07.2022 року Центрально - Міським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області на 1 рік був позбавлений правом керування транспортними засобами, здійснивши вимогу поліцейського не ввімкнув аварійну сигналізацію та не мав при собі поліс обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 (а), 2.1 (ґ), 9.9 (б) ПДР України. Позивач звертає увагу на той факт, що докази які знаходяться в матеріалах справи на підставі, яких було прийнято оскаржуване рішення не підтверджують факту керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 та те, що він був зупинений працівниками поліції під час керування н транспортним засобом. ОСОБА_1 заперечує факт того, що він був зупинений співробітниками поліції під час руху його транспортного засобу, він тільки знаходився за кермом свого автомобіля, коли стояв. На думку Позивача, інспектором було винесено постанову на місці зупинки транспортного засобу, без надання будь-яких доказів, які підтверджували вчинення Позивачем порушення зазначеного в оскарженій постанові. Вважає, що в матеріалах справи відсутнє підтвердження факту керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , що свідчить про відсутність підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Рух по справі

Ухвалою суду від 16 березня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду з врахуванням вимог ст.286 КАС України (а.с.16).

Ухвалою суду від 20 квітня 2023 року замінено у справі неналежного відповідача на належного - Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області (а.с.55-56).

Аргументи учасників справи

Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі ті участі позивача, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Зазначив, що відповідачем не доведено правомірності складеної постанови, а так само належних доказів вчинення ним порушень ПДР.

Відповідач до суду не з`явився також. Про розгляд справи повідомлялися належним чином.

Від відповідача по справі надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що 26.02.2023 року за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 4ст. 126, ч.1 ст. 126 та ст. 125 КУпАП, інспектор ВРПП Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області майор поліції Чорба Іван Святославович виніс постанову про накладення адміністративних стягнень по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №350554. Вважають, що вищезазначена постанова інспектора є законною та складена з урахуванням норм діючого законодавства.

Від представника позивача по справі надійшла відповідь на відзив, в якій зазначив, що для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності в інкримінованих йому правопорушень, відповідачу слід довести факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 . Оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 керував транспортним, таким чином унеможливлюється притягнення останнього до відповідальності за фактом керування транспортним засобом. Знаходження за кермом транспортного засобу, яке не е в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адмінправопорушення, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно навіть від наявності ввімкненого двигуна.

Оскільки справу розглянуто без участі сторін, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАСУ у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

26.02.2022року приблизно о 13 год. 25 хв. по автодорозі Р-74 в Інгулецькому районі, що в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, водій ОСОБА_1 (надалі Позивач) керуючи транспортним засобом «Chevrolet Lacetti» д.н.з. НОМЕР_1 , здійснював рух, при цьому 01.07.2022 року Центрально - Міським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області на 1 рік був позбавлений правом керування транспортними засобами, здійснивши вимогу поліцейського не ввімкнув аварійну сигналізацію та не мав при собі поліс обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 (а), 2.1 (ґ), 9.9 (б) ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126, ч. 126, ч.1 ст. 125 КУпАП (а.с. 7).

В матеріалах справи окрім копії постанови серії БАВ № 350554 від 26.02.2023року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126, ч. 126, ч.1 ст. 125 КУпАП жодних інших доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення за ч. 4 ст. 126, ч. 126, ч.1 ст. 125 КУпАП немає. Відповідачем не долучено відеозапису на якому транспортний засіб «Chevrolet Lacetti» з д.н.з. НОМЕР_1 , здійснював рух, як зазначено в протоколі чим порушив п. 2.1 (а), 2.1 (ґ), 9.9 (б) ПДР України.

Мотивувальна частина

Позиція суду та застосовані норми права

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно зі ст.7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою, відповідно до закону, кримінальної відповідальності.

Вимогами статті 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з пункту 1 статті 247 КпАП України, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В пункті 2.1а Правил дорожнього руху зазначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

Відповідно до пункту 2.1(г) ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: на маршрутних транспортних засобах схему маршруту та розклад руху; чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення);

Пунктом 9.9 (б) ПДР України передбачено, що аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена: у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар;

Згідно з частиною 1 статті 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

. Згідно з частиною 4 статті 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказами.

Із змісту оскаржуваної постанови слідує, що позивач будучи позбавленим права керування транспортним засобом керував транспортним засобом при цьому здійснивши вимогу поліцейського не ввімкнув аварійну сигналізацію та не мав при собі поліс обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. При цьому, в оскаржуваній постанові не вбачається на що саме відповідач покликався як на підтвердження обставини щодо відсутності у позивача на час складання протоколу права керування транспортним засобом, адже в постанові не зазначено коли і ким саме ОСОБА_1 було позбавлено права керування транспортним засобом. Матеріали справи не містять інформації щодо періоду притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, коли та ким було позбавлено ОСОБА_1 прав керування транспортним засобом.

В оскаржуваній постанові також відсутні покликання на докази підтвердження факту позбавлення ОСОБА_1 прав керування транспортним засобом, постанови, тощо.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За нормою ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Однак відповідачем не було доведено належними, достатніми та допустимими доказами, що позивач порушив вимоги ПДР України.

Крім того, судом враховано положення ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII, якою передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до підпункту 9 частини 1 статті 31 Закону України від 02.07.2015 №580-VIII "Про Національну поліцію", поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 40 Закону України від 02.07.2015 №580-VIII "Про Національну поліцію", поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

В оскаржуваній постанові БАВ №350554 від 26.02.2023 року в графі «До постанови додаються» відсутні відомості про докази, які додаються на обгрунтування винесеної постанови (навіть не стоїть прочерк). Будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови не надано, зокрема, відповідачем не надано суду та не долучено до оскаржуваної постанови пояснення свідків, фото-, відеофіксації порушення позивачем правил дорожнього руху, зокрема, що відповідач здійснив вимушену зупинку, не включив аварійну сигналізацію, не виклав аварійний знак, не пред`явив страховий поліс, взагалі керував транспортним засобом. Жодних доказів, які б підтверджували факт порушення позивачем ПДР відповідачем не надано.

Так, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є предметом спору між сторонами та не може розглядати як доказ, за відсутності інших доказів на підтвердження обставин, вказаних в оскаржуваній постанові (постанова Верховного суду від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17, № рішення 73700340).

Отже, постанова у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача підлягає скасуванню, відповідно позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Отже позовна вимога ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст.222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами внутрішніх справ (Національною поліцією). При чому, від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Ч.3 ст.288 КУпАП визначено порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення і, зокрема, передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, можна оскаржити у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, посадові особи відповідного органу діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органу Національної поліції.

Використання у зазначених вище нормах формулювань від імені органів Національної поліції, вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:1) на професійну правничу допомогу;2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно з ч. 4 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У відповідності до ч. 7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Суд встановив, що ОСОБА_1 уклав з Адвокатським об`єднанням «Приват юрист» Договір про надання правової допомоги від 04.03.2023 року згідно з п. 1.1 якого Об`єднання бере на себе зобов`язання щодо надання Клієнту всіх видів правової допомоги, що визначені Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та іншим чинним законодавством України, а Клієнт зобов`язується оплачувати таку правову допомогу. Відповідно до п. 3.1 Договору за надання правової допомоги Клієнт сплачує Об`єднання винагороду в розміру визначеному Додатком до цього Договору. (а.с. 10-11)

Відповідно до Акту приймання-передачу наданих послуг згідно договору про надання правової допомоги від 04.03.2023 року складеного між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Приват юрист» в особі голови Новак А.М. 04.03.2023 року, всього надано правової допомоги на суму 2000,00 грн., з яких: підготовка та направлення адміністративного позову до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу про скасування постанови…, та участь у судовому засіданні 500грн. (а.с. 12)

Представником позивача надано суду квитанцію №1 від 04.03.2023року про сплату позивачем ОСОБА_1 2000грн. правничої допомоги одержувач адвокат Новак А.М. (а.с.13).

Відповідно до позиції, викладеної Верховним Судом у постанові від 12 вересня 2018 року у справі № 810/4749/15, підкреслено на необхідності детального аналізу та вивчення документів, поданих на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, з метою уникнення випадків її присудження за дублюючі одна одну послуги, які не мали впливу на хід розгляду справи та не потребували спеціальних професійних навиків.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що сума судових витрат на правничу допомогу, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 2000,00 грн.

Відповідач у відзиві на позовну заяву не довів необхідності зменшення заявлених витрат, а так само їх непропорційність не спростована.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, який підлягав сплаті за подання позовної заяви у справах щодо накладення адміністративного стягнення, складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на день подання позовної заяви становив 536,80грн..

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, враховуючи, що позов підлягає задоволенню, позивачу підлягає відшкодування судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 536,80 гривень.

Керуючись ст.ст. 2,9,6, 12, 19, 46, 77, 78, 90,241-246, 251, 252, 257, 268, 271, 280, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення у вигляді штрафу - задовольнити.

Скасувати постанову серії ВАБ № 350554 від 26.02.2023 року, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1,4 ст. 126 та ст. 125 КУпАП - закрити.

Судові витрати у справі а саме судовий збір в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. компенсувати за рахунок коштів, передбачених за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі його апеляційного оскарження - моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення складено 19 червня 2023 року.

Відомості про сторін:

- позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ;

- адвокат:Новак Артур Михайлович, 50027, м. Кривий Ріг, вул..Соборності, буд. 35, оф. 3;

- відповідач: Головне Управління Національної поліції в Дніпропетровській області (49101, м. Дніпро, вул. Троїцька, 20а).

Суддя: О. В. Чайкіна