Справа № 375/586/22
Суддя: Штифорук О. В.
Дата ухвалення: 2022-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 375/586/22
Провадження № 2-а/375/17/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2022 року смт Рокитне

Рокитнянський районний суд Київської області у складі - головуючого судді Штифорук О.В., при секретарі Семенюті Я.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Київській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову серії ЕАР № 5611719 від 14.07.2022 року, винесену поліцейським роти БПП в м. Біла Церква УПП у Київській області капралом поліції Довжик Аліною Петрівною, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. та закрити адміністративну справу.

В обґрунтування позову вказав, що 14.07.2022 року інспектором поліції винесено щодо позивача оскаржувану постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 5611719. Вважає вказану постанову такою, що підлягає скасуванню, оскільки висновок про скоєння позивачем правопорушення є суб`єктивною думкою інспектора, адже не є доведеним, а вимірювання швидкості проводилось приладом без стаціонарного розміщення, що суперечить ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію".

15.08.2022 року ухвалою судді прийнято справу до розгляду, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

В матеріалах справи містяться поштові повідомлення про отримання відповідачами копії ухвали про відкриття провадження з позовом та додатками, направлена на адресу позивача копія ухвала про відкриття повернулась без вручення за закінченням терміну зберігання.

22.09.2022 року від представника відповідача Сороки К.В. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. Вказаний відзив обґрунтований тим, що твердження позивача є хибними, а позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. 14.07.2022 року екіпажем патрульної поліції за допомогою вимірювача швидкості ТruCam LТI20/20 ТС 008371 виявлено порушення ПДР, а саме водій транспортного засобу «Renault Trafik» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись о 17:18 год. за адресою м. Біла Церква, вулиця Леваневського, 122 рухався зі швидкістю руху 76 км/год., перевищив встановлене обмеження швидкості на 26 км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР. Зазначено про принцип роботи лазерного вимірювача швидкості ТruCam LТI20/20 та здійснення фіксації швидкості транспортного засобу з застосуванням алгоритму шифрування АЕS, що унеможливлює підробку змісту інформації від моменту її фіксації. Вказано про правові підстави застосування лазерного вимірювача швидкості ТruCam LТI20/20 № 008371, який має сертифікат затвердження типу вимірювальної техніки, свідоцтво про повірку та експертний висновок про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування АЕS. Зазначено також, що вказаний прилад відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тож його використання відбувається як у мобільному, так і у статичному положенні. Під час вирішення справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності з дотриманням встановленої законодавством процедури та з урахуванням усіх обставин справи. Зазначено про посилання позивача на редакцію статті 40 Закону України «Про Національну поліцію», яка втратила чинність з 17.03.2021 року. Просив повністю відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

14.07.2022 року постановою серії ЕАР № 5611719, складеною поліцейським батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква Управління патрульної поліції в Київській області капралом поліції Довжик Аліною Петрівно., ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 14.07.2022 року о 17:18:12 в м. Біла Церква, вулиця Леваневського, 122, водій керуючи транспортним засобом рухався в межах населеного пункту зі швидкістю 76 км/год, чим перевищив дозволену швидкість на 26 км/год, порушив п. 12.4 ПДР Порушення швидкісного режиму в населених пунктах (дозволена швидкість не більше 50 км/год).

Наявна у справі копія постанови від 14.07.2022 року містить відомості про долучення до неї додатків (доказів): відео з нагрудної боді камери Бк 477048, а також відомості про те, що швидкість вимірювалась приладом ТruCam LТI20/20 ТС 008371.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені частиною 1 статті 122 КпАП.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП України встановлена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, що тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року №3353-XII, зокрема учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з п.п. 12.4. п. 12 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно зі ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідачем до відзиву на адміністративний позов додано копія свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/23898 від 08.11.2022 року на лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів ТruCam LТI20/20 № ТС008371, експертний висновок Держспецзв`язку, який неможливо прочитати, та сертифікат Міністерства економічного розвитку і торгівлі України серії А № 006694 (UA-MI/1-2903-2012) від 29.08.2012 року.

З долученого відеозапису правопорушення здійснений за допомогою приладу ТruCam LТI20/20 № ТС008372, який не вказаний додатком до оскаржуваної постанови та став підставою для застосування санкції в даній справі, судом встановлено, що відеозапис _р2200_0714_171737 триває 07 секунд, на відеозапису відсутній час, крім того на відеозапису не зафіксовано особу, яка перебуває за кермом автомобіля.

Також, суд звертає увагу відповідача, що з долученого відеозапису з 00:00 секунд до 00:01 секунди взагалі неможливо встановити процес вимірювання швидкості, тобто вся процедура вимірювання разом із наведенням приладу на ціль триває меньше, ніж 1 секунда, наступні 6 секунд на відеозапису зафіксований рух автомобіля.

Згідно зі статтями 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до статей 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 77 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі №524/5536/17 та від 17.07.2019 у справі №295/3099/17.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження вчинення позивачем правопорушень, передбачених частиною 1 статті 122 КУпАП, представник ДПП долучив до відзиву, постанову з фотознімком (а.с. 47), а також відеозапис правопорушення щодо кожної оскаржуваної події (DVD-R диск з відповідними матеріалами) (а. с. 44).

Судом встановлено, що на фотознімку зафіксовано частину автомобіля марки «Renault Trafik» д.н.з. НОМЕР_1 . Також на фото вказано швидкість руху вказаного транспортного засобу.

При цьому на цьому фотознімку не зафіксовано особу, яка перебуває за кермом цього автомобілю.

Також представник відповідача долучив відеозапис з вищевказаного приладу вимірювання швидкості та фотознимок. При дослідженні цього відеозапису встановлено, що на них не зображено особу, яка перебуває за кермом автомобіля, на фотознимку також неможливо встановити хто саме перебуває за кермом автомобіля.

Отже, долучені представником відповідача фотознімки та відеозаписи не містить доказів того факту, що саме позивач, керуючи транспортним засобом «Renault Trafik» д.н.з. НОМЕР_1 , 14.07.2022 року на вищевказаному відрізку ділянки, перевищив встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 26 км/год, про що зазначено у оскаржуваній постанові, чим порушив пункт 12.4 Правил дорожнього руху України, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 122 КУпАП.

Частиною 1 статті 279-1 КУпАП передбачено, що у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині 1 статті 14-2 цього Кодексу.

У свою чергу, частиною 1 статті 14-2 КупАП встановлено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Відповідальна особа, зазначена у частині 1 цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), у випадках, передбачених статтею 279-3 цього Кодексу.

Отже, відповідно до наведених норм, за загальним правилом адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, несе фізична особа, за якою зареєстровано транспортний засіб.

Водночас, статтею 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Частиною 2 статті 61 Конституції України встановлено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Необхідність індивідуалізації адміністративної відповідальності передбачена також частиною 2 статті 33 КУпАП, якою визначено, що при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. У Кодексі конкретизовано й інші конституційні принципи, зокрема принцип рівності громадян перед законом (стаття 248).

Суд також враховує рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010, ухвалене у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_5 щодо офіційного тлумачення положень частини 1 статті 14-1 КУпАП (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху), яким визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), статтю 14-1 КУпАП, яка передбачала, що до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у разі їх фіксації працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису притягаються власники (співвласники) транспортних засобів.

Крім того, відповідно до статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Тобто в Україні діє презумпція невинуватості, яка підлягає застосуванню також у справах про адміністративні правопорушення, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а, згідно з якою в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За приписами статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Вказаний вище правовий висновок наведений Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 08.07.2020 року, справа № 463/1352/16-а.

Враховуючи вищевикладене та оцінюючі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачами не було надано належних доказів на підтвердження вчинення позивачем конкретного адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, враховуючи заперечення та незгоду позивача з постановою інспектора поліції, внаслідок чого він звернувся до суду з адміністративним позовом, а також невиконання відповідачами встановленого обов`язку довести правомірність свого рішення, як такого, що відповідає вимогам ст. 2 КАС України, суд дійшов висновку за необхідне визнати протиправною та скасувати оскаржувану постанову, а отже провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Керуючись ст. 2, 6, 9, 77, 242-246, 250, 255, 262, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАР № 5611719 від 14.07.2022 р., винесену поліцейським капралом поліції БПП в м. Біла Церква УПП у Київській області Довжик А.П. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст. 122 КУпАП, за результатами якої винесено постанову від 14.07.2022 року серії ЕАР № 5611719 закрити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду через Рокитнянський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 16.01.2023 року.

Суддя О.В. Штифорук