Справа № 160/7251/23
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2023-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2023 року Справа № 160/7251/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Незалежність V» до Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
07 квітня 2023 року товариство з обмеженою відповідальністю «Незалежність V» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради, в якій просить:
В обґрунтування позовної заяви представником позивача зазначено, що 14 червня 2021 року товариство з обмеженою відповідальністю «Незалежність V» звернулось із клопотанням до Дніпровської міської ради щодо надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою по фактичному розміщенню будівлі кафе.
Дніпровська міська рада рішенням від 22 вересня 2021 року за №356/10 надала товариству з обмеженою відповідальністю «Незалежність V» дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).
Після виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення/відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) 15 листопада 2022 року товариство з обмеженою відповідальністю «Незалежність V» звернулось з відповідною заявою до відповідача щодо затвердження зазначеної технічної документації та передачі земельної ділянки товариства з обмеженою відповідальністю «Незалежність V» в оренду по фактичному розміщенню будівлі кафе.
11 січня 2023 року товариство з обмеженою відповідальністю «Незалежність V» отримало відповідь від Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради вих.№7/9-72, що у відповідності до акту обстеження земельної ділянки від 10.01.2023 року №7/2-0123 запитувана земельна ділянка вільна від забудови, на земельній ділянці відсутні залишки бетонного фундаменту. Таким чином, набуття прав на означену земельну ділянку повинно відбуватись у відповідності до статей 134-139 Земельного кодексу України на земельних торгах у формі аукціону.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 квітня 2023 року для розгляду адміністративної справи №160/7251/23 визначено суддю Олійника В.М.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2023 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2023 року, з урахуванням усунення недоліків позовної заяви, провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Департамент є виконавчим органом міської ради і правонаступником прав та обов`язків департаменту корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради та діє на підставі та в межах визначених Положенням про департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради, затвердженим рішенням міської ради від 19.10.2022 №52/28.
Відповідно до пункту 3.1.1 Положення Департамент готує проекти рішень міської ради у сфері земельних відносин.
Відповідно до пункту 3.1.7 Положення Департамент здійснює обстеження стану земельних ділянок.
Крім того, згідно рішення виконавчого комітету міської ради від 18.06.2014 №321 (зі змінами від 30.04.2015 №263) на Департамент покладені обов`язки обстеження земельних ділянок у випадку, коли розглядається питання щодо передачі цих земельних ділянок у користування.
В подальшому, Департаментом за результатами додаткового обстеження земельної ділянки було підготовлено лист від 11 січня 2023 року №7/9-72 «Про розгляд клопотання», в якому з посиланням на норми Земельного кодексу України та на підставі Акту, позивача повідомлено про неможливість підготувати проект рішення міської ради, крім того, повідомлено, що роботи згідно клопотання від 15.11.2022 вх.№36/1776 не проводяться, а документи списані до архіву.
У Листі зазначалося, що набуття прав на зазначену земельну ділянку повинно відбуватися у відповідність до статей 134-139 Земельного кодексу України на земельних торгах у формі аукціону, за результатами проведення якого укладається договір купівлі-продажу, оренди, суперфіцію, емфітевзису земельної ділянки з учасником (переможцем земельних торгів, який запропонував найвищу ціну на земельну ділянку, що продається, або найвищу плату за користування нею, зафіксовану в ході проведення земельних торгів).
Представник Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради вважає, що оскаржуваний Лист від 11.01.2023 № 7/9-72 «Про розгляд клопотання» повністю відповідає нормам законодавства та покладеним на Департамент повноваженням.
Щодо доводів відповідача, що земельна ділянка вільна від забудови, тому набуття прав на земельну ділянку повинно відбуватись на земельних торгах у відповідності до статтею 134-139 ЗК України, представник позивача зазначив.
У відповідності до статті 120 Земельного кодексу України, статті 377 Цивільного кодексу України, особа, яка набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття, згідно з принципом єдності правового статусу земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди (пункт 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 5 грудня 2018 року у справі № 713/1817/16-ц).
Державна реєстрація право власності ТОВ «Незалежність V» на нерухоме майно не скасована, право власності не припинене. Згідно цивільного законодавства, власник знищеного майна має право на поновлення майна в первісний стан на момент втрати або його знищення.
Знищення майна сталося без нашої волі та виникло через неправомірні дії іншої особи.
Крім того, відповідач не зазначає правові наслідки проведення торгів, коли право користування земельною ділянкою може бути передано третій особі, а право власності на нерухоме майно зареєстровано за ТОВ «Незалежність V».
Щодо доводів відповідача, що Рішення Дніпровської міської ради №356/10 від 22.09.2021 року про надання дозволу на розроблення технічної документації втрачає чинність, оскільки виникла невідповідність між об`єктом нерухомості розташованим на земельній ділянці та зареєстрованим правом у ДРРП, представник позивача зазначив.
Відповідно до пункту 5 статті 41 Регламенту Дніпровської міської ради, рішення ради з мотивів їх невідповідності Конституції або законам України можуть бути визнані незаконними в судовому порядку або самостійно скасовані власним рішенням.
Відповідач не надав доказів щодо скасування рішення №356/10 від 22.09.2021 року.
Тобто, якщо відповідач дійсно вважає, що прийняте рішення суперечить законодавству та/або процедурам Дніпровської міської ради, то повинен був підготувати проект рішення про скасування рішення згідно з повноваженнями Департаменту та надати на розгляд міської ради.
В матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо скасування цього рішення та/або намірів це здійснити у відповідності до положень Регламенту.
З урахуванням викладеного, представник ТОВ «Незалежність V» просить задовольнити позов в повному обсязі.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
За результатами пожежі залишився фундамент будівлі.
Наявність та розміщення будівлі кафе підтверджується договором оренди земельної ділянки від 26 травня 2011 року, технічним паспортом, договором купівлі-продажу від 16.11.2000 року за реєстровим номером 4-4203, зареєстрованим Дніпропетровським бюро технічної інвентаризації 03.01.2001 року за №2277-164.
14 червня 2021 року товариство з обмеженою відповідальністю «Незалежність V» звернулось із клопотанням до Дніпровської міської ради щодо надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою по фактичному розміщенню будівлі кафе (вхідний номер 36/3633 від 14.06.2021 року).
Дніпровська міська ради рішенням №356/10 від 22 вересня 2021 року надала товариству з обмеженою відповідальністю «Незалежність V» дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).
З матеріалів справи вбачається, що з моменту подання клопотання Дніпровською міською радою виконувались роботи з реконструкції вул.Набережної Перемоги у місті Дніпрі.
Під час цієї реконструкції були зриті комунікації для заміни труб зливових стоків та водопостачання (глибина пролягання близько 4-5 метрів), що розміщувались поруч з будівлею кафе (фундаментом). Внаслідок чого повністю знищений фундамент, а сама земельна ділянка по межах кадастрового номеру огороджена парканом.
У подальшому, після виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення/відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) 15 листопада 2022 року товариство з обмеженою відповідальністю «Незалежність V» звернулось з відповідною заявою вх.№36/1776 до відповідача щодо затвердження зазначеною технічної документації та передачі земельної ділянки ТОВ «Незалежність V» в оренду по фактичному розміщенню будівлі кафе.
Департаментом за результатами обстеження земельної ділянки було підготовлено лист від 11.01.2023 №7/9-72 «Про розгляд клопотання», у якому з посиланням на норми Земельного кодексу України та на підставі Акту, позивача повідомлено про неможливість підготувати проект рішення міської ради, крім того, повідомлено, що роботи згідно клопотання від 15.11.2022 вх.№36/1776 не проводяться, а документи списані до архіву.
У Листі зазначалося, що набуття прав на зазначену земельну ділянку повинно відбуватися у відповідності до статей 134-139 Земельного кодексу України, на земельних торгах у формі аукціону, за результатами проведення якого укладається договір купівлі-продажу, оренди, суперфіцію, емфітевзису земельної ділянки з учасником (переможцем земельних торгів, який запропонував найвищу ціну на земельну ділянку, що продається, або найвищу плату за користування нею, зафіксовану в ході проведення земельних торгів).
Вважаючи протиправною відмову Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради товариство з обмеженою відповідальністю «Незалежність V» звернулось до суду із цим позовом.
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямовані на забезпечення визнання та захист державою таких прав регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №1952-IV.
Відповідно до пункту 1, 3 частини 1 статті 2 Закону №1952-IV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;
Заявник - власник, інший правонабувач, сторона правочину, у яких виникло, перейшло чи припинилося речове право (у тому числі замовник будівництва, девелопер будівництва, управитель фонду фінансування будівництва), або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав;
Згідно пункту 3 частини 1 статті 3 Закону №1952-IV, загальною засадою державної реєстрації прав є внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом.
Частиною 2 статті 3 Закону №1952-IV передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 4 Закону №1952-IV, право власності підлягає державній реєстрації.
Згідно з частини 1 статті 5 Закону №1952-IV у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення, меліоративні мережі, складові частини меліоративної мережі.
Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради є виконавчим органом міської ради і правонаступником прав та обов`язків департаменту корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради та діє на підставі та в межах визначених Положенням про департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради, затвердженим рішенням міської ради від 19.10.2022 року №52/28.
Відповідно до пункту 3.1.1 Положення, Департамент готує проекти рішень міської ради у сфері земельних відносин.
Відповідно до пункту 3.1.7 Положення, Департамент здійснює обстеження стану земельних ділянок.
Крім того, згідно рішення виконавчого комітету міської ради від 18.06.2014 року №321 (зі змінами від 30.04.2015 №263), на Департамент покладені обов`язки обстеження земельних ділянок у випадку, коли розглядається питання щодо передачі цих земельних ділянок у користування.
В рамках покладених повноважень Департаментом за результатами обстеження земельної ділянки було підготовлено лист від 11.01.2023 №7/9-72 «Про розгляд клопотання», у якому позивача повідомлено про неможливість підготувати проект рішення міської ради, та повідомлено, що документи списані до архіву.
У Листі зазначалося, що набуття прав на зазначену земельну ділянку повинно відбуватися у відповідності до статей 134-139 Кодексу на земельних торгах у формі аукціону, за результатами проведення якого укладається договір купівлі-продажу, оренди, суперфіцію, емфітевзису земельної ділянки з учасником (переможцем земельних торгів, який запропонував найвищу ціну на земельну ділянку, що продається, або найвищу плату за користування нею, зафіксовану в ході проведення земельних торгів).
Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель врегульовано Земельним кодексом України.
За приписами частини 1 статті 35 Земельного кодексу України, громадяни України із земель державної і комунальної власності мають право набувати безоплатно у власність або на умовах оренди земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва.
Частиною 1 статті 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Згідно частини 2 статті 116 Земельного кодексу України, набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами встановлено статтею 118 Земельного кодексу України.
Відповідно до частини 6 статті 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.
У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Приписами частини 7 статті 118 Земельного кодексу України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.
Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.
У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Відповідно до частини 5 статті 46 Закону №280/97-ВР, сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.
Отже, чинним законодавством України не передбачено право суб`єкта владних повноважень змінювати встановлений законом режим (періодичність) проведення сесій рад не менше одного разу на місяць у випадку надходження на розгляд до ради документів з питань відведення земельних ділянок (зокрема, клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, проекту землеустрою на погодження або затвердження тощо). Оскільки останні являються частинами єдиного процесу відведення земельних ділянок, а тому охоплюються терміном питання відведення земельних ділянок.
Разом з тим, суд зазначає, що строк розгляду клопотання є строком виконання органом місцевого самоврядування своїх повноважень (компетенції). Цей строк разом з іншими елементами (складовими) утворюють структуру повноважень суб`єкта владних повноважень.
Недотримання строку виконання обов`язку є свідченням формального порушення реалізації повноважень, проте, повинно оцінюватися в межах причин і умов, які призвели до цього.
Недотримання строку виконання обов`язку не означає припинення повноважень органу місцевого самоврядування і втрату ним правомочності на ухвалення будь-яких рішень, в тому числі й тих, які є предметом спору у цій справі. Тому, пропуск цього строку сам по собі не свідчить про звільнення відповідної ради від обов`язку розглянути відповідне питання.
Згідно із абзацом 3 частини 7 статті 118 Земельного кодексу України, особа має право замовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки без згоди уповноваженого органу, якщо уповноважений орган у місячний строк не надав ні дозволу на його розроблення, ні мотивованої відмови у наданні такого дозволу.
Проте, цією нормою закріплено виключно право, а не обов`язок громадянина замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу та жодним чином не позбавляє його права на отримання від уповноваженого органу після спливу місячного строку дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або вмотивованої відмови у його наданні, а також права на судовий захист у випадку неможливості реалізації права на отримання відповідного дозволу (бездіяльності суб`єкта владних повноважень) або відмови у його надані після спливу місячного строку.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.01.2020 року у справі №440/1922/19.
Аналіз положень абзацу 3 частини 7 статті 118 Земельного кодексу України дає підстави для висновку, що зацікавлена особа має право замовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки без згоди уповноваженого органу протягом одного місяця від дня закінчення місячного строку з часу реєстрації клопотання у відповідному уповноваженому органі. Місячний строк, упродовж якого особа може реалізувати це право, є присічним.
Відтак, нездійснення права замовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у цей строк призводить до припинення цього права.
Використання особою права замовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки без згоди уповноваженого органу не позбавляє обов`язку відповідача розглянути заяву згідно із чинним законодавством та прийняти відповідне рішення.
Частина 6 статті 118 Земельного кодексу України передбачає відповідний перелік документів, що має бути поданий до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, а саме: клопотання, в якому зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри; графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки; погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені статтею 118 Земельного кодексу України.
Отже, якщо особою, яка звернулася до відповідного суб`єкта владних повноважень виконані всі передумови для отримання відповідного дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність, підстави для відмови у наданні такого дозволу відсутні.
Також, аналіз частини 7 статті 118 Земельного кодексу України, дає підстави для висновку, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. З іншого боку, подання зацікавленою особою документів, необхідних для розгляду клопотання, не в повному обсязі або виявлення у документах, поданих замовником, недостовірних відомостей об`єктивно перешкоджають розгляду та винесенню законного рішення про надання дозволу/вмотивованої відмови на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
У разі надання особою пакету документів, необхідних для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, з недоліками щодо комплектності, форми чи змісту, відповідний орган має право звернутися до заявника з пропозицією усунути виявлені недоліки. Така дія є правомірним способом поведінки органу і має на меті створення громадянам умов для реалізації їх прав на землю. Зазначена пропозиція щодо усунення недоліків не може вважатися відмовою у наданні дозволу у розумінні частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України. Проте, звернення з такою пропозицією не звільняє відповідний орган від обов`язку прийняти рішення щодо надання дозволу (або відмову) в межах встановленого законом місячного строку.
Відсутність рішення про надання дозволу або відмову у наданні дозволу в межах встановленого законом місячного строку свідчить про протиправну бездіяльність відповідного органу.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.12.2018 року у справі №509/4156/15-а (провадження № К/9901/7504/18).
Щодо доводу представника відповідача щодо набуття права власності позивачем на земельну ділянку у порядку визначеному статтями 134-139 Земельного кодексу України, суд зазначає наступне.
Згідно до вимог частини 1 статті 134 Земельного кодексу України, земельні ділянки державної чи комунальної власності продаються або передаються в користування (оренду, суперфіцій, емфітевзис) окремими лотами на конкурентних засадах (на земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Частина 2 статті 134 Кодексу передбачає, що не підлягають продажу, передачі в користування на конкурентних засадах (на земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності у разі: розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.
Відповідно до частини першої статті 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно з частиною першою статті 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Частинами 1, 2 статті 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Статтею 321 Цивільного кодексу України закріплено конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.
Відтак, враховуючи, що об`єкт нерухомості розміщений на земельній ділянці та перебуває у приватній власності товариства з обмеженою відповідальністю «Незалежність V», суд приходить до висновку, що застосування до спірних правовідносин порядку набуття права власності позивачем на земельну ділянку у порядку, визначеному статтями 134-139 Земельного кодексу України, не є доцільним, оскільки у розумінні положень статті 41 Конституції України, право власності є нероздільним від права користування спірною земельною ділянкою.
Суд погоджується із доводами представника позивача та зазначає, що у відповідності до статті 120 Земельного кодексу України, статті 377 Цивільного кодексу України, особа, яка набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття, згідно з принципом єдності правового статусу земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди (пункт 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 5 грудня 2018 року у справі № 713/1817/16-ц).
Відповідно до пункту 5 статті 41 Регламенту Дніпровської міської ради, рішення ради з мотивів їх невідповідності Конституції або законам України можуть бути визнані незаконними в судовому порядку або самостійно скасовані власним рішенням.
Суд при прийнятті рішення по справі також враховує, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо скасування рішення Дніпровської міської ради №356/10 від 22 вересня 2021 року про надання дозволу на розроблення технічної документації та/або намірів це здійснити у відповідності до положень Регламенту.
Відповідно до частини 4 статті 122 Земельного кодексу України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Отже, Дніпровська міська рада наділена повноваженнями щодо передачі земельної ділянки у власність або у користування, яка знаходиться на території міста Дніпра.
Згідно частини 1 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону №280/97-ВР передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.
Відповідно до статті 59 Закону №280/97-ВР, рішення місцевої ради приймаються у формі відповідних рішень, прийнятих на сесії місцевої ради та рішень виконавчого комітету.
Суд зазначає, що Лист Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради №7/9-72 від 11.01.2023 року «Про розгляд клопотання» не є рішенням Дніпровської міської ради стосовно розгляду клопотання позивача про затвердження технічної документації із землеустрою.
Дніпровська міська рада є повноважною на прийняття рішення за клопотанням позивача, виключно на пленарному засіданні Дніпровської міської ради.
За змістом частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до частин першої та другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
При обранні способу відновлення порушеного права позивача, суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.
Суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для задоволення позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Незалежність V» в повному обсязі.
Щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Керуючись ст.ст.241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Незалежність V» до Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити в повному обсязі.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України .

Суддя В.М. Олійник