Справа № 240/40406/21
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2023-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/40406/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Гурін Дмитро Миколайович

Суддя-доповідач - Моніч Б.С.

21 червня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Моніча Б.С.

суддів: Залімського І. Г. Кузьмишина В.М. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Смілянець А. Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Житомирські ласощі" на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2023 року у справі за адміністративним позовом Закритого акціонерного товариства "Житомирські ласощі" до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

У грудні 2021 року Закрите акціонерне товариство "Житомирські ласощі" звернулось до суду із позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Житомирській області:

- №3 від 03.08.2021, яким контролюючим органом встановлено несвоєчасне перерахування до бюджету військового збору, утриманого із доходу найманих працівників, неперерахування до бюджету військового збору, утриманого із доходу найманих працівників на загальну суму 794 416,92 грн;

- №3 від 03.08.2021, яким контролюючим органом встановлено несвоєчасне перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб, утриманого із доходу найманих працівників, неперерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб, утриманого із доходу найманих працівників на загальну суму 14330698,65 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржувані податкові-повідомлення-рішення є протиправними, оскільки підприємство оплачує податки і збори, заборгованість є узгодженою, тому не було підстав для прийняття податкових повідомлень-рішень, а штрафні санкції, що зазначені в оскаржуваний рішеннях, є невірно обрахованими.

ІІ. ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2023 року відмовлено в задоволенні адміністративного позову.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Як встановлено із матеріалів справи, Головним управлінням ДПС у Житомирській області у період з 17.05.2021 до 06.07.2021 було проведено документальну планову виїзну перевірку ЗАТ "Житомирські ласощі".

За результатами перевірки складено акт про результати документальної планової виїзної перевірки ЗАТ "Житомирські ласощі" від 13.07.2021 №6763/06-30-07-01/00382071 (далі - Акт перевірки), у якому зафіксовано ряд порушень податкового законодавства (Том №1, а.с. 14-90).

На підставі Акта перевірки податковим органом прийняті податкові повідомлення-рішення:

- №3 від 03.08.2021, яким за порушення пп.1.6, п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ "Інші перехідні положення", пп.168.1.2, пп.168.1.4, пп.168.1.5, п. 168.1, пп. 168.4.7, п.168.4, ст.168, пп. "а" п.176.2, ст. 176 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору та нараховано пеню, а саме: визначено суму за податковим зобов`язанням у розмірі 777932,50 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 15573,69 грн, та 910,73 грн пені. (Том №1, а.с. 112);

- №3 від 03.08.2021, яким за порушення пп.168.1.2, пп.168.1.4, пп.168.1.5, п. 168.1, пп. 168.4.7, п.168.4, ст.168, пп. "а" п.176.2, ст. 176 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та нараховано пеню, а саме: визначено суму за податковим зобов`язанням у розмірі 13994105,73 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 314400,96 грн, та 22191,96 грн пені. (Том №1, а.с. 113).

Не погоджуючись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся до суду за захистом прав та законних інтересів.

IV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що працівниками податкового органу під час перевірки було виявлено несвоєчасну сплату та несплату податку на доходи фізичних осіб та військового збору, тому орган ДПС був зобов`язаний прийняти податкові повідомлення-рішення за результатами перевірки.

Суд першої інстанції також зазначив, що нарахування штрафної санкції у заниженому розмірі не порушує прав та обов`язків позивача, у зв`язку з чим наведена обставина не може стати причиною скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Щодо правильності нарахування сум штрафних санкцій, нарахованих за несвоєчасну сплату податку на доходи фізичних осіб та військового збору суд вказав, що враховуючи терміни виплати заробітної плати на підприємстві та враховуючи те, що заборгованість по виплаті заробітної плати становила більше ніж 30 днів, відліком для застосування штрафної санкції та пені контролюючим органом взято, з урахуванням положень п.п.168.1.5. п168.1 статті 168 Податкового кодексу України, 7 число після закінчення періоду (місяць), за який було нараховано таку виплату, натомість розрахунок штрафних санкцій позивачем зроблений без урахування колективного договору підприємства, у зв`язку з чим, суми розраховані позивачем відрізняються від сум нарахованих відповідачем.

V. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач, посилаючись на норми матеріального та процесуального права, оскаржив його в апеляційному порядку з вимогою скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень має на меті узгодження вже узгоджених податкових зобов`язань, що є неприпустимим та безпідставним.

VI. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), а також, надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зі змісту апеляційної скарги встановлено, що основним мотивом скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень є те, що саме їх прийняття зумовлює узгодження вже узгоджених податкових зобов`язань.

Вказані доводи суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими з огляду на наступні правові норми.

Підпунктом 164.1.3 пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України ( в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу.

Під час нарахування доходів у формі заробітної плати база оподаткування визначається як нарахована заробітна плата, зменшена на суму страхових внесків до Накопичувального фонду, а у випадках, передбачених законом, - обов`язкових страхових внесків до недержавного пенсійного фонду, які відповідно до закону сплачуються за рахунок заробітної плати працівника, а також на суму податкової соціальної пільги за її наявності. (п.164.6 ст.164 ПК України).

Пунктом 167.1 статті 167 Податкового кодексу України встановлено, що ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Відповідно до п.п.168.1.1 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету або розрахункового документа на зарахування коштів у сумі цього податку на єдиний рахунок, визначений статтею 35-1 цього Кодексу. (п.п.168.1.2 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України).

Відповідно до п.п. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Також, відповідно до пп. 1.1. -1.6 п. 16-1 підрозділу 10 pозділу XХ Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу (пп.1.1).

Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.

Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Відповідно до п.171.1 ст.171 Податкового кодексу України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є:

а) податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні;

б) платник податку - для іноземних доходів та доходів, джерело виплати яких належить особам, звільненим від обов`язків нарахування, утримання або сплати (перерахування) податку до бюджету (п. 171.2. ст. 171 ПК України).

Підпунктом "а" п. 176.2 ст. 176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, та платники єдиного внеску зобов`язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

В силу п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Отже, вказана норма визначає, що самостійне узгодження відбувається шляхом подачі податкової декларації або уточнюючого розрахунку, позивачем зазначених доказів до суду надано не було, відтак, суд апеляційної інстанції вважає, що апелянтом не доведено факт подвійного узгодження грошового зобов`язання.

Відповідно до пп.54.3.5. п.54.3 ст. 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо: дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом.

Таким чином, під час перевірки було виявлено несвоєчасну сплату та несплату податку на доходи фізичних осіб та військового збору, а тому податковий орган був зобов`язаний прийняти податкові повідомлення-рішення за результатами проведеної перевірки.

Судом першої інстанції правильно зазначено, що позивач не спростував суть виявлених порушень, а основну суму боргу визнає, та стверджує, що здійснює оплату заборгованості, тому суд дійшов обґрунтованого висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення в частині нарахованих сум податкових зобов`язань є правомірними.

В апеляційній скарзі апелянт не порушує питання щодо неправомірності нарахування сум штрафних санкцій та пені, а тому на підставі ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції не дає оцінку вказаним обставинам.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про правомірність прийнятих податкових повідомлень-рішень, оскільки під час апеляційного розгляду не встановлено порушень їх прийняття.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судове рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному судовому рішенні, у зв`язку з чим підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

VII. ВИСНОВКИ СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Відповідно до вимог статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Згідно з частиною 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права та підстав для його скасування не вбачається, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Житомирські ласощі" залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 26 червня 2023 року.

Головуючий Моніч Б.С.

Судді Залімський І. Г. Кузьмишин В.М.