Справа № 420/7272/23
Суддя: Лебедєва Г.В.
Дата ухвалення: 2023-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7272/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Лебедєвої Г.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (надалі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (надалі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (надалі відповідач 2), в якому позивач просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України Кіровоградській області №61 від 07.03.2023 року щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 24.07.2022 року, зарахувавши до її страхового стажу всі періоди роботи, які зазначені в трудовій книжці НОМЕР_1 року на її ім`я, виданій 22.06.1979 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що у зв`язку з досягненням пенсійного віку (60 років), 24.07.2022 року позивач сформувала та подала заяву на автоматичне призначення пенсії через особистий електронний кабінет на веб- порталі е-послуг до ПФУ. За принципом екстериторіальності її заява була розглянута ГУ ПФУ в Дніпропетровській області. Рішенням №61 від 03.08.2022 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з тим, що її ім`я зазначене в трудовій книжці не співпадає з даними паспорта. Вважаючи, що відмова в призначенні її пенсію за віком є протиправною позивач звернулася на Урядову «гарячу лінію». Після цього вона отримала повідомлення від ГУ ПФУ в Херсонській області від 18.01.2023 року про те, що страховий стаж зараховано тільки з 01.01.2006 року за даними Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Встановлення тотожності прізвища, імені по батькові неоднаково вказаних у різних документах особи, не належать до компетенції органу, що призначає пенсію. В лютому 2023 року позивач отримала повідомлення ГУ ПФУ в Херсонській області від 15.02.2023 року про те, що питання стосовно зарахування до загального стажу періодів роботи згідно записів в її трудовій книжці розглядалося 08.02.2023 року тимчасовою Комісією з питань розгляду скарг громадян на рішення органів ПФУ, члени якої рекомендували відмовити її в задоволенні скарги з таких підстав. До страхового стажу не зараховані періоди роботи за наданою трудовою книжкою, оскільки на титульній сторінці книжки зазначено ім`я ОСОБА_2 (російською), а в паспорті ОСОБА_2 (російською). Крім того, періоди роботи з 22.06.1979 року по 24.12.1980 року та з 28.09.1989 року по 15.12.1989 року не зараховані у зв`язку з тим, що рік звільнення не відповідає року наказу на звільнення, дата наказу вип., місяць на звільнення виправлений, не проглядається печатка. Для підтвердження факту належності її трудової книжки НОМЕР_2 виданої 22.06.1979 року, позивач надала відповідачу експертний висновок №056/148-m від 17.02.2023 року, складений Українським бюро лінгвістичних експертиз, відповідно до якого особові імена ОСОБА_2 , а також рос. ОСОБА_2 та ОСОБА_2 є ідентичними. В березні 2023 року позивач отримала рішення від Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про відмову у призначенні пенсії. Позивач вважає рішення протиправним та таким, що належить до скасування, що стало підставою звернення до суду з вказаним позовом.

Ухвалою суду від 11.04.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано час позивачу для усунення недоліків шляхом надання до суду: уточненої позовної заяви (уточнень до позовної заяви) із врахуванням зазначеного судом у даній ухвалі (з копією для інших учасників справи).

До канцелярії Одеського окружного адміністративного суду від представника позивача надійшла уточнена позовна заява.

Ухвалою від 18.04.2023 року Одеський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі № 420/7272/23, звільнив позивача від сплати судового збору та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ст. 262 КАС України.

До канцелярії Одеського окружного адміністративного суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що 24.07.2022 року позивач вперше звернулась до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком. 03.08.2022 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийнято рішення за №61 про відмову у призначенні пенсії за віком. При цьому, позивач своїм правом щодо оскарження вищевказаного рішення не скористалась, у зв`язку із чим дане рішення залишається чинним. 28.02.2023 року позивач повторно звернулась до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком. Заяву позивача за принципом екстериторіальності розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області та 07.03.2023 року прийнято рішення №61 про відмову у призначенні пенсії позивачу. Так, відповідачем до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_3 , оскільки ім`я ОСОБА_1 , зазначене на титульній сторінці трудової книжки ( ОСОБА_2 -російською) не відповідає паспортним даним ( ОСОБА_2 - російською). До того ж, деякі періоди роботи потребували уточнення оскільки зроблені з порушенням вимог Інструкції ведення трудових книжок. На підставі вищевикладеного, листом від 10.04.2023 року Управління повідомило позивача про необхідність надання уточнюючих довідок та рішенням відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю страхового стажу 29 років.

До канцелярії Одеського окружного адміністративного суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що позивач не повинна нести тягар відповідальності через порушення посадовими особами підприємства Інструкції щодо заповнення трудової книжки. Крім того, певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

До канцелярії Одеського окружного адміністративного суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечуючи про позову представник відповідача зазначив, що рішення є правомірним та не належить до скасування. Оскільки, у позивача відсутній необхідний страховий стаж для призначення пенсії за віком.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з досягненням 60 років вона 24.04.2022 року сформувала анкету заяву на автоматичне призначення пенсії через особистий електронний кабінет на веб- порталі е- послуг до Пенсійного фонду України.

Заява позивача за принципом екстериторіальності була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Рішенням №61 від 03.08.2022 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи та з посиланням на те, що періоди роботи згідно трудової книжки не зараховано у зв`язку з тим, що ім`я позивача зазначене у трудовій книжці не співпадає з даними паспорта.

Відповідач ГУ ПФУ в Херсонській області листом від 18.01.2023 року повідомило позивача про те, що страховий стаж зараховано лише з 01.01.2006 року за даними Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Встановлення тотожності прізвища, імені, по батькові, неоднаково вказаних у різних документах особи, не належить до компетенції органу, що призначає пенсію.

Для підтвердження факту належності трудової книжки серії НОМЕР_1 виданої 22.06.1979 року, позивач надала відповідачу експертний висновок №056/148-m, відповідно до якого особові імена ОСОБА_2 , а також рос. ОСОБА_2 та ОСОБА_2 є ідентичними.

28.02.2023 року позивач повторно звернулась до органів Пенсійного фонду для призначення пенсії за віком.

Заява позивача за принципом екстериторіальності була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області.

За результатами розгляду заяви відповідач ГУ ПФУ в Кіровоградській області прийняв рішення №61, яким відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком.

В рішенні зазначено, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_4 , оскільки ім`я заявниці, зазначене на титульній сторінці трудової книжки ( ОСОБА_2 - російською) не відповідає паспортним даним ( ОСОБА_2 - російською).

Також у рішенні зазначено, що деякі періоди роботи потребують уточнення, оскільки зроблені з порушенням вимог Інструкції ведення трудових книжок:

- з 22.06.1979 по 24.12.1980, оскільки дата наказу про звільнення (24.17.08.1981) значно відрізняється від дати звільнення;

- з 28.09.1989 по 15.12.1989, оскільки запис про звільнення завірений печаткою не придатною для читання, чим порушено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників.

Позивач вважає рішення протиправним та таким, що належить до скасування, що стало підставою звернення до суду з вказаним позовом.

Вирішуючи даний публічно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 року, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (надалі - Закон №1058- ІV).

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону №1058-IV Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч.4 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»). До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, згідно статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Наказом Міністерства праці України № 58 від 29.07.1993 року затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників.

Суд зазначає, що приписами пункту 1.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 за № 58 (надалі-Інструкції № 58) передбачено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Згідно п. 2.4 Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення (пункт 2.4. Інструкції).

Пунктом 2.4 Інструкції передбачено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу або звільнення виконуються акуратно. У разі виявлення неправильного або неточного запису виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис, про що окремо зазначається у трудовій книжці.

Відповідно до пункту 2.6 Інструкції, у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (п. 4.1 Інструкції № 58).

Системний аналіз вищезазначених положень дає підстави дійти обґрунтованого висновку, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до її страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.

Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 , виданої 22.06.1979 року, трудовий стаж позивача складає понад 40 років.

Підставою для не зарахування до страхового стажу позивача стали періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_4 , оскільки ім`я заявниці, зазначене на титульній сторінці трудової книжки ( ОСОБА_2 - російською) не відповідає паспортним даним ( ОСОБА_2 - російською) та періоди з 22.06.1979 по 24.12.1980, оскільки дата наказу про звільнення (24.17.08.1981) значно відрізняється від дати звільнення; з 28.09.1989 по 15.12.1989, оскільки запис про звільнення завірений печаткою не придатною для читання, чим порушено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників.

Суд зазначає, що для підтвердження факту належності трудової книжки серії НОМЕР_1 виданої 22.06.1979 року, в матеріалах справи наявний експертний висновок №056/148-m, відповідно до якого особові імена ОСОБА_2 , а також рос. ОСОБА_2 та ОСОБА_2 є ідентичними.

Суд зауважує, що трудова книжка позивача містить всі необхідні записи про роботу у спірний період, ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження трудового стажу позивача.

Разом з тим, доказів які б спростовували спірний період трудової діяльності позивача відповідач не надав.

В контексті вищевикладеного, суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Тому, суд вважає, що відсутні підстави для їх неврахування при визначенні періоду страхового стажу позивача.

Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо вказаного періоду роботи позивача відповідачем суду не надано.

У даному випадку слід застосувати правовий висновок Верховного Суду викладений у постанові від 06 квітня 2022 року у справі № 607/7638/17, який полягає у наступному.

Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, а тому вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист в частині призначення пенсії за віком.

Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі № 754/14898/15-а та від 10 грудня 2020 року у справі №195/851/17 (2-а/195/161/17).

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, п. 4.2 Порядку приймання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (Порядок №22-1) передбачено, що при прийманні документів працівник сервісного центру: уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів.

Таким чином, відповідач при наявності сумнівів щодо належності трудової книжки позивачу та щодо підтвердження страхового стажу позивача, не навів доводів дотримання положень п. 4.2 Порядку №22-1, а також можливої відмови позивача надати додатково певні документи.

Таким чином, проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що до страхового стажу позивача необхідно зарахувати всі періоди роботи, які зазначені в трудовій книжці НОМЕР_1 року, яка видана на ім`я позивача, виданої 22.06.1979 року.

Таким чином, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про визнання рішення Головного управління Пенсійного фонду України Кіровоградській області №61 від 07.03.2023 року щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком є протиправним та таким, що належить до скасування.

Для належного захисту прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 24.07.2022 року, зарахувавши до її страхового стажу всі періоди роботи, які зазначені в трудовій книжці НОМЕР_1 року на її ім`я, виданій 22.06.1979 року.

Суд зазначає, що не надає оцінку правомірності рішення Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області №61 від 03.08.2022 року, яким відмовлено вперше позивачу у призначенні пенсії при розгляді заяви позивача від 24.07.2022 року оскільки, у позовній заяві питання щодо скасування вказаного рішення позивачем не порушується. Крім того, до суду не надано доказів скасування вказаного рішення.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи встановлені обставини справи, позовні належать до задоволення.

Суд ухвалою від 15.12.2022 року задовольнив клопотання позивача та звільнив позивача від сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Суд не здійснює розподіл судових витрат.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 76, 77, 78, 80, 120, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України Кіровоградській області №61 від 07.03.2023 року щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 24.07.2022 року, зарахувавши до її страхового стажу всі періоди роботи, які зазначені в трудовій книжці НОМЕР_1 року на її ім`я, виданій 22.06.1979 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 26.06.2023 року.

Суддя Г. В. Лебедєва