Справа № 200/71/23
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2023-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2023 року справа №200/71/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гайдара А.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 березня 2023 року у справі № 200/71/23 (суддя в І інстанції Череповський Є.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

09.01.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - ГУ ПФУ в Донецькій області) в якій просив:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Донецькій області, які полягають в безпідставному зменшенні ОСОБА_1 при перерахунку пенсії за вислугою років МВС з 01.12.2019 згідно Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ), на підставі довідки ДУ «ТМО МВС України в Донецькій області» №33/25-2480 від 16.08.2020 та рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 лютого 2022 року у справі № 200/984/22, основного розміру пенсії до 70 відсотків від розміру грошового забезпечення;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Донецької області, здійснити ОСОБА_1 при перерахунку пенсії за вислугою років МВС з 01.12.2019 згідно Закону № 2262-ХІІ, на підставі довідки ДУ «ТМО МВС України в Донецькій області» №33/25-2480 від 16.08.2020 та рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 лютого 2022 року у справі № 200/984/22, застосувати основний розмір пенсії 82 відсотків від грошового забезпечення, виплатити різницю недоотриманої пенсії починаючи з 01.12.2019.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що він перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Донецькій області та отримує пенсію відповідно до Закону № 2262-ХІІ. Розмір основної пенсії на момент її призначення становив 82 відсотки суми грошового забезпечення.

З грудня 2019 року пенсію позивача перераховано, проте основний розмір пенсії було обчислено із 70 відсотків грошового забезпечення позивача. Таким чином, відповідач зробив перерахунок пенсії позивача та безпідставно зменшив основний розмір пенсії позивача з 82 відсотків грошового забезпечення до 70 відсотків.

Позивач просив суд визнати протиправними з 01.12.2019 дії відповідача щодо зменшення раніше призначеної пенсії з 82 відсотків до 70 відсотків сум відповідних сум грошового забезпечення та зобов`язати здійснити перерахунок та виплату заборгованості з пенсії, з урахуванням основного розміру пенсії у розмірі 82 відсотки відповідних сум грошового забезпечення з 01.12.2019 до часу припинення відповідного права або зміни законодавства.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 17 березня 2023 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Донецькій області щодо зменшення ОСОБА_1 основного розміру пенсії з 01.12.2019 з 82 відсотків до 70 відсотків відповідних сум грошового забезпечення.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Донецькій області здійснити перерахунок основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019, виходячи з розміру 82 відсотки відповідних сум грошового забезпечення та виплатити різницю недоотриманої пенсії, починаючи з 01.12.2019 з урахуванням раніше виплачених сум.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року № 3668-VI, який набув чинності 01 жовтня 2011 року, було внесено зміни до низки актів, в тому числі до частини 2 статті 13 Закону № 2262-ХІІ стосовно порядку обчислення максимального розміру пенсії за вислугу років, розрахункову ставку знижено з 90 до 70 відсотків відповідних сум грошового забезпечення.

Пунктом 23 Закону України від 27.03.2014 № 1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи і створення передумов для економічного зростання в Україні», також внесено зміни до частини 2 статті 13 Закону № 2262-ХІІ, за якими максимальний розмір пенсії за вислугу років не повинен перевищувати 70 відсотків сум грошового забезпечення за будь-якою із підстав, зазначеною в статті 63 Закону № 2262-ХІІ.

На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08.02.2022 по справі № 200/984/22, яке набрало законної сили 22.09.2022, Головним управлінням з 01.12.2019 здійснено перерахунок пенсії позивачу на підставі довідки державної установ «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області» від 16.08.2021 №33/25-2480 про розмір грошового забезпечення з урахуванням відомостей про розміри всіх щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії у відповідності до вимог статті 43 і статті 63 Закону № 2262-ХІІ, положень постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі - Постанова № 988).

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 , виданий Краматорським МВ УМВС України в Донецькій області 14.07.1997 року, РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Позивач є пенсіонером органів внутрішніх справ та отримувачем пенсії відповідно до Закону № 2262-XII, перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Донецькій області.

Відповідач - ГУ ПФУ в Донецькій області, зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань за кодом , адреса зареєстрованого місцезнаходження: 84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, організаційно-правова форма - орган державної влади.

В серпні 2021 року ДУ «ТМО МВС України в Донецькій області» надіслало на адресу позивача і відповідача оновлену довідку №33/25-2480 від 16.08.2021 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , за листопад 2019 року, згідно Постанови № 988 за прирівняною посадою поліцейського, в якій зазначено, що в листопаді 2019 року грошове забезпечення поліцейських НП були значно підвищені, за рахунок того, що поліцейським виплачуються додаткові види грошового забезпечення, які не були зазначені в довідці 2017 року: надбавка за специфічні умови проходження служби в поліції - 49,44 відсотки посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за стаж служби, а також премія - 63,17 відсотків нарахованого грошового забезпечення.

29.11.2021 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Донецькій області із письмовою заявою про перерахунок пенсії за вислугу років, на підставі довідки №33/25-2480 від 16.08.2021. Розглянувши заяву ОСОБА_1 , ГУ ПФУ в Донецькій області надіслало рішення позивачу, в якому було відмовлено в перерахунку пенсії.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 08 лютого 2022 року у справі № 200/984/22 позовні вимоги до ГУ ПФУ Донецької області було задоволено: визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 06.12.2021 № 739, прийняте щодо ОСОБА_1 , зобов`язано ГУ ПФУ в Донецькій області провести з 01.12.2019 перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області» від 16.08.2021 №33/25-2480 про розмір грошового забезпечення, з урахуванням відомостей про розміри всіх щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії у відповідності до вимог ст. ст. 43 і 63 Закону № 2262-ХІІ, положень Постанови № 988, та провести виплату перерахованої пенсії за вирахуванням виплачених сум.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 лютого 2022 року у справі № 200/984/22 набрало законної сили 22 вересня 2022 року.

На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08.02.2022 по справі № 200/984/22, яке набрало законної сили 22.09.2022, ГУ ПФУ в Донецькій області з 01.12.2019 здійснено перерахунок пенсії позивачу на підставі оновленої довідки державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області» від 16.08.2021 №33/25-2480 про розмір грошового забезпечення з урахуванням відомостей про розміри всіх щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії у відповідності до вимог статті 43 і статті 63 Закону № 2262-ХІІ, положень Постанови № 988.

Відповідно до протоколу за пенсійною справою 30467 від 25.01.2023 позивачу зменшено розмір грошового забезпечення до 70 відсотків.

Листом ГУ ПФУ б/н від 28.09.2022 року позивачу відмовлено в перерахунку пенсії виходячи з 82 відсотків сум грошового забезпечення.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень частини 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до преамбули Закону № 2262-XII, цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Закон має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України.

Держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Згідно ч. 3 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ, пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом «а» частини 1 статті 13 Закону № 2262-XII, в редакції, що діяла на час призначення пенсії, передбачено, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону № 2262-XII (в редакції Закону що діяла на час призначення позивачу пенсії), максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 % відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1 - 100 процентів, до категорії 2- 95 процентів.

Отже, максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 % відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

Пунктом 8 розділу II Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі - Закон № 3668-VI), який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, та пунктом 23 розділу II Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» (далі - Закон № 1166-VII), який набрав чинності з 1 травня 2014 року, до частини 2 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» було внесено зміни та цифри «90» замінено цифрами «80», а цифри «80» замінено цифрами «70» відповідно.

Тобто, зміна встановленого Законом максимального розміру пенсії відбулася вже після призначення позивачу пенсії.

Статтею 22 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

З аналізу викладених норм слідує, що при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Внесені Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» зміни до частини другої статті 13 Закону щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70 % від сум грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедура призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Слід зазначити, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.99 №8-рп/99 у справі щодо права на пільги, від 20.03.2002 №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою в постанові від 24.04.2018 у справі №686/12623/17 (К/9901/849/17).

Також такий висновок узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду з аналогічними правовідносинами від 16 лютого 2022 року у справі № 200/7786/19-а. В п.п.69-71 постанови ВП ВС зазначено:

«69. Таким чином, відсотковий розмір пенсії до відповідних сум грошового забезпечення при її призначенні установлюється статтею 13 Закону № 2262-ХІІ саме на час призначення пенсії. Натомість розміри складових грошового забезпечення, з яких обчислюється пенсія при її перерахунку на підставі статті 63 Закону № 2262-ХІІ, визначаються на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

70. Як убачається з наведених у пунктах 43-48 цієї постанови норм, складові грошового забезпечення, з яких обчислюється та перераховується пенсія, та їх розміри, не є сталими і регулюються постановами Кабінету Міністрів України.

71. Водночас відсоткове співвідношення раніше призначеної відповідно до статті 13 Закону № 2262-ХІІ пенсії до відповідних сум грошового забезпечення є сталим, оскільки установлюється на день призначення пенсії».

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Тому, внесені Законами № 3668-VI та №1166-VII зміни до частини 2 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 80% та 70% грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, а мають застосовуватися лише виключно при призначенні нових пенсій.

Враховуючи викладене, місцевий суд дійшов правильного висновку про безпідставне зменшення відповідачем відсотку грошового забезпечення відповідача з 82 відсотків, як було встановлено при призначенні пенсії, до 70 відсотків при здійсненні перерахунку пенсії на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 лютого 2022 року у справі № 200/984/22.

Враховуючи викладене, місцевий суд дійшов правильного висновку про задоволення адміністративного позову.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahalv. TheUnitedKingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02). Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Таким чином, враховуючи те, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом та сприяти реальному відновленню порушеного права, беручи до уваги приписи ст. 9 КАС України, приймаючи до уваги відзив на позовну заяву відповідача, докази наявні у матеріалах справи, а також з аналізу норм чинного законодавства, суд приходить висновку про ефективність обраного позивачем способу захисту та відновлення своїх прав.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 березня 2023 року у справі № 200/71/23 - залишити без змін.

Повне судове рішення - 27 червня 2023 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

А. В. Гайдар