Справа № 520/12127/22
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2023-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Бідонько А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2023 р. Справа № 520/12127/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Чалого І.С. , Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 20.02.2023, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022 по справі № 520/12127/22

за позовом ОСОБА_1

до Голови Національного агентства з питань запобігання корупції Новікова Олександра Федоровича

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Голови Національного агентства з питань запобігання корупції Новікова Олександра Федоровича, у якому просив:

-визнати бездіяльність голови НАЗК О.Новікова щодо не здійснення дій стосовно функціонування, до цього часу, Єдиного порталу повідомлень викривачів неправомірною, такою що перешкоджає належному розгляду повідомлень викривачів, які подаються викривачами до антикорупційних органів та до посадових осіб, на яких покладено обов`язок по запобіганню корупції

-зобов`язати голову НАЗК О. Новікова, здійснити початок роботи Єдиного порталу повідомлень викривачів, встановивши строк виконання рішення суду - протягом тиждня, від часу вступу рішення суду в силу.

-визнати дії голови НАЗК О.Новікова щодо публічного надання обіцянки впровадження в життя функціонування Єдиного порталу повідомлень викривачів до кінця літа 2021 року неправомірними, такими що ввели в оману суспільство України та Уряд США.

-зобов`язати голову НАЗК О. Новікова в подальшому утримуватись від надання будь яких публічних обіцянок про наміри вчинити НАЗК будь які дії.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 20.02.2023 року позовну заяву повернуто позивачу.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування фактичних обставин справи просив скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що довідка УПФУ в Харківській області від 10.02.2022 року є довідкою про його доходи, яких не існує, у зв`язку із тим, що позивач отримує виключно пенсію. Згідно висновків Конституційного Суду України (справа №1-6/2018) пенсія не є доходом, а є соціальною виплатою. Крім того зазначив, що суд першої інстанції відмовив у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, зобов`язав сплатити судовий збір у розмірі 992,40, виключивши право надати додаткову довідку про доходи.

Відповідач правом а подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до ч. 2 ст. 312 КАС України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 5-7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву на підставі п. 1 ч. 4 статті 169 КАС України, суд першої інстанції виходив з того , що у строк , встановлений судом, недоліки позовної заяви позивачем не усунуті.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо повернення позовної заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Приписами ч.1 ст. 161 КАС України визначено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з ч.ч.1-3 ст. 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, поверненню позовної заяви передувало вирішення судом першої інстанції клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору.

У зазначеному клопотанні позивач просив суд звільнити його від сплати судового збору за подання позовної заяви відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір», посилаючись на скрутне матеріальне становище. На підтвердження зазначеної обставини апелянт додав копію довідки про доходи від 10.02.2022 № 8977 0347 9199 8918 Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, відповідно до якої позивач перебуває на обліку на отримує пенсію за віком, сума пенсії за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 складає 32 009,20 грн.

Суд першої інстанції, залишаючи клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору без задоволення, зазначив, позивачем не надано суду належних доказів того, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача за попередній календарний рік.

За правилами статті 132 КАС, судовий збір належить до судових витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, які несуть сторони в судах усіх рівнів.

При цьому, процесуальна норма частини 2 статті 132 КАС є бланкетною та в частині визначення розміру судового збору, порядку його сплати, повернення і звільнення від сплати, ця норма відсилає до Закону України "Про судовий збір".

Закон України "Про судовий збір" є спеціальним законом, який визначає підстави для звільнення від сплати судового збору та пільги щодо його сплати, а отже, саме правові приписи, закріплені в наведеному Законі, підлягають застосуванню під час вирішення питання щодо звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про судовий збір" судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене Законом України "Про судовий збір" (стаття 2 цього Закону).

Стаття 8 Закону України «Про судовий збір» врегульовує питання щодо відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону України «Про судовий збір», ураховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача-фізичної особи за попередній календарний рік.

Отже, звільнення від сплати судового збору, є не обов`язком суду, а саме його повноваженням як формою суддівського розсуду, який може бути реалізований за наявності певних обставин.

Норми частини 1 та 2 статті 8 Закону України «Про судовий збір» є диспозитивними і встановлюють не обов`язок, а повноваження суду на власний розсуд звільнити особу від сплати судового збору (відстрочити, розстрочити його сплату або зменшити його розмір).

Подібна за змістом правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 460/16272/21.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» вказав: «Суд ще раз нагадує, що він ніколи не виключав можливості того, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Більше того, Суд вважає, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах. Таким чином, вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції».

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним з точки зору його практичного забезпечення. У зазначеній вище справі «Golder проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ зазначив, що вказане право в силу своєї природи вимагає державного регулювання (яке може змінюватися залежно від місця та часу, з урахуванням потреб і ресурсів як суспільства, так і конкретних осіб). Разом з тим, таке врегулювання не повинно завдавати шкоди змісту цього права та конкурувати з іншими правами, встановленими Конвенцією.

Колегія суддів зазначає, що до суду першої інстанції, в підтвердження скрутного майнового стану ОСОБА_1 надано лише довідку Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 10.02.2022 про доходи позивача за період з 01.01.2021 по 31.12.2021. Інших доказів не надано, як і не зазначено не можливості їх надання.

Надаючи оцінку застосуванню судом першої інстанції диспозитивних повноважень під час вирішення питання про звільнення скаржника від сплати судового збору, колегія суддів зазначає, що розмір отриманої позивачем протягом 2021 року пенсії складає 32 009,20 грн., а розмір судового збору за подання вищезазначеної позовної заяви складає 992,40 грн., отже, не перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для відмови у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви по справі №520/12127/22.

Верховний Суд, зокрема у справах №826/15498/18 (постанова від 10 лютого 2021 року) та № 826/1561/18 (постанова від 31 січня 2019 року), аналізуючи подані скаржниками докази на вимогу суду щодо звільнення від сплати судового збору, дійшов висновку, що відомості з державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, є належним доказом при встановленні майнового стану згідно вимог частини 1 статті 8 закону України «Про судовий збір».

Крім того, звертаючись до апеляційного суду позивачем також було заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору, до якого в подальшому на вимогу суду надано також і відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків №2023-23-00726 від 24.02.2023 року, з яких вбачається, що з першого по четвертий квартал 2022 року інформація про доходи ОСОБА_1 відсутня.

Колегія суддів зазначає, що позивач не обмежений був у поданні до суду першої інстанції відомостей про майновий стан, на зразок тих, що було подано до суду апеляційної (відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків).

Аналогічних правових висновків дійшов і Верховний Суд у постанові від 09.02.2023 у справі №295/14365/19.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів не встановила порушення судом першої інстанції норм процесуального права та/або безпідставного повернення позовної заяви ОСОБА_1 за результатом розгляду клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України»(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що судом ухвалено судове рішення з додержанням норм процесуального права, законне і обґрунтоване, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 20.02.2023 по справі № 520/12127/22 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді І.С. Чалий І.М. Ральченко