Справа № 400/1632/23
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2023-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті касаційного провадження

22 червня 2023 року

м. Київ

справа № 400/1632/23

адміністративне провадження № К/990/20126/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П.,

перевірив касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1

на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2023 року (колегія у складі суддів Косцової І.П., Осіпова Ю.В., Скрипченка В.О.)

у справі № 400/1632/23

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

УСТАНОВИВ:

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_1; відповідач), у якому просив:

- визнати протиправною відмову відповідача у виготовленні та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі - ГУ ПФ України в Миколаївській області) довідки про розмір грошового забезпечення станом на 29.02.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023 з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18;

- зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 надати довідки до ГУ ПФ України в Миколаївській області про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії починаючи з 01.02.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023, визначивши та вказавши у довідках збільшений розмір щомісячного грошового забезпечення, отриманий шляхом множення відповідного тарифного коефіцієнта, згідно з штатною посадою і військового звання (згідно з додатків до Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова КМУ № 704) та наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам) на розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, згідно Закону України від 14.11.2019 № 294-ІХ «Про Державний бюджет України на 2020 рік», Закон України від 15.12.2020 № 1082-ІХ «Про Державний бюджет України на 2021 рік», Закон України від 02.12.2021 № 1928-ІХ «Про Державний бюджет України на 2022 рік» та Закон України від 03.11.2022 № 2710-ІХ «Про Державний бюджет України на 2023 рік», із зазначенням відомостей про розміри усіх щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премії, для здійснення обчислення та перерахунків основного розміру пенсії з 29.02.2020.

Миколаївський окружний адміністративний суд рішенням від 17.03.2023 задовольнив позов частково:

- визнав протиправною відмову ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо підготовки та наданні до ГУ ПФ України в Миколаївській області оновлених довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022 для перерахунку пенсії з 01.02.2020, 01.02.2021, 01.02.2022;

- зобов`язав ІНФОРМАЦІЯ_1 підготувати та надати до ГУ ПФ України в Миколаївській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2020 відповідно до ст. 43 і 63 Закону України від 09.04 1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ), ст. 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII), Постанови КМУ № 704 щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт, та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для обчислення та перерахунку пенсії з 01.02.2020;

- зобов`язав ІНФОРМАЦІЯ_1 підготувати та надати до ГУ ПФ України в Миколаївській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2021 відповідно до ст. 43 і 63 Закону № 2262-ХІІ, ст. 9 Закону № 2011-XII, Постанови КМУ № 704 щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт, та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для обчислення та перерахунку пенсії з 01.02.2021;

- зобов`язав ІНФОРМАЦІЯ_1 підготувати та надати до ГУ ПФ України в Миколаївській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2022 відповідно до ст. 43 і 63 Закону № 2262-ХІІ, ст. 9 Закону № 2011-XII, Постанови КМУ № 704 щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт, та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для обчислення та перерахунку пенсії з 01.02.2022;

- відмовив у задоволенні іншої частини позовних вимог;

- стягнув за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 відшкодування судового збору у сумі 536,80 грн, сплачений квитанцією від 27.02.2023 № 0.0..1.

Відповідач оскаржив таке рішення в апеляційному порядку.

П`ятий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 19.05.2023 відмовив ІНФОРМАЦІЯ_1 у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору, повернув апеляційну скаргу відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

05.06.2023 до Верховного Суду від ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшла касаційна скарга, у якій, із посиланням на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.05.2023.

Як на підставу касаційного оскарження покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 не має достатнього та своєчасного фінансування витрат ТЦК та СП на оплату судового збору, вимушений щоразу звертатися до Фінансово-економічного управління командування Сухопутних військ Збройних сил України із заявою щодо фінансування витрат. З 03.01.2023 на рахунку центру комплектування за КЕК 2800 відсутні кошти для сплати судового збору. Несплата судового збору не залежить від дій ІНФОРМАЦІЯ_1.

Перевіряючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження, Суд виходить з такого.

За правилами п. 1 ч. 5, ч. 6 ст. 296 КАС України до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору. Якщо апеляційна скарга подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення від сплати цього платежу.

Згідно з ч. 2 ст. 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Із Єдиного державного реєстру судових рішень слідує, що П`ятий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 08.05.2023 відмовив у задоволенні клопотання ІНФОРМАЦІЯ_1 про відстрочення сплати судового збору; залишив апеляційну скаргу відповідача без руху.

ІНФОРМАЦІЯ_1 на виконання ухвали суду подав до суду повторно клопотання про відстрочення сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17.03.2023 до ухвалення судового рішення у справі.

Частиною 1 ст. 133 КАС України передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

За практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) вимога сплатити судовий збір не порушує право заявників на доступ до правосуддя. У справі "Шишков проти Росії" ("Shishkov v. Russia", заява № 26746/05, п.108-112) ЄСПЛ наголошує, що право на доступ до суду не є абсолютним та може бути обмеженим; це допускається, оскільки право доступу за своєю природою вимагає державного регулювання, що може змінюватися в часі та на місці відповідно до потреб та ресурсів громади та окремих осіб ("Ashingdane v. the United Kingdom", Заява № 8225/78, п. 57).

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за КЕК 2800 "Інші поточні платежі", розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору.

Тому, обставини, пов`язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору суб`єктами владних повноважень, не є об`єктивними та непереборними підставами, які перешкоджають оскаржити судові рішення в межах встановленого законодавством строку касаційного оскарження, та не є обмеженнями у доступі до правосуддя у розумінні ст. 55 Конституції України.

Суд відповідно до ст. 133 КАС України має дискрецію у вирішенні питання зменшення розміру судових витрат або звільнення від їх оплати, відстрочення та розстрочення судових витрат. Тому заявлення суб`єктом владних повноважень відповідного клопотання не зобов`язує суд апеляційної інстанції вирішувати таке клопотання на користь заявника.

У такому разі, П`ятий апеляційний адміністративний суд мав підстави відмовити ІНФОРМАЦІЯ_1 у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору та повернути апеляційну скаргу.

З огляду на викладене, Суд вважає, що правильне застосовування судом апеляційної інстанції п. 1 ч. 4 ст. 169, ч. 2 ст. 298 КАС України є очевидним.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом п. 2 ч. 2 цієї ж статті у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Дія зазначеної норми поширюється, зокрема, на ухвали суду апеляційної інстанції, перелік яких наведений у ч. 3 ст. 328 КАС України. До цього переліку належить й ухвала суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги.

За таких обставин, Суд вважає, що касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.05.2023 слід визнати необґрунтованою, що є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 333 КАС України.

Керуючись ст. 328, 332, 333, 359 КАС України, Суд,-

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2023 року у справі № 400/1632/23.

2. Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами надіслати особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя В.М. Кравчук

Суддя А.А. Єзеров

Суддя О.П. Стародуб