Справа № 522/2925/23
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2023-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2023 р.м. ОдесаСправа № 522/2925/23

Перша інстанція: суддя Бондар В.Я.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Турецької І. О.,

суддів Шевчук О. А., Лук`янчук О. В.

за участі секретаря Алексєєвої Н. М.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, в особі Управління патрульної поліції у Вінницькій області про скасування постанов про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття справ про адміністративне правопорушення

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

14 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Департаменту патрульної поліції, в особі Управління патрульної поліції у Вінницькій області (далі - УПП у Вінницькій області), в якому просив скасувати постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 15.07.2022:

- серії ДПО18 №789334, відповідно до якої встановлена відповідальність за частиною 1 статті 122 КУпАП в сумі 340 грн.;

- серії ДПО18 №789375, відповідно до якої встановлена відповідальність за частиною 6 статті 121 КУпАП в сумі 850 грн.

Також позивач просив закрити справи про адміністративні правопорушення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 заявив, що наведені вище постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 15.07.2022 були прийняті УПП у Вінницькій області за результатами розгляду його скарги на постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 28.06.2022.

За його твердженням, йому не було відомо про прийняття вказаних постанов, а тому запис посадової особи УПП у Вінницькій області про те, що він відмовився від підпису є незаконним.

Також доводами позову є те, що відеозапис правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху не містить відомості, хто перебував за кермом автомобіля Mersedes Benz з номерним знаком НОМЕР_1 , який був зупинений за перевищення швидкості. З цього відео, як вважає позивач чутно, що в дискусії, яка виникла між патрульним поліцейським та пасажирами, що знаходилися у вказаному автомобілі, приймав участь працівник автосалону, якому надано право розпоряджатися даним транспортним засобом, а тому звинувачення його у керуванні транспортним засобом з номерним знаком, що не належить цьому засобу, є безпідставним.

До того ж, ОСОБА_1 указував, що відео з пристрою TruCam не містить відображення швидкості та взагалі відсутні докази, що ним, вчинені адміністративні правопорушення.

Окрім того, ОСОБА_1 звертає увагу суду, що УПП у Вінницькій області відмовило перенести розгляд адміністративних справ за місцем його проживання, адже він не мешкає в м. Винниця.

Узагальнюючи викладене, позивач указує, що дії працівників патрульної поліції є протиправними, має місце фальсифікація даних, внесених до постанов про адміністративне правопорушення.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20 березня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Суд скасував постанови УПП у Вінницькій області про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії від 15 липня 2022 року серії ДПО18 №789334 та серії ДПО18 №789375, за якими ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП та за частиною 6 статті 121 КУпАП.

Справи про адміністративні правопорушення суд закрив.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що справа про адміністративне правопорушення була розглянута УПП у Вінницькій області за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в порушення частини 1 статті 268 КУпАП, яка унормовує, що справу про адміністративне правопорушення може бути розглянуто за відсутності особи лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи.

Водночас, на думку суду, позивача не було сповіщено про розгляд справ про адміністративні правопорушення, оскільки з цього приводу відсутні достовірні докази.

При цьому, суд першої інстанції поважав неналежним доказом, наданий УПП у Вінницькій області диск з аудіозаписом про повідомлення ОСОБА_1 , засобами телефонного зв`язку, про розгляд справ про вчинені ним адміністративні правопорушення, оскільки з цього аудиозапису неможливо встановити, що телефонну розмову вів працівник поліції.

Також суд першої інстанції звернув увагу на те, що в оскаржуваній постанові від 15.07.2022 серії ДПО18 №789375 невірно вказано прізвище позивача замість « ОСОБА_2 » помилково вказано « ОСОБА_3 ».

Далі, суд першої інстанції зазначив, що відмітка про відмову від отримання спірних постанов є такою, що не відповідає дійсності, оскільки позивач не був присутній під час розгляду справ про адміністративне правопорушення.

Зі змісту рішення суду першої інстанції випливає, що він не досліджував по суті інкриміновані позивачу правопорушення, передбачені частиною 1 статті 122 КУпАП та частиною 6 статті 121 КУпАП, оскільки численні недоліки процедури розгляду справ про адміністративні правопорушення, допущені УПП у Вінницькій області, є підставами для скасування спірних постанов.

Також, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, суд вважав, що справи про адміністративні правопорушення належить закрити.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням, Департамент патрульної поліції, в особі УПП у Вінницькій області, подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також на неправильне застосуванням норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Обґрунтування вимог апеляційної скарги складається з того, що позивача було в телефонному режимі (телефонограмою) повідомлено про розгляд справ про адміністративні правопорушення.

Скаржник звертає увагу, що з аудіозапису вбачається представлення працівника поліції перед позивачем, останній не заперечував, що розмовляє саме з працівником поліції. Також вбачається неодноразове прохання позивача про перенесення справи на іншу дату.

Щодо неправильного зазначення прізвища позивача у постанові від 15.07.2022 серії ДПО18 №789375 скаржник указує, що така помилка не може бути підставою для звільнення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 , скориставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу, указує на те, що при новому розгляді справ про адміністративне правопорушення, працівник поліції мав сповістити про час, дату та місце розгляду справи, а справи мали розглядатися в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Однак, на його думку, такого суб`єкт владних повноважень не дотримався.

Також позивач зазначає про те, що суб`єкт владних повноважень не розглянув його вимогу про розгляд справи за місцем проживання.

Представник апелянта в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився, належним чином сповіщений про дату, час та місце судового розгляду справи.

Позивач в судовому засіданні суду апеляційної інстанції проти апеляційної скарги заперечив та просив рішення суду залишити без змін.

Відповідно до частини 2 статті 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Фактичні обставини справи.

28.06.2022 о 10:52 год., під час несення служби на автомобільній дорозі АД М-30 377 км (с. Якушинці), у населеному пункті, позначеному дорожнім знаком 5.45 «Початок населеного пункту» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі Правила дорожнього руху) екіпажом УПП у Вінницькій області, за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС0008446) встановлено, що водій транспортного засобу Mersedes Benz з номерним знаком НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 78 км/год., перевищуючи встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 28 км/год., тобто більш ніж на 20 км/год., чим порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху (а.с.93-95).

Також було встановлено, що номерний знак НОМЕР_1 не належить зупиненому автомобілю, а належить транспортному засобу MAN TGA 18.440.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме: порушення вимог пункту 12.4 Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 122 КУпАП та підпункту «в» пункту 2.9 Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена частиною 6 статті 121 КУпАП, УПП у Вінницькій області прийняло рішення про прийняття постанов про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень.

За результатом розгляду справ про адміністративні правопорушення прийнято дві постанови про накладення адміністративного стягнення від 28.06.2022:

- серії ДПО18 №789321 щодо вчинення порушення передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП в сумі 340 грн.;

- серії УАР №5540515 щодо вчинення порушення передбаченого частиною 6 статті 121 КУпАП в сумі 850 грн.

При цьому, формулювання правопорушення відповідальність за яке передбачене частиною 6 статті 121 КУпАП було таким: «водій керував транспортним засобом без номерного знаку».

29.06.2022 ОСОБА_1 , використовуючи досудовий порядок вирішення спору, звернувся зі скаргою до УПП у Вінницькій області в якій, зокрема, просив скасувати вказані вище постанови про накладення адміністративного стягнення від 28.06.2022.

За результатом розгляду цієї скарги УПП у Вінницькій області скасувало постанови про накладення адміністративного стягнення від 28.06.2022, у зв`язку з такими виявленими помилками:

невірно зазначений кілометр автомобільної дороги, невірно вказано час, суть і обставини правопорушення, оскільки вказано, що водій керував транспортним засобом без номерного знаку, проте номерний знак НОМЕР_1 був наявний, однак належав іншому транспортному засобу.

Справи про адміністративні правопорушення були передані на новий розгляд.

Листом від 08.07.2022 ОСОБА_1 було повідомлено про скасування вказаних постанов.

15.07.2022 УПП у Вінницькій області, за результатом розгляду скарги ОСОБА_1 , прийняло нові постанови про накладення на нього адміністративного стягнення:

- серії ДПО18 №789334 за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП в сумі 340 грн.;

- серії ДПО18 №789375 за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 6 статті 121 КУпАП в сумі 850 грн.

07.02.2023 у додатку «Дія» позивач отримав відомості щодо відкриття 2-х виконавчих проваджень. Ознайомившись з виконавчими провадженнями дізнався про спірні постанови, які прийняті 15.07.2022.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляції, з огляду на таке.

На думку колегії суддів, ключовим питанням в межах даної справи є доведення вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 122 КУпАП та частиною 6 статті 121 КУпАП, оскільки позивач заперечує факт перебування за кермом автомобіля, який був зупинений працівниками поліції.

Звертаючись до правових норм, які встановлюють права та обов`язки водія як учасника дорожнього неухильно дотримуватися Правил дорожнього руху, колегія суддів встановила таке.

Положеннями статті 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до пункту 12.4 Правил дорожнього руху у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно з частиною 1 статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину ,

тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 2.9 (в) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу.

За правилами частини 6 статті 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом з номерним знаком, що не належить цьому засобу ,

тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 статті 9 КУпАП встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За правилами статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 1 статті 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно частини 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Аналіз наведених вище положень чинного законодавства дає підстави для висновку, що вина водія у порушенні Правил дорожнього руху повинна доводитись суб`єктом владних повноважень певними доказами, серед яких показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, пояснення свідків тощо.

Водночас, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку.

Так, матеріали справи містять фото на яких видно, що перевищення швидкості транспортним засобом Mersedes Benz з номерним знаком НОМЕР_1 зафіксовано лазерним вимірювачем TruCAM № TC 008446. З даних документів випливає, що дозволена у відповідному населеному пункту швидкість складає 50 км/год, а безпосередньо швидкість вказаного автомобіля 78 км/год. Міститься також відстань до автомобіля (193,7 м).

Водночас, ОСОБА_1 заперечує факт керування автомобілем Mersedes Benz з номерним знаком НОМЕР_1 .

Суб`єкт владних повноважень надав лише відеозапис на якому зафіксовано рух транспортного засобу Mersedes Benz з номерним знаком НОМЕР_1 з перевищенням дозволеної швидкості. Однак не надано доказів, що за кермом вказаного транспортного засобу перебував саме позивач.

Отже, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості встановити вину ОСОБА_1 у перевищенні встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину та керування транспортним засобом з номерним знаком, який не належить цьому транспортному засобу.

Окрім того, варто уваги, що фото, надані УПП у Вінницькій області, які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, містять суперечливі дані. Так, на вказаних фото зафіксовано, що ОСОБА_1 вийшов з транспортного засобу на вимогу патрульного поліцейського раніше ніж автомобіль, де він знаходився був зупинений.

Пояснюючи обставини чому на фото зафіксовано, що він вийшов з автомобіля зі сторони водія, ОСОБА_1 зазначив, що даний автомобіль обладнаний трьома передніми посадковими місцями, а відтак, сидячи біля водія йому зручно було вийди з двері з боку водія.

Із відеозапису, який був наданий ОСОБА_1 випливає, що одразу після того, як транспортний засіб був зупинений, він заперечував обставин, що був за кермом автомобіля Mersedes Benz з номерним знаком НОМЕР_1 , наголошував, що керував цим автомобілем працівник автосалону, куди він звернувся для покупки цього транспортного засобу.

Наведені обставини, УПП у Вінницькій області не спростувало.

Також викликає питання, чому працівники патрульної поліції не зазначили відомості про наявність у особи, яка керувала транспортним засобом, реєстраційного свідоцтва та відомості про належні цьому транспортному засобу номерні знаки.

У справі Barbera, Messeque and Jabardo v. Spain (скарга № 10590/83 від 6 грудня 1988 року) Європейський суд з прав людини, зазначив, що докази, покладені в основі висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (справа Daktaras v. Lithuania, скарга № 42095/98).

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Правова природа адміністративної відповідальності по своїй суті аналогічна кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі Надточій проти України (скарга № 7460/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу про адміністративні правопорушення (п. 21 рішення).

Крім того, у рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 Конституційного Суду України дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. (п. 4.1)

Оскільки відповідачем не надано доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративних правопорушень, а всі сумніви стосовно доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про недоведеність належними та допустимими доказами вчинення позивачем інкримінованого адміністративного правопорушення та як наслідок неправомірність притягнення його до адміністративної відповідальності.

Крім того, колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що аудіозапис не підтверджує завчасне сповіщення позивача про розгляд справ про адміністративні правопорушення.

Водночас, стаття 268 КУпАП передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Однак, суб`єктом владних повноважень не було дотримано вимоги даної статті.

Щодо доводу суду першої інстанції про те, що в оскаржуваній постанові від 15.07.2022 серії ДПО18 №789375 невірно вказано прізвище позивача замість « ОСОБА_2 » помилково вказано « ОСОБА_3 » слід зазначити таке.

Дійсно, така помилка існує, але слід погодитися зі скаржником, що це є опискою, яка не впливає на суть спірних рішень.

Також доводом суду першої інстанції є те, що відмітка про відмову від отримання спірних постанов є такою, що не відповідає дійсності, оскільки позивач не був присутній під час розгляду справ про адміністративне правопорушення.

З цим твердженням слід погодитися, оскільки сторони не заперечують того факту, що позивач не був присутній під час розгляду справ про адміністративне правопорушення та не отримував спірні постанови.

У позові та відзиві на апеляцію ОСОБА_1 вважав, що УПП у Вінницькій області порушило приписи частини 1 статті 276 КУпАП, відмовивши йому в задоволенні заяви розглядати справу за його місцем проживання.

Аналізуючи наведену норму, яка встановлює, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, статтями 121 126 КУпАП (коли правопорушення вчинено водієм), можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників, колегія суддів дійшла висновку, що це питання вирішується на розсуд органу, який розглядає справу про адміністративне правопорушення.

За такого правового регулювання, не можна вважати, що УПП у Вінницькій області, розглянувши справу про адміністративне правопорушення за місцем його вчинення, діяло всупереч вимог частини 1 статті 276 КУпАП.

Враховуючи викладене, зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо протиправності спірних постанов по справі про адміністративне правопорушення від 15 липня 2022 року.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Стаття 272 КАС України встановлює особливості оскарження даної категорії справ та встановлює, що судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст. ст. 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, в особі Управління патрульної поліції у Вінницькій області про скасування постанов про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття справ про адміністративне правопорушення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя О. А. Шевчук

суддя О. В. Лук`янчук