Справа № 160/19256/22
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2023-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 червня 2023 року

м. Київ

справа № 160/19256/22

адміністративне провадження № К/990/21603/23

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Юрченко В.П., перевіривши касаційну скаргу Акціонерного товариства "Дніпроазот" на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.03.2023 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 30.05.2023 у справі №160/19256/22 за позовом Акціонерного товариства "Дніпроазот" до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, про про визнання протиправним та скасування рішення, визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Дніпроазот» звернулось до суду з позовом про:

- визнання протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, яка полягає в неприйнятті рішення за заявою Акціонерного товариства «Дніпроазот» №1667/01-6 від 30.09.2022 «Про відсутність можливості своєчасного виконання податкового обов`язку під час військового стану»;

- зобов`язання Головного управління ДПС у Дніпропетровській області прийняти рішення щодо неможливості своєчасного виконання Акціонерним товариством «Дніпроазот» свого податкового обов`язку згідно заяви Акціонерного товариства «Дніпроазот» від 30.09.2022 року №1667/01-6 «Про відсутність можливості своєчасного виконання податкового обов`язку під час військового стану»;

- визнання протиправним та скасування рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 13.10.2022 №3/6/32-00-04-02-01-02 щодо можливості своєчасного виконання Акціонерним товариством «Дніпроазот» свого податкового обов`язку;

- зобов`язання Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків прийняти рішення щодо неможливості своєчасного виконання Акціонерним товариством «Дніпроазот» свого податкового обов`язку згідно заяви Акціонерного товариства «Дніпроазот» від 30.09.2022 1667/01-6 «Про відсутність можливості своєчасного виконання податкового обов`язку під час військового стану».

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.03.2023, залишеним без змін Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 30.05.2023 позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Дніпропетровській області щодо неприйняття рішення за заявою Акціонерного товариства «Дніпроазот» № 1667/01-6 від 30.09.2022 "Про відсутність можливості своєчасного виконання податкового обов`язку під час військового стану". Зобов`язано Головне управління ДПС у Дніпропетровській області розглянути заяву Акціонерного товариства «Дніпроазот» № 1667/01-6 від 30.09.2022 про відсутність можливості своєчасного виконання податкового обов`язку під час військового стану та прийняти рішення за вказаною заявою. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

16.06.2023 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Акціонерного товариства "Дніпроазот" на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.03.2023 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 30.05.2023 у справі № 160/19256/22, в якій скаржник просить скасувати оскаржувані рішення в частині відмови в задоволенні позову та в цій частині задовольнити позов.

Під час перевірки зазначеної касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами.

Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У касаційній скарзі податковий орган посилається на наявність підстав для відкриття касаційного провадження, визначених пунктом 1 та 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Так, скаржник указує на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, а саме п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України, "Порядку підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України". Також заявник указує на неврахування практики Верховного Суду у справах з подібними правовідносинами, викладених у постановах від 11.03.2021 у справі № 640/1612/20, від 17.01.2018 у справі № 826/1244/13-а, від 18.11.2021 у справі № 580/2610/19, від 05.01.2021 у справі № 640/11321/20, від 05.02.2019 у справі № 813/3597/15.

Суд зауважує, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга). Обов`язковим є наявність та взаємозв`язок усіх чотирьох умов.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах розуміються такі рішення, в яких аналогічними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, і, відповідно, має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Посилання на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України взагалі не обґрунтований. Скаржником не обґрунтованого у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідних норм права та як, на думку скаржника, відповідні норми повинні застосовуватися, а також не наведено подібності правовідносин, висновки щодо яких викладені у постановах Верховного Суду, що на думку скаржника, не були враховані в оскаржуваному судовому рішенні.

Верховний Суд у постановах, зазначених скаржником застосував норми права до встановлених судами першої та апеляційної інстанцій обставин. Тобто, судами попередніх інстанцій у зазначених справах, були досліджені певні докази, надано їх оцінку та застосовані відповідні норми податкового законодавства.

Вказані висновки Верховного Суду сформовані на підставі встановлених фактичних обставин у конкретній справі і наявних в матеріалах справи доказів, що не є свідченням застосування судами попередніх інстанцій у цій справі норм матеріального права без урахування висновків Верховного Суду щодо їх застосування.

Щодо посилань скаржника на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, як на підставу відкриття касаційного провадження, суд зазначає, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише посилання на такий підпункт, необхідно указати конкретну норму права щодо застосування якої відсутній висновок Верховного Суду, підстави необхідності такого висновку у подібних правовідносинах (усунення колізій норм права, визначення пріоритету однієї норми над іншою, тлумачення норми, т.і.), а також зазначення, у чому, на думку заявника, полягає неправильне застосування норми права, щодо якої необхідний висновок Верховного Суду.

Проте, всупереч зазначених вимог, заявником не указано у чому, на думку заявника, полягає неправильне застосування конкретної норми права, щодо якої необхідний висновок Верховного Суду.

Зміст касаційної скарги зводиться до викладу фактичних обставин справи із посиланням на нормативно-правові акти, однак без належного обґрунтування підпункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Решта доводів касаційної скарги щодо наявності підстав касаційного оскарження наведено без взаємозв`язку із підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині четвертій статті 328 КАС України.

Таким чином, пославшись у касаційній скарзі на положення частини четвертої статті 328 КАС України, скаржник не виклав передбачені статтею 328 КАС України підстави, за яких оскаржуване судове рішення може бути переглянуте судом касаційної інстанції.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Ураховуючи те, що скаржником не викладено передбачених цим Кодексом підстав для оскарження судових рішень у касаційному порядку, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

Керуючись статтями 248, 328, 332, 359 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Дніпроазот" на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.03.2023 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 30.05.2023 у справі № 160/19256/22 повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

СуддяВ.П. Юрченко