Справа № 520/4598/22
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2023-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2023 р. Справа № 520/4598/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Кононенко З.О. , Калиновського В.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.11.2022 року, головуючий суддя І інстанції: Сагайдак В.В., м. Харків, повний текст складено 29.11.22 року по справі № 520/4598/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Харківській області

про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Харківської області від 19.05.2022 № 273 про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1 , дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції № 2 Харківського РУП № 1 Головного управління Національної поліції в Харківської області;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Харківської області від 23.05.2022 № 257 о/с, яким капітана поліції ОСОБА_1 , дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції № 2 Харківського РУП № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області звільнено зі служби в поліції у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби на підставі пункту 6 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію";

- поновити ОСОБА_1 в посаді дільничного офіцера поліції СППП відділення поліції № 2 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківської області усі види грошового забезпечення за час вимушеного прогулу на користь ОСОБА_1 , визначені на день звільнення;

- допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції № 2 Харківського РУП № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській та в частині стягнення з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 , грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за один місяць без урахування обов`язкових податків та зборів.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.11.2022 у справі № 520/4598/22 адміністративний позов залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу. Свою незгоду з рішенням суду обґрунтовує тим, що судом першої інстанції під час розгляду справи було враховано лише обставини, які були наведені відповідачем у відзиві, та не було взагалі враховано доводи позивача щодо дослідження доказів, наявних у матеріалах справи. Зазначає, що відповідачем при проведенні службового розслідування не було дотримано приписів статті 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, оскільки не було з`ясовано всіх обставин вчинення дисциплінарного проступку. Позивач вказує, що судом першої інстанції не було враховано, що під час проведення службового розслідування не опитано жодної особи, яка б могла підтвердити порушення позивачем службової дисципліни, не опитано безпосереднього керівника щодо обставин справи, навіть не опитано ОСОБА_2 (заявник), у відношенні якого нібито було вчинено протиправні дії, відсутні відомості, що характеризують позивача як поліцейського, не додано навіть службової характеристики, а також відсутні дані про відсутність у позивача дисциплінарних стягнень. Також, дисциплінарною комісією взагалі не досліджувались такі обставини, як попередня бездоганна поведінка та високі показники виконання повноважень, наявність заохочень, до матеріалів службового розслідування навіть не долучено службової характеристики позивача.

Крім того, зазначає, що кримінальне провадження № 0000071 від 04.05.2022 року було закрито 22.06.2022 року. Повідомлень про підозру нікому не вручалось.

Позивач вважає, що звільнення зі служби в поліції є найсуворішим видом дисциплінарного стягнення за порушення службової дисципліни та є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Також зазначає, що на теперішній час він добровільно вступив на військову службу та сумлінно виконує свої обов`язки щодо забезпечення територіальної цілісності та незалежності нашої Батьківщини, у зв`язку з чим для позивача особливо прикрим є зазначене в наказі про його звільнення зі служби в поліції формулювання «порушення присяги на вірність Українському народу».

Просить суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.11.2022 у справі № 520/4598/22 скасувати та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідачем надано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено доводи щодо безпідставності вимог апеляційної скарги.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративно судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач, проходив службу в Національній поліції України. Останнім місце служби з 29.03.2022 є посада дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції № 2 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області.

Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області № 595 від 05.05.2022 було призначено службове розслідування відносно позивача.

19.05.2022 дисциплінарною комісією складено висновок, відповідно до якого зазначено, що за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог ст. 22, ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання корупції», ч. 1 ст. 8, п. 1, 2 ч. 1 ст. 18, п. 2, 3 ч. 1 ст.23, ч. 5 ст. 37 Закону України «Про Національну поліцію України», ч. 2 ст. 19 Конституції України, п. 1, 2, 6, 13 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, абзацу 2 пункту 2 та п. 2-1 Порядку тимчасового затримання працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції транспортних засобів та їх зберігання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1102, абзацу 5 п. 1 розділу II, п. 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, п. 1.6 наказу начальника ГУНП в Харківській області від 19.10.2021 № 2062та Присяги поліцейського, дільничний офіцер поліції СППП відділення поліції № 2 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області капітан поліції ОСОБА_1 підлягає застосуванню дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 19.05.2022 №273 до дільничного офіцера поліції СППП відділення поліції № 2 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 23.05.2022 № 257 о/с дільничного офіцера поліції СППП відділення поліції № 2 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_1 звільнено за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Позивач, не погоджуючись з наказами Головного управління Національної поліції в Харківській області, звернувся до суду із позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем правильно обрано позивачу такий вид дисциплінарного стягнення, як звільнення зі служби в поліції, адже вчинений позивачем проступок є таким, що негативно впливає на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції на підставі наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (надалі - Закон № 580-VIII).

Згідно зі ст. 3 Закону № 580-VIII у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

У відповідності до ч. 1 ст. 2 Закону № 580-VIII завданням поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Частиною 1 статті 6 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону № 580-VIII, поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону № 580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до ч.1 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Дисциплінарного статуту Національної поліції України за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до ч.1 ст.12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

У відповідності до ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Аналіз вищезазначених норм діючого законодавства свідчить про те, що обов`язковою умовою для притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності та накладення на нього дисциплінарного стягнення є наявність встановленого факту невиконання чи неналежного виконання ним службової дисципліни, а також наявність обґрунтованих підстав для застосування до працівника органів поліції заходів дисциплінарного стягнення.

Відповідно до ст. 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

В ході судового розгляду не встановлено порушень порядку призначення та проведення службового розслідування, з огляду на таке.

З матеріалів справи встановлено, що наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області № 595 від 05.05.2022 відносно позивача було призначено службове розслідування.

Службовим розслідуванням встановлено, що відповідно до книги реєстрації інструктажів про заходи безпеки при поводженні з табельною вогнепальною зброєю відділення поліції № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області (інв. № 1412) 04.05.2022 о 09.00 заступили на чергування дільничний офіцер поліції СППП капітан поліції ОСОБА_1 та дізнавач сектору дізнання капітана поліції ОСОБА_3 .

Опитані дільничний офіцер поліції СППП відділення поліції № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області капітан поліції ОСОБА_1 , та дізнавач сектору дізнання відділення поліції № 2 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області капітан поліції ОСОБА_3 пояснили, що 04.05.2022 о 09.00 вони заступили на патрулювання території обслуговування відділення поліції №2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області на службовому автомобілі ВАЗ-21104, н.з. НОМЕР_1 (на синьому фоні). Під час руху на автодорозі Київ - Харків - Довжанський у смт. Пісочин до їх службового автомобіля під`їхав автомобіль, з якого вийшли поліцейські ДВБ НП України та попросили оглянути вказаний службовий транспортний засіб.

ОСОБА_3 і ОСОБА_1 надали згоду. За результатами огляду службового автомобіля ВАЗ-21104, н.з. НОМЕР_1 (на синьому фоні), поліцейські ДВБ НП України недоліки не виявили. Причини вказаної перевірки їм невідомі. Жодних протиправних дій вони не вчиняли, порушень службової дисципліни та корупційного законодавства не допускали.

За висновком службового розслідування поясненнями, наданими поліцейськими відділення поліції № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області капітаном поліції ОСОБА_3 та капітаном поліції ОСОБА_1 , спростовується факт вчинення ними дисциплінарних проступків.

04.05.2022 у період з 17.12 по 18.03 працівниками Харківської обласної прокуратури та поліцейськими Харківського управління ДВБ НП України проведено огляд місця події на території смт Пісочин Харківської області, у ході якого в службовому автомобілі ВАЗ-21104, н.з. НОМЕР_1 (на синьому фоні), яким користувалися поліцейські відділення поліції № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , виявлено та вилучено грошові кошти на загальну суму 6000 грн.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання поліцією. Тимчасове затримання та зберігання поліцією на спеціальних майданчиках чи стоянці виявленого за результатами розшуку транспортного засобу боржника здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розшук транспортного засобу боржника припиняється в разі його виявлення, про що виконавцем не пізніше наступного робочого дня виноситься постанова про зняття майна з розшуку.

Згідно з вимогами абзацу 2 пункту 2 та п. 2-1 Порядку тимчасового затримання працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції транспортних засобів та їх зберігання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1102, тимчасове затримання транспортного засобу здійснюється також у разі виявлення транспортного засобу боржника, оголошеного в розшук відповідно до статті 36 Закону України Про виконавче провадження. За наявності правових підстав, передбачених пунктом 2 цього Порядку, тимчасове затримання транспортного засобу проводиться шляхом його блокування або доставлення для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку.

07.11.2015 капітан поліції ОСОБА_1 та капітан поліції ОСОБА_3 склали присягу на вірність українському народові, згідно з якою зобов`язалися з гідністю нести високе звання поліцейського, сумлінно виконувати свої службові обов`язки, дотримуватися Конституції та законів України.

Також установлено, що 02.08.2020 капітан поліції ОСОБА_1 та капітан поліції ОСОБА_3 особисто ознайомилися з підпискою щодо обмежень, пов`язаних зі службою в поліції.

Відповідно до вимог статті 22 Закону України «Про запобігання корупції» особам, зазначеним в підпункті «з» (поліцейські) пункту 1 частини 1 статті 3 цього Закону, забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди (грошові кошти або інше майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи, будь-які інші вигоди нематеріального чи негрошового характеру, які обіцяють, пропонують, надають або одержують без законних на те підстав) для себе чи інших осіб.

Згідно з вимогами частини 1 статті 24 Закону України «Про запобігання корупції» особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняні до них особи у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або подарунка, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язані невідкладно вжити таких заходів: 1) відмовитися від пропозиції; 2) за можливості ідентифікувати особу, яка зробила пропозицію; 3) залучити свідків, якщо це можливо, у тому числі з числа співробітників; 4) письмово повідомити про пропозицію безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації, спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції.

Тобто капітаном поліції ОСОБА_1 та капітаном поліції ОСОБА_3 під час отримання від водія ОСОБА_2 неправомірної вигоди за не затримання автомобіля «Опель Омега», н.з. НОМЕР_2 , який знаходився у розшуку як транспортний засіб боржника, вимоги частини 1 статті 22, ст. 24 Закону України «Про запобігання корупції» були проігноровані.

Таким чином, за результатами службового розслідування в діях дільничного офіцера поліції СППП відділення поліції № 2 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_1 та капітана поліції ОСОБА_3 встановлені факти вчинення ними дисциплінарних проступків, а саме: 04.05.2022 під час патрулювання у смт Пісочин Харківського району Харківської області ними був виявлений транспортний засіб «Опель Омега», н.з. НОМЕР_2 , який оголошений у розшук відповідно до вимог ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», однак у порушення вимог абзацу 2 п. 2 та п. 2-1 Порядку тимчасового затримання працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції транспортних засобів та їх зберігання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1102, ч. 5 ст. 37 Закону України «Про Національну поліцію», не затримали, не вилучили вищевказаний транспортний засіб боржника шляхом його блокування або доставлення для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, не склали протокол про здійснення тимчасового обмеження фактичного володіння річчю та не вручити протокол цій особі.

У подальшому капітани поліції ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, від водія автомобіля «Опель Омега», н.з. НОМЕР_2 - ОСОБА_2 прийняли пропозицію щодо неправомірної вигоди за незатримання вищевказаного транспортного засобу і постановку його на спеціальний майданчик чи стоянку та отримали від останнього грошові кошти у сумі 6000 грн., чим допустили порушення вимог ст. 22, ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання корупції». Крім цього, перебуваючи на службі, замість виконання завдань, передбачених п. 2, 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», щодо виявлення причини та умов, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вжиття у межах своєї компетенції заходів для їх усунення, щодо вжиття заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; щодо припинення виявленого правопорушення, самі вчинили відносно ОСОБА_2 дії, які призвели до внесення працівниками Територіального управлінням ДБР, розташованим у місті Полтаві, відомостей до ЄРДР № 0000071за фактом вчинення поліцейськими кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

За таких обставин, позивачем вчинено дисциплінарний проступок, обставини якого було встановлено під час проведення службового розслідування.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 19.05.2022 №273 до дільничного офіцера поліції СППП відділення поліції № 2 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.

Пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України Про Національну поліцію встановлено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 23.05.2022 № 257 о/с дільничного офіцера поліції СППП відділення поліції № 2 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_1 звільнено за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідно до п. 1 розділу І Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 р. №1179, ці Правила є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей.

Ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України. Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцяперебування.

Згідно п. 2 Правил етичної поведінки поліцейських метою цих Правил є урегулювання поведінки поліцейських з дотриманням етичних норм, формування в поліцейських почуття відповідальності перед суспільством і законом за свої дії та бездіяльність, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до поліції.

Відповідно до вимог абзацу 5 пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України.

Дисциплінарною комісією встановлено, що капітан поліції ОСОБА_1 вчинив дисциплінарний проступок в умовах воєнного стану та військової агресії Російської Федерації проти України. Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність поліцейського відділення поліції № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_1 службовим розслідуванням не встановлено.

Виходячи з вищевикладеного, комісія дійшла висновку, що поліцейський відділення поліції № 2 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області дільничний офіцер поліції СППП капітан поліції ОСОБА_1 вчинив дисциплінарний проступок, який є несумісним з подальшим проходженням служби в Національній поліції України.

Таким чином, колегія суддів, погоджується з висновком суду першої інстанції, що подібні випадки негативно впливають на авторитет в суспільстві, як поліції так і органів державної влади загалом, підривають віру громадян у спроможність поліції на високому професійному рівні здійснювати покладені на неї завдання з охорони громадського порядку та боротьби зі злочинністю.

Колегія суддів вважає обґрунтований висновок службового розслідування відносно позивача, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-яких суперечності в зібраних в ході службового розслідування матеріалах та позивачем не надано як пояснень, так і доказів на їх підтвердження, які б спростовували зібрану відповідачем в ході службового розслідування інформацію.

Колегія суддів не приймає довід апеляційної скарги, що кримінальне провадження № 0000071 від 04.05.2022 року було закрито, з наступних підстав.

Відсутність в діях позивача складу злочину, тобто відсутність підстав для притягнення до кримінальної відповідальності, жодним чином не може ототожнюватися з відсутністю фактів порушення дисципліни, тобто дисциплінарною відповідальністю, до якої і притягнуто позивача При цьому, слід зазначити, що відповідно до пункту 10 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII, вчинення кримінального правопорушення у разі набрання законної сили відповідним рішенням суду є самостійною підставою для звільнення зі служби в поліції.

Як вже зазначалось судом, види дисциплінарних стягнень, які можуть застосовуватися до працівників поліції, установлені у статті 13 Дисциплінарного статуту.

Підставою для застосування цих стягнень є вчинення дисциплінарного проступку, яким визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого керівник приймає рішення про застосування дисциплінарного стягнення.

Законодавець чітко розмежовує випадки притягнення поліцейського до дисциплінарної та кримінальної відповідальності у якості двох самостійних підстав для звільнення зі служби. Так, у першому випадку рішення про звільнення поліцейського зі служби в Національній поліції ухвалюється на підставі висновку службового розслідування, а у другому - на підставі обвинувального вироку суду, що набрав законної сили. Отже, наявність чи відсутність кримінального правопорушення не є визначальною для притягнення такої особи до дисциплінарної відповідальності, адже питання про дисциплінарну відповідальність вирішується за результатами проведення службового розслідування.

Аналогічні висновки містяться у висновку Верховного Суду, викладених у постанові від 14 квітня 2021 року у справі № 320/3085/20 (провадження № К/9901/179/21).

Так, при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації, тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів поліції як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу, разом з тим, як було зазначено вище, встановлені у висновку службового розслідування обставини були достатніми для його застосування.

Зважаючи на встановлені дисциплінарною комісією на підставі зібраних і проаналізованих у їх взаємозв`язку доказів фактичні обставини цієї справи суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідачем доведено у даному випадку недотримання службової дисципліни в діянні позивача та, відповідно, складу дисциплінарного проступку, а також співмірність обраного виду дисциплінарного стягнення із вчиненими позивачем діями.

Отже, застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення є правомірним і пропорційним, оскільки під час проведення службового розслідування інформація щодо можливих порушень службової дисципліни знайшла своє підтвердження.

Довід апеляційної скарги стосовно неякісного проведення службового розслідування, колегія суддів не приймає оскільки позивачем не надано доказів на спростування цього доводу.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

На сьогодні у праві існують три основні стандарти доказування: "баланс ймовірностей" (balance of probabilities) або "перевага доказів" (preponderance of the evidence); "наявність чітких та переконливих доказів" (clear and convincing evidence); "поза розумним сумнівом" (beyond reasonable doubt).

У силу статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, серед іншого, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 15.05.2008 у справі "Надточій проти України" (Nadtochiy v. Ukraine, заява №7460/03, §26) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Отже, принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Саме стандарт доказування, поряд із внутрішнім переконанням судді, дозволяє оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суддю у своїй версії, що робить оцінку доказів об`єктивною та більш обґрунтованою. Застосування певного стандарту доказування, дозволяє продемонструвати у судовому акті розумовий процес судді щодо оцінки доказів.

Стандарт доказування це та ступінь достовірності наданих стороною доказів, за яких суд має визнати тягар доведення знятим, а фактичну обставину доведеною. Мова йде про достатній рівень допустимих сумнівів, при якому тягар доведення вважається виконаним. Іншими словами, це певний критерій (поріг) прийняття рішення для суду, через установлення певної міри, ступеня доведеності (переконання/впевненості), досягнувши якої факт вважається встановленим.

Тобто, за цим стандартом доказування тягар доведення факту вважається виконаним, якщо на підставі поданих доказів можна зробити висновок, що факт швидше мав місце, ніж не мав.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів зазначає, що відповідач довів законність та обґрунтованість оспорюваних наказів, що є предметом оскарження позивачем.

Натомість позивач, в порушення вимог ч.1 ст.77 КАС України, не довів обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги та доводи апеляційної скарги.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, серед іншого, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, та обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Враховуючи наявність встановлених під час розгляду судом справи фактів порушення позивачем Дисциплінарного статуту, Правил етичної поведінки поліцейських та Закону України "Про Національну поліцію", а також недотримання позивачем службової дисципліни та присяги, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач при прийнятті оскаржуваних наказів від 19.05.2022 № 273 та від 23.05.2022 № 257 о/с діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносно частини позовних вимог про поновлення позивача на посаді та стягнення з відповідача усіх видів грошового забезпечення колегія суддів зазначає, що вказані позовні вимоги є похідними вимогами від позовних вимог про скасування наказу про звільнення позивача з лав Національної поліції України, тому задоволенню також не підлягають.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено положення нормативних актів, що регулюють спірні правовідносини та дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів, переглянувши у межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.11.2022 у справі № 520/4598/22 суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.11.2022 по справі № 520/4598/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Мінаєва
Судді З.О. Кононенко В.А. Калиновський