Справа № 755/6457/23
Суддя: Гаврилова О. В.
Дата ухвалення: 2023-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №:755/6457/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2023 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Гаврилової О.В.

за участю секретаря - Куриліної В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва, адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни, -

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду міста Києва звернувся позивач ОСОБА_1 з позовом до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове видворення до країни походження або третьої країни.

Відповідно до заявлених позовних вимог, позивач просив суд визнати протиправним та скасувати рішення №22 від 25 квітня 2022 року про примусове видворення до країни проходження або третьої країни громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що позивач перебуває на території України з 1994 року, проживає у місті Києві, де закінчив середню загальноосвітню школу м.Києва №218, його батько ОСОБА_3 - громадянин України. У 2005 році позивач отримав дозвіл на імміграцію, на підставі якого отримано посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_1 від 14 січня 2005 року та серії НОМЕР_2 від 22 лютого 2010 року, згодом було видано біометричну посвідку на постійне проживання № НОМЕР_3 (запис №294). Центральним міжрегіональним управлінням ДМС у м.Києві та Київській області винесено рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну від 26 травня

2021 року №115 та рішення про скасування посвідки на постійне проживання від 26 травня 2021 року №3429/115-1 відносно позивача, на підставі п.3 та п.4 ч.1 ст.12 Закону України «Про імміграцію». Позивач вказує, що оскаржив ці рішення до суду, оскільки вважав їх прийнятими з порушенням вимог чинного законодавства. Рішенням окружного адміністративного суду міста Києва від 20 травня 2022 року у справі №640/24782/2 у задоволені позову було відмовлено. Рішенням Шостого апеляційного суду від 22 вересня

2022 року у справі №640/24782/2 рішення суду першої інстанції залишено без змін. При винесені вищевказаних рішень суди посилались на те, що відповідачем доведено загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні з боку позивача, оскільки Указ Президента України №203/2021 від 21 травня 2021 року «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 14 травня 2021 року «Про застосування персональних соціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» доводить причетність позивача до злочинів, оскільки такі обставини підтверджуються указом. Позивач зазначає, що Указ Президента України від 21 травня 2021 року №203/2021 про введення в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 14 травня 2021 року «Про застосування персональних соціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» оскаржується позивачем у Верховному Суді у справі №9901/437/21/76585/21. Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 14 квітня 2023 року у справі №755/4889/23 вирішено затримати ОСОБА_1 з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення строком на 6 місяців. Позивач зазначає, що саме з тексту рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 14 квітня 2023 року у справі №755/4889/23 він дізнався про рішення №22 від 25 квітня 2022 року про примусове видворення до країни походження або третьої країни громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач вважає, що рішення №22 від 25 квітня 2022 року є незаконним та таким, що порушує конституційні права позивача, а отже підлягає скасуванню, оскільки оскаржуване рішення винесене 25 квітня 2022 року - під час розгляду Окружним адміністративним судом міста Києва справи про визнання протиправним та скасування дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання, а виходячи з норм статті 13 Закону України «Про імміграцію» рішення на примусове видворення не може бути винесено до набрання рішенням суду законної сили.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 05 червня 2023 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання. Витребувано від Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області належним чином завірену копію рішення №22 від 25 квітня 2022 року про примусове видворення до країни походження або третьої країни громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.151-152)

12 червня 2023 року та 16 червня 2023 року від представника ЦМУ ДМС України у

м. Києві та Київській області - Хоржевського Д.Е. до суду через систему «Електронний суд» надійшли матеріали справи про примусове повернення.

13 червня 2023 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Воробей П.Ю. направив на електронну адресу суду заяву про зміну предмета позову, в якій просить визнати протиправним та скасувати рішення №22 від 25 квітня 2022 року про примусове повернення до країни проходження або третьої країни громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 167-169).

Ухвалою Дніпровського районного суд міста Києва від 23 червня 2023 року, постановленою без видалення до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, прийнято заяву про зміну предмета позову.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Воробей П.Ю. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Пояснив, що оскаржуване рішення було винесене до ухвалення постанови Окружним адміністративним судом міста Києва за позовом про визнання протиправним та скасування дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання. Вказав, що оскарження цих рішень зупиняє їх дії. Додатково до викладених в позовній заяві підстав зазначив, що після ознайомлення з матеріалами справи він звернув увагу, що протокол про адміністративне правопорушення не містить підпису позивача, в рішенні про примусове повернення не має даних про ознайомлення з цим рішенням, в матеріалах відсутні відомості про перекладача. Зазначив, що в порушення інструкції оскаржуване рішення не було вручено позивачу протягом 72 годин з дня його прийняття. Також послався на необізнаність позивача про винесення відповідачем рішення щодо заборони в`їзду, на яке є посилання в оскаржуваному рішенні. Крім того, зазначив що за ч. 1 ст.125 КК України провадження у справі закрито. Також зазначив, що в паспорті позивача відсутня відмітка про останній перетин кордону/в`їзд в Україну, але вважає, що це відбулось не з вини позивача.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні вказав, що перекладача не потребує і добре розуміє українську мову, підтримав вимоги позовної заяви та просив їх задовольнити, зазначив, що в останнє приблизно 24-26 лютого 2022 року він приїхав в Україну через кордон з Молдовою щоб забрати сім`ю, на кордоні ніхто не говорив про заборону в`їзду, як і при виїзді з України. Повідомив, що йому відомо з інтернету про те, що він перебуває в санаційному списку Ради національної безпеки і оборони України, проте ним це рішення оскаржено до суду. Наголошував на тому, що його батько є громадянином України і він з дитинства проживає в Україні.

Представник відповідача ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області - Мельник М.М. в судовому засіданні просив відмовити в задоволені позову та пояснив, що 24 травня 2022 року було виявлено позивача, який перебував на території України з порушеннями. Зазначив, що позивач перебуває в санаційному списку Ради національної безпеки і оборони України, озвучив відображені в оскаржуваному рішенні підстави, з яких це рішення було прийнято. Підкреслив, що з оскаржуваним рішенням позивач був ознайомлений, про що наявна розписка, проте відмовився від його отримання, внаслідок чого це рішення було надіслано позивачу поштою. Стосовно посилань в оскаржуваному рішенні на рішення про заборону в`їзду пояснив, що таке рішення наразі в нього відсутнє оскільки воно не є предметом розгляду в дані справі, тому представник не може коментувати підстави прийняття цього рішення. Підкреслив, що це рішення не оскаржувалось. Зазначив, що оскаржуване рішення було прийнято на виконання Указу Президента України, тому винесено під час розгляду Окружним адміністративним судом міста Києва позову про визнання протиправним та скасування дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання.

Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 288 КАС України позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Судом установлено, що рішенням Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 26 травня 2021 року скасовано посвідку на постійне проживання громадянина Грузії ОСОБА_1 , на підставі пп. 1 п.64 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року №321. (а.с.20)

Крім того, рішенням Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 26 травня 2021 року №115 скасовано дозвіл на імміграцію в Україну громадянина Грузії ОСОБА_1 , виданий 13 січня 2005 року. (а.с. 19)

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 травня 2022 року відмовлено у задоволені позову громадянина Грузії ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області про визнання протиправними та скасування рішень (а.с.37-41)

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2022 року апеляційну скаргу громадянина Грузії ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 травня 2022 року без змін (а.с.42-47).

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вищезазначеним рішеннями суду встановлено, що «згідно з копією подання Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 24.05.2021 №5400/55/01-2021 у ньому зазначено таке: "Відповідно до Стратегії боротьби з організованою злочинністю, схваленої розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2021 року №1126-р, в умовах складного безпекового середовища навколо України та криміногенної ситуації всередині держави організована злочинність становить пряму загрозу для національної безпеки.

В структурі організованої злочинності найбільшу загрозу становлять особи, які перебувають у статусі підвищеного злочинного впливу, у тому числі у статусі "вора в законі", а також кримінальні авторитети - лідери організованих злочинних угруповань.

Вказані особи, перебуваючи на території України та за її межами, створюють стійкі організовані групи та злочинні організації, встановлюють корумповані зв`язки з представника-ми органів державної влади та місцевого самоврядування, судових та правоохоронних органів, на виконання завдань спеціальних служб та розвідувальних органів держави-агресора проводять розвідувально-підривну діяльність з метою дестабілізації суспільно-політичної обстановки в Україні та поширюють вплив організованої злочинності на процеси, що відбу-ваються в економічній, політичній, соціальній сферах, а також в умовах виконання покарань.

Згідно Указу Президента України від 21.05.2021 №203/2021 про введення в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 14 травня 2021 року "Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)" до суб`єкта підвищеного злочинного впливу, який має статус "кримінального авторитета" та учасника злочинної групи, застосовано санкції, а саме: блокування активів - тимчасове обмеження права особи користуватися та розпоряджатися належним їй майном; обмеження торговельних операцій; обмеження, часткове чи повне припинення транзиту ресурсів, польотів та перевезень територією України; запобігання виведенню капіталів за межі України; зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань; повна або часткова заборона вчинення правочинів щодо цінних паперів, емітентами яких є особи, до яких застосовано санкції згідно з цим Законом; припинення видачі дозволів, ліцензій на ввезення в Україну з іноземної держави чи вивезення з України валютних цінностей та обмеження видачі готівки за платіжними картками, емітованими резидентами іноземної держави; відмова в наданні та скасування віз резидентам іноземних держав, застосування інших заборон в`їзду на територію України; інші санкції, що відповідають принципам їх застосування, встановленим цим Законом (відмова в оформленні посвідки на тимчасове проживання, скасування посвідки на тимчасове проживання; відмова у наданні дозволу на імміграцію, скасування дозволу на імміграцію, скасування посвідки на постійне проживання; відмова в продовженні строку перебування в Україні; відмова у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту; відмова у прийнятті заяви про набуття/прийняття до громадянства України та її задоволенні; скасування рішень про прийняття до громадянства, скасування рішень про набуття громадянства; припинення громадянства; примусове видворення за межі України).

Відповідно до наявної інформації з метою легалізації на територію України прибув уродженець Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є учасником організованої злочинної групи, що вчиняє тяжкі та особливо тяжкі злочини.

За період перебування на території України ОСОБА_1 перевірявся на причетність до вчинення кримінального правопорушення, в рамках кримінального провадження за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України (тілесні ушкодження).

Останній, являється організатором злочинних схем отримання грошових коштів від громадян шляхом шахрайських дій пов`язаних з банківськими операціями.

Своїми безпосередніми діями ОСОБА_1 створює реальну загрозу національним інтересам, національні безпеці, порушує права і свободи людини та громадянина, сприяє дестабілізації суспільно-політичної обстановки в Україні та поширює вплив організованої злочинності на процеси, що відбуваються в економічній, політичній і соціальній сферах."

До відзиву додано копії Указу Президента України від 21.05.2021 №203/2021 і частину додатка №1 до нього, яким введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 14.05.2021 про застосування до позивача ряду санкцій і обмежень, зокрема про скасування дозволу на імміграцію, скасування посвідки на постійне проживання.»

Копія Указу Президента України від 21.05.2021 №203/2021 і витяг з додатка №1 до нього, яким введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 14.05.2021 про застосування до ОСОБА_1 персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), зокрема про застосування заборон в`їзду на територію України, скасування дозволу на імміграцію, скасування посвідки на постійне проживання, примусове видворення за межі України. (а.с.107-110)

25 квітня 2022 року відносно громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МКМ №010295 за ст. 203-1 КУпАП, який містить підпис особи, стосовно якої складено адміністративний протокол. (а.с.161).

26 квітня 2022 року винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ПН КМК №010275 відносно громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного порушення, передбаченого ст.203-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5 100,00грн (а.с.162).

За змістом вищевказаної постанови 25 квітня 2022 року, о 15 годині 00 хвилин, за адресою: м.Київ КП «Теремки» виявлено гр. Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який порушив правила перебування іноземців на території України, а саме умисне невиконання рішення про заборону в`їзду в Україну. Місце скоєння правопорушення м.Київ КП «Теремки».

Як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_1 від 25 квітня 2022 року наданих начальнику відділу супроводу Управління міграційного контролю, протидії нелегальній міграції та реадмісії М.Григорову , у лютому 2022 року він прибув в Україну з приватною метою, кордон України перетнув поза пунктами пропуску. 14 січня 2005 року документований посвідкою на постійне проживання в Україні НОМЕР_4 . З 2010 року здійснює приватну діяльність, а саме здійснює продаж овочів та фруктів на ринку «Фермер». 11 серпня 2020 року він звернувся до відповідного органу ДМС для обміну посвідки на постійне проживання.

26 серпня 2020 року документований посвідкою на постійне проживання в Україні. 26 травня 2021 року відносно нього прийнято рішення про скасування посвідки на постійне проживання в Україні. Документи підтверджуючі законні підстави для легального перебування на території України в нього відсутні. 30 червня 2021 року відносно нього прийнято рішення про заборону в`їзду в Україну. 05 лютого 2022 року він покинув територію України через ПП «Кучурган». На запитання про те, як та яким чином потрапив на територію України, ОСОБА_1 відмовився надати відповідь. Про те, що йому потрібно виконати рішення уповноваженого державного органу про заборону в`їзду в Україну було відмовлено. Він усвідомлює, що цими діями умисно порушує законодавство України. На теперішній час, на території України він знаходиться з порушенням Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». До компетентних органів про визнання біженцем або особою, що потребує додаткового захисту в Україні не звертався, проживає за рахунок накопичених коштів, українську мову розуміє, послуг перекладача не потребує, претензій до співробітників міграційної служби не має (а.с. 177).

25 квітня 2022 року начальником відділу супроводу Управління міграційного контролю, протидії нелегальній міграції та реадмісії ЦМУ ДМС у м.Києві та Київській області М.Григоровим прийнято рішення №225 про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Грузії ОСОБА_1 , яким примусово повернуто до країни походження або третьої країни громадянина Грузії ОСОБА_1 , зобов`язано його покинути територію України у термін до 04 травня 2022 року, заборонено йому в`їзд на територію України строком на 3 роки до 25 квітня 2025 року (а.с. 163-164).

Як убачається зі змісту даного рішення, 25 квітня 2022 року співробітниками ДСР НПУ виявлено громадянин Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який знаходиться на території України з порушенням закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». 14 січня 2005 року вищезазначений іноземний громадянин був документований посвідкою на постійне проживання серії НОМЕР_4 . З 2010 року зазначений іноземець здійснює приватну діяльність, а саме: здійснює продаж овочів та фруктів на ринку «Фермер», який розташований за адресою: м.Київ, вул.Електротехнічна, 2. 11 серпня 2020 року зазначений іноземець звернувся до відповідного органу ДМС для обміну посвідки на постійне проживання. 26 серпня 2020 року громадянин Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був документований посвідкою на постійне проживання в Україні. 26 травня 2021 року відносно громадянина Грузії ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийнято рішення про скасування посвідки на постійне проживання в Україні на підставі пп.1 п.64 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року №321. 30 червня 2021 року відносно громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийнято рішення про заборону в`їзду в Україну строком на три роки на підставі ч.1 ст.13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». 05 лютого 2022 року вищезазначений іноземний громадянин покинув території України через ПП «Кучурган». У лютому 2022 року в Україну громадянина Грузії ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибув з приватною метою. Кордон України перетнув поза пунктами пропуску, чим порушив законодавство України, а саме: незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску та проживання без документів на право проживання в Україні, а також умисне невиконання іноземцем або особою без громадянства рішення уповноваженого державного органу про заборону в`їзду в Україну. За умисне невиконання іноземцем або особою без громадянства рішення уповноваженого державного органу про заборону в`їзду в Україну громадянин Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.203-1 КУпАП (адміністративний протокол МКМ 010295 від 25.04.2023). Про те, що зазначеному іноземному громадянину потрібно виконати рішення уповноваженого державного органу про заборону в`їзду в Україну було відомо. Іноземний громадянин усвідомлює, що цими діями умисно порушує законодавство України. На теперішній час громадянин Грузії ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України знаходиться з порушенням закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». До компетентних органів про визнання біженцем, або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні не звертався. Документи підтверджуючі законні підстави для легального перебування на території України у громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутні. Встановлені обставини, а саме нелегальне становище, відсутність у громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підстав для подальшого перебування на території України свідчать про те, що ним порушені вимоги ст.4, ст.9, ст.15 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

До цього рішення долучено розписку ОСОБА_1 від 25 квітня 2022 року щодо повідомлення про рішення про примусове повернення та зобов`язання не пізніше 04 травня 2022 року покинути територію України (а.с.164-зворот), проте 27 серпня 2022 року копія рішення надіслана поштою за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки, як пояснив представник відповідач, позивач відмовився отримувати копію рішення.

Отже наявними в матеріалах справи доказами спростовуються посилання представника позивача щодо необізнаності позивача про оскаржуване рішення.

Згідно пункту 10 Розділу І Інструкції, рішення органів ДМС, органів охорони державного кордону та органів СБУ про примусове повернення може бути оскаржено до суду. Рішення суду про примусове видворення іноземця може бути оскаржено в порядку, передбаченому законом. Після оголошення іноземцю рішення про примусове повернення посадові особи з`ясовують у іноземця намір оскаржити згадане рішення. У разі висловлення іноземцем наміру оскаржити це рішення негайно повідомляється центр надання правової допомоги, якщо іноземець самостійно не уклав угоду з адвокатом. Оскарження рішень про примусове повернення або примусове видворення зупиняє їх дію, якщо іноземець оскаржив це рішення у встановленому законом порядку до суду - у межах строків, визначених частинами другою-четвертою статті 288 КАС України, незалежно від того, чи суд у порядку забезпечення адміністративного позову відповідною ухвалою зупинив дію рішення суб`єкта владних повноважень або його окремих положень, що оскаржуються.

Також суд не приймає до уваги посилання представника позивача на порушення органами міграційної служби прав позивача - розгляду справи без участі перекладача, оскільки в судовому засіданні позивач підтвердив, що розуміє українську мову та перекладача не потребує.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основним законодавчим актом, що регулює спірні правовідносини є Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

За визначенням статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Пунктом 7 ч.1 ст.1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Відповідно до вимог ст. 26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» в`їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється: в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку; якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні; якщо при клопотанні про в`їзд в Україну така особа подала про себе завідомо неправдиві відомості або підроблені документи; якщо паспортний документ такої особи, віза підроблені, зіпсовані чи не відповідають установленому зразку або належать іншій особі; якщо така особа порушила у пункті пропуску через державний кордон України правила перетинання державного кордону України, митні правила, санітарні норми чи правила або не виконала законних вимог посадових та службових осіб органів охорони державного кордону, органів доходів і зборів та інших органів, що здійснюють контроль на державному кордоні; якщо під час попереднього перебування на території України іноземець або особа без громадянства не виконали рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або мають інші не виконані майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов`язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в`їзду в Україну; якщо така особа намагається здійснити в`їзд через контрольні пункти в`їзду-виїзду на тимчасово окуповану територію без спеціального дозволу або така особа під час попереднього перебування на території України здійснила виїзд із неї через контрольний пункт в`їзду-виїзду.

Рішення про заборону в`їзду в Україну приймається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, Службою безпеки України або органом охорони державного кордону.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України). У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Відповідно до змісту ч. 2 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в`їзду в Україну строком на три роки. Строк заборони щодо подальшого в`їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення.

Порядок дій посадових осіб територіальних органів, територіальних підрозділів Державної міграційної служби України під час прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, їх документування та здійснення заходів з безпосереднього примусового повернення та примусового видворення за межі України визначає Інструкція про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року №353/271/150 (далі - Інструкція).

Пункт 1.6 Інструкції вказує, що підставами для прийняття рішення про примусове повернення іноземців за межі України є: дії іноземців, що порушують законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; дії іноземців, що суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку; якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 14 квітня 2023 року у справі №755/4889/23 затримано громадянина Республіки Грузія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення строком на 6 (шість) місяців (а.с. 24-30).

Вказаним рішенням встановлено, що «згідно відомостей про осіб, які перетнули державний кордон ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перетнув державний кордон Україні через ПП «Кучурган», молдовська ділянка 22.02.2022 року в напрямку виїзду з України. Відомостей, щодо перетину кордону в напрямку в`їзду в Україну матеріали справи не містить».

Відомостей, щодо перетину кордону в напрямку в`їзду в Україну через пункт пропуску стороною позивача під час розгляду справи №75/6457/23 також надано не було.

Отже, стороною позивача не надано доказів правомірного перебування ОСОБА_1 на території України, дозвіл на його імміграцію в Україну скасовано, до позивача застосовані персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходив (санкції), зокрема про заборону в`їзду на територію України, скасування дозволу на імміграцію, скасування посвідки на постійне проживання, примусове видворення за межі України.

Положеннями ч.4 ст.13 Закону України «Про імміграцію», на яку як на підставу визнання протиправним та скасування рішення від 25 квітня 2022 року про примусове повернення ОСОБА_1 до країни походження або третьої країни посилається позивач, визначено якщо особа оскаржила рішення про скасування дозволу на імміграцію до суду, рішення про її видворення не приймається до набрання рішенням суду законної сили.

Заборони приймати рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни вказана стаття не містить.

З огляду на викладене, суд, оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову і вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, а відтак, правові підстави для скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни - відсутні.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», Законом України «Про імміграцію», статтями 5, 19, 20, 72-78, 90, 241-246, 288 КАС України, -

у х в а л и в:

У задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; місце перебування: Волинський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України) до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області (місцезнаходження: м.Київ, вул. Березняківська, 4-А, ) про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни - відмовити.

Апеляційну скаргу на судове рішення може бути подано у десятиденний строк з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Копії повного рішення суду видати учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення рішення. Учасникам справи, які не були присутні під час проголошення, невідкладно надіслати копії рішення суду.

Суддя: