Справа № 520/3142/22
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2023-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2023 р.Справа № 520/3142/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В. ,

за участю секретаря судового засідання Яковини В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Салтівського відділу держаної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.10.2022, головуючий суддя І інстанції: Тітов О.М., м. Харків, повний текст складено 24.10.22 по справі № 520/3142/22 за позовом ОСОБА_1 до державного виконавця Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Загребельної Ірини Анатоліївни про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харкова) Загребельної Ірини Анатоліївни, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати постанови державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харкова) Загребальної Ірини Анатоліївни про стягнення виконавчого збору від 19.01.2022 року у виконавчому провадженні НОМЕР_1 та про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_2 від 19.01.2022.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.10.2022 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнати протиправними та скасувати постанови державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харкова) Загребальної Ірини Анатоліївни про стягнення виконавчого збору від 19.01.2022 року у виконавчому провадженні НОМЕР_1 та про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_2 від 19.01.2022 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харкова) на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що судом першої інстанції не забезпечено рівні права учасників процесу у наданні ними доказів для всебічного, повного дослідження та вивчення усіх обставин справи, необхідних для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, та, зокрема, не виконано обов`язок щодо належного повідомлення відповідача про відкриття провадження у цій справі, чим порушено принципи рівності та змагальності адміністративного судочинства та позбавлено останнього, наданого йому процесуального права на подання відзиву на позов. Вирішуючи питання про можливість розгляду справи за наявними у справі матеріалами, суд мав впевнитися, що учасники справи належним чином повідомлені про відкриття провадження у цій справі та скористалися своїми процесуальними правами. Водночас доказів направлення та отримання ухвали Харківського окружного адміністративного суду про відкриття провадження у цій справі або будь-яких інших належних доказів на підтвердження факту обізнаності відповідача, матеріали справи не містять. Вказане свідчить про грубе порушення норм процесуального права, що відповідно до п. З, 4 ч. З ст. 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового судового рішення. Також стверджує, що посилання заявників про те, що повинен бути застосований закон що діяв в редакції до 28 серпня 2018 , не можуть бути прийняті до уваги з огляду на положення п. 7 Розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження", виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону. Таким чином, вважає, що дії державного виконавця, а саме винесення постанови про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_2 від 19.01.2022 - є такими що відповідають Закону.

За приписами ст. 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах, визначених статтями 273 - 277, 280 - 283,285 - 289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку (ч. 1ст. 268 КАС України).

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду (ч. 2ст. 268 КАС України).

У судове засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (ч. 3ст. 268 КАС України).

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15.01.2015 у справі №641/9899/14-ц задоволено позов ПАТ "Дельта банк" до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0 від 31.10.2007.

23 травня 2017 року державним виконавцем Московського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1 на підставі виконавчого листа №641/9899/14-ц, виданого 20.04.2016 Комінтернівським районним судом. Боржником у виконавчому провадженні НОМЕР_1 є ОСОБА_1 .

Ухвалами Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19.03.2021 та 22.03.2021 у справі № 641/9899/14-ц було замінено сторону стягувана у виконавчому провадженні НОМЕР_1 на ТОВ "Факторингова компанія "Стандарт кепітал".

Стягувачем ТОВ "Факторингова компанія "Стандарт кепітал" у виконавчому провадженні НОМЕР_1 було направлено до Московського відділу Державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) заяву про повернення виконавчого документа від 28.12.2021 щодо повернення виконавчого листа від 20.04.2016 без виконання на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 ЗУ "Про виконавче провадження".

19 січня 2022 року державним виконавцем Московського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Загребельною Іриною Анатоліївною була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні НОМЕР_1.

Також 19 січня 2022 року державним виконавцем Московського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Загребельною Іриною Анатоліївною винесена постанова про стягнення виконавчого збору, відповідно до якої постановлено стягнути з позивача виконавчий збір у розмірі 24935,80 гривень.

На виконання зазначеної постанови про стягнення виконавчого збору державним виконавцем Московського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Загребельною Іриною Анатоліївною була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2.

Вважаючи постанови державним виконавцем Московського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Загребельною Іриною Анатоліївною від 19.01.2022 у виконавчому провадженні НОМЕР_1 про стягнення виконавчого збору та від 19.01.2022 у виконавчому провадженні НОМЕР_2 протиправними, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом за захистом своїх прав.

Позивач наголошує, що виконавче провадження було розпочато до 28.08.2018 (дата відкриття ВП 23.05.2017), тобто до внесення змін Законом №2475-VІІІ від 03.07.2018, проте сума виконавчого збору у розмірі 10% суми, що підлягає примусовому стягненню за виконавчим документом, була визначена державним виконавцем, виходячи з положень Закону №1404-VIII у редакції Закону №2475-VІІІ від 03.07.2018.

На переконання позивача, підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника сум коштів є здійснення державним виконавцем дій по фактичному стягненню з боржника на користь стягувана зазначених у виконавчому документі сум або вартості майна боржника, переданого стягувану за виконавчим документом, та виконавчий збір в редакції Закону №1404-VIII до 28.08.2018 обраховується лише від розміру фактично стягнутих сум або вартості переданого майна.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець Московського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Загребельна Ірина Анатоліївна не мала підстав для стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 53994018, оскільки державним виконавцем не було фактично виконано виконавчий лист №641/9899/14-ц від 20.04.2016, в наслідок чого постанова державного виконавця від 19.01.2022 року про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні НОМЕР_1 винесена з порушенням норм чинного законодавства, відповідно є протиправною та підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення вимог позову, але звертає увагу на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця регулюються ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-1, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду (ч. 2 ст. 268 КАС України).

Як свідчать матеріали справи ухвалою суду першої інстанції від 29.09.2022 відкрито провадження у цій справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до супровідного листа ухвалу про відкриття провадження у справі направлено на електронну пошту ОСОБА_1 , вказану в позовній заяві, та на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 , що вказана як електронна адреса державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Загребельної Ірини Анатоліївни. Водночас в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що підтверджують належність адреси електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_1 державному виконавцю та те, що така адреса є офіційною.

Інші докази щодо отримання зазначеного відправлення сторонами в матеріалах справи відсутні.

Отже, колегія суддів ураховує, що в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують невідкладне направлення копії ухвали про відкриття провадження відповідачу у цій справі, в той час як наявний звіт про доставку документа на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 не може вважатися належним повідомленням, оскільки електронна пошта ІНФОРМАЦІЯ_1 не є офіційною електронною адресою Салтівського відділу держаної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) та його посадової особи ОСОБА_3 .

Відтак, докази щодо дотримання судом першої інстанції передбаченого статтею 268 КАС України порядку повідомлення відповідача про подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи, в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 КАС України учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.

Відтак, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права в частині повідомлення сторони по справі (відповідача) про відкриття провадження та призначення даної справи до розгляду та порушення вимог ст. 44 КАС України.

За приписами пункту 3 частини 3 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо справу розглянуто адміністративним судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Зважаючи на те, що апеляційна скарга обґрунтована наведеним вище порушенням норм процесуального права, оскаржене рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Щодо суті спірних правовідносин, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Спірні правовідносини, які склалися у цій справі, зводяться до питання (не)правомірності винесення державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 37 Закону № 1404-VIII (стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа) та постанови про відкриття виконавчого провадження для реалізації вказаного стягнення.

Колегія суддів зауважує, що Верховним Судом неодноразово викладалися висновки у подібних правовідносинах щодо застосування статті 27 Закону № 1404-VIII, в редакції діючій до 28.08.2018 (постанови 14.05.2020 у справі №640/685/19, від 29.07.2020 у справі №1340/5050/18, від 12.08.2020 у справі №1340/5053/18, від 15.10.2020 у справі №280/5959/19, від 28.10.2020 у справі №400/878/20, від 21.01.2021 у справі №640/3430/19, від 28.01.2021 у справі №420/769/19 та від 20.05.2021 у справі №640/32814/20), які підлягають застосуванню у цій справі.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII, у редакції, чинній на час відкриття виконавчого провадження про стягнення основного боргу) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За статтею 10 Закону № 1404-VIII заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною п`ятою вказаної статті встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Так, відповідно до частин першої та другої статті 27 Закону №1404-VІІІ у редакції, яка була чинна до 28.08.2018 (на час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП НОМЕР_1 від 23.05.2017), виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

За приписами пунктів 1-6 частини п`ятої статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір не стягується:

- за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

- у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

- якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

- за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

- у разі виконання рішення приватним виконавцем;

- за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Частиною дев`ятою цієї ж статті 27 обумовлено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 1 частини першої, частини п`ятої статті 37 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

За правилами частини п`ятої статті 37 Закону № 1404-VIII повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Приписами статей 40, 42 Закону № 1404-VІІІ передбачено порядок винесення постанови про стягнення виконавчого збору.

Частиною третьою статті 40 Закону № 1404-VІІІ встановлено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з частиною четвертою статті 42 Закону № 1404-VІІІ на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження (до яких частина перша статті 42 Закону відносить також виконавчий збір) виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Отже, з аналізу вищенаведених норм Закону № 1404-VІІІ (у редакції, що діяла до 28.08.2018) слідує, що підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника коштів є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення органами державної виконавчої служби, а розмір виконавчого збору обраховується як 10 відсотків від фактично стягнутої суми.

Водночас Законом України від 03.07.2018 № 2475-VIII, який набрав чинності 28.08.2018, внесені зміни до статті 27 Закону № 1404-VІІІ, за змістом яких виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Таким чином, з урахуванням редакцій Закону № 1404-VIII, які були чинними у період існування заборгованості позивача, база обрахунку виконавчого збору змінювалася, а саме: в період до 28.08.2018 розмір виконавчого збору становив 10 відсотків фактично стягнутої суми, а у період після 28 серпня 2018 - 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню.

З установлених судами обставин цієї справи слідує, що державний виконавець під час прийняття оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору визначив суму виконавчого збору, яка підлягає стягненню з боржника у розмірі 24935,80 грн, тобто, 10 % від суми зазначеної у виконавчому документі - виконавчому листі № 641/9899/14-ц виданому 20.04.2016 Комінтернівським районним судом м. Харкова про стягнення грошової суми.

Тож державний виконавець визначив суми виконавчого збору у розмірі 10 % суми, що підлягає примусовому стягненню за виконавчими документами, застосувавши таким чином фактично Закон № 1404-VIII у редакції Закону № 2475-VIII.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України в рішенні від 09.02.1999 у справі № 1-7/99 (про зворотню дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) надав офіційне тлумачення частини першої статті 58 Конституції України та вказав, що положення цієї норми про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

У постановах від 28.01.2021 у справі № 420/769/19, від 22.01.2021 у справі № 400/4023/19, від 21.01.2021 у справі № 640/3430/19, від 12.08.2020 у справі № 1340/5053/18, від 28.10.2020 у справі № 400/878/20 Верховний Суд констатував, що положення статті 27 Закону № 1404-VІІІ у редакції, яка була чинна до 28.08.2018, зменшували відповідальність позивача як боржника у порівнянні з нормами статті 27 Закону № 1404-VІІІ у редакції, яка була чинна після 28.08.2018 (Закон № 2475-VIII), оскільки розмір виконавчого збору обраховувався як 10 відсотків від фактично стягнутої суми, а не з суми, що підлягає примусовому стягненню.

При цьому, суд апеляційної інстанції встановив, що під час перебування виконавчого документа № 641/9899/14-ц на примусовому виконанні державним виконавцем не було здійснено стягнення на користь стягувача ТОВ "Факторингова компанія "Стандарт кепітал".

З урахуванням того, що внесені Законом України від 03.07.2018 №2475-VIII зміни до статті 27 Закону № 1404-VІІІ погіршили становище боржника - ОСОБА_1 , а також того, що виконавчою службою фактично не стягнуто з боржника коштів за виконавчим листом, колегія суддів дійшла дійшов висновку про відсутність у відповідача правових підстав для стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 24935,80 грн.

Суд констатує, що факт повернення виконавчого документа стягувачу є належною та достатньою підставою для стягнення з боржника виконавчого збору, водночас, за обставин цієї справи, розмір такого виконавчого збору становить 10 відсотків фактично стягнутої суми, а не суми що підлягає примусовому стягненню за виконавчим документом.

Отже, в межах спірних правовідносин відповідач неправильно визначив редакцію статті 27 Закону № 1404-VІІІ, яка має застосовуватися до спірних правовідносин, не врахувавши при цьому, що у процесі виконання судового рішення становище боржника було погіршеним у зв`язку із прийняттям змін до статті 27 Закону № 1404-VІІІ, що суперечить статті 58 Конституції України.

На підставі викладеного вище, позов ОСОБА_1 належить задовольнити в повному обсязі, здійснивши розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 КАС України, відповідно до якої в разі задоволення позовних вимог судові витрати відшкодовуються за рахунок відповідача, що в даному випадку становить 1984,80 грн судового збору, сплаченого позивачкою відповідно до квитанції 0.0..1 від 07.02.2022 та 9279-305-7316-5275 від 29.08.2022.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 317 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо справу розглянуто адміністративним судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини неналежного повідомлення відповідача, покликання на це в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції через порушення норм процесуального права та прийняття нового про задоволення вимог позову в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Салтівського відділу держаної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.10.2022 по справі № 520/3142/22 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати постанови державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харкова) Загребельної Ірини Анатоліївни про стягнення виконавчого збору від 19.01.2022 у виконавчому провадженні НОМЕР_1 та про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2 від 19.01.2022.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харкова) на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1984,80 грн.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді І.М. Ральченко В.В. Катунов