Справа № 580/487/23
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2023-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/487/23 Головуючий у 1 інстанції: Рідзель О.А.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Аліменка В.О.

Кузьмишиної О.М.

За участю секретаря Заміхановської Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, згідно статті 229 КАС України, адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 31 березня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання протиправними та скасування акту і зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області (далі - ГУНП в Черкаській області), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати Акт №52 спеціального розслідування нещасного випадку від 29.12.2022 форми Н-1/НПВ, що стався з ОСОБА_1 19.10.2022 року;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Черкаській області провести повторне розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 19.10.2022 року, з урахуванням висновків суду.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 31 березня 2023 року відмовлено повністю у задоволенні позову.

Не погодившись з рішенням суду, позивач - ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що жодним наказом Головного управління Національної поліції в Черкаській області він до дисциплінарної відповідальності не притягнутий, відповідно, і дисциплінарний проступок не вчиняв. Серед дисциплінарних стягнень такий вид стягнення, як попередження про необхідність дотримання службової дисципліни, відсутній. Також, апелянт зазначає, що ч. 5 ст. 121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки, разом з тим, адміністративний протокол за даною статтею відносно нього не складався. Крім того, апелянт посилається на те, що до нещасного випадку, що стався з ним призвели обставини, що не залежали від його волі.

До Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача - Головного управління Національної поліції в Черкаській області надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2023 року заяву Головного управління Національної поліції в Черкаській області про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції - задоволено.

19 червня 2023 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача - Головного управління Національної поліції в Черкаській області надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 18 листопада 2022 року т.в.о. начальника ГУНП в Черкаській області затвердив Висновок службового розслідування за фактом вчинення окремими поліцейськими Уманського РУП ГУНП порушень, які мають ознаки дисциплінарного проступку, та призвели до травмування останніх.

У вказаному Висновку службового розслідування зазначено наступне.

19 жовтня 2022 року о 14.37 год. до відділу служби 102 УОАЗОР ГУНП надійшло повідомлення від гр. ОСОБА_2 про те, що на автомобільній дорозі в межах с. Ротмістрівка Черкаської області сталась дорожньо-транспортна подія з потерпілими, серед яких є працівники поліції.

Цього ж дня, тобто 19.10.2022, звернення відділом поліції № 2 Черкаського районного управління поліції ГУНП зареєстровано до єдиного обліку заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події з використанням інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» за №10333.

Службовим розслідуванням встановлено, що 19.10.2022 до Уманського РУП ГУНП за вхідним №8258 надійшов лист КНП «Уманська психіатрична лікарня» про необхідність виділення поліцейських для перевезення хворого гр. ОСОБА_3 до КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня» у зв`язку із загостренням психічного стану та загрозою для оточуючих.

До зазначеного листа, відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», приєднано направлення на госпіталізацію гр. ОСОБА_3 до КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня», а саме: через створення загрози хворим безпосередньої небезпеки для оточуючих.

Водночас, до Уманського РУП ГУНП за вхідним №8258/1 надійшла заява гр. ОСОБА_2 про необхідність виділення поліцейських для супроводу його дядька гр. ОСОБА_3 до КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня».

19 жовтня 2022 року начальником Уманського РУП ГУНП полковником поліції ОСОБА_4 , відповідно до вимог ч. 3 ст. 8 Закону України «Про психіатричну допомогу», видано доручення №162, відповідно до якого, створено наряд супроводу у складі інспектора відділу превенції Уманського РУП ГУНП капітана поліції ОСОБА_1 , інспектора сектору превентивної комунікації відділу превенції Уманського РУП ГУНП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 .

19 жовтня 2022 року о 12.00 год. заступником начальника Уманського РУП з превентивної діяльності ГУНП майором поліції ОСОБА_6 проведено цільовий інструктаж капітану поліції ОСОБА_1 та старшому лейтенанту поліції ОСОБА_5 , що підтверджується відповідними записами в Журналі реєстрації інструктажів з питань дотримання заходів безпеки при поводженні зі зброєю в Уманському РУП ГУНП.

Після проведеного інструктажу капітан поліції ОСОБА_1 та старший лейтенант поліції ОСОБА_5 отримали спеціальні засоби активної оборони (гумовий кийок, газовий балончик споряджений речовинами сльозогінної та дратівної дії і кайданки), про що зроблено відповідні записи в Книзі обліку видачі й приймання озброєння Уманського РУП ГУНП.

Опитані під час проведення службового розслідування полковник поліції ОСОБА_7 , майор поліції ОСОБА_6 , капітан поліції ОСОБА_1 та старший лейтенант поліції ОСОБА_5 підтвердили вищевикладене.

Після цього, гр. ОСОБА_2 , керуючи приватним автомобілем Volkswagen Caddi, р.н. НОМЕР_1 , разом зі своєю матір`ю гр. ОСОБА_8 , прибули до Уманського РУП ГУНП, де забрали капітана поліції ОСОБА_1 та старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 і поїхали до КНП «Уманська психіатрична лікарня».

Перебуваючи в КНП «Уманська психіатрична лікарня», поліцейські разом з гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_8 забрали хворого гр. ОСОБА_3 , якого розмістили на задньому сидінні автомобіля Volkswagen Caddi, р.н. НОМЕР_1 , разом з поліцейськими та направились в напрямку м. Сміла.

До гр. ОСОБА_3 поліцейські фізичної сили та спеціальних засобів не застосовували, оскільки, він поводив себе спокійно.

В подальшому, гр. ОСОБА_2 , рухаючись по автодорозі Н-16 «Золотоноша-Черкаси-Сміла-Умань», на відрізку дороги 79 км+400 м., не впоравшись з керуванням здійснив з`їзд у кювет праворуч, внаслідок чого авто перевернулося та зупинилось.

Після чого, гр. ОСОБА_2 , гр. ОСОБА_8 гр. ОСОБА_3 , капітан поліції ОСОБА_1 та старший лейтенант поліції ОСОБА_5 покинули автомобіль.

Старший лейтенант поліції ОСОБА_5 надав вказівку гр. ОСОБА_2 повідомити про вказану подію до відділу служби « 102» УОАЗОР ГУНП і викликати на місце події швидку медичну допомогу, що останній і зробив

В цей же час, старший лейтенант поліції ОСОБА_5 повідомив про вказану подію начальника відділу превенції Уманського РУП ГУНП майора поліції ОСОБА_9 .

Опитані під час проведення службового розслідування капітан поліції ОСОБА_1 та старший лейтенант поліції ОСОБА_5 пояснили, що засобами пасивної безпеки, а саме, ременем безпеки не користувались, оскільки, їм необхідно було контролювати поведінку психічно хворого ОСОБА_3 та реагувати на можливі її зміни, тобто, агресію, оскільки, відповідно до інформації КНП «Уманська психіатрична лікарня» в останнього відбулось загострення психічного стану та він створював загрозу для оточуючих. Також, опитувані зазначили, що перед з`їздом в кювет, рухаючись по дорозі, автомобіль почало заносити та кидати в різні сторони.

Таким чином, капітан поліції ОСОБА_1 та старший лейтенант поліції ОСОБА_5 допустили порушення вимог п. 5.2 б) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», п.п. 1,2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п. 2 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України та абзаців 1, 2 п. 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179.

19 жовтня 2022 року за фактом порушення правил безпеки дорожнього руху гр. ОСОБА_2 , слідчим відділенням ВП №2 Черкаського РУП ГУНП відомості внесено до ЄРДР №0000650 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Бригадою швидкої медичної допомоги капітана поліції ОСОБА_1 , старшого лейтенанта поліції ОСОБА_10 та гр. ОСОБА_8 і ОСОБА_3 доставлено до КНП «Смілянська багато профільна лікарня імені Софії Бобринської», де їх було оглянуто та встановлено діагнози: капітану поліції ОСОБА_11 - закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, закритий перелом лівої ключиці зі зміщенням; старшому лейтенанту поліції ОСОБА_5 - ЗЧМТ, СГМ, закритий перелом лівої ключиці, рвана рана лівого вуха; гр. ОСОБА_8 - ЗЧМТ, СГМ; гр. ОСОБА_3 - ЗЧМТ, СГМ, розсічена рана волосяної частини голови, супутнє захворювання - шизофренія параноїдна форма безперервний перебіг.

Капітан поліції ОСОБА_1 , старший лейтенант поліції ОСОБА_5 та гр. ОСОБА_8 госпіталізовані не були.

Опитані у ході проведення службового розслідування капітан поліції ОСОБА_1 та старший лейтенант поліції ОСОБА_5 пояснили, що після того, як автомобіль зупинився та вони його покинули, відчули болі в руках. Вищезазначені тілесні ушкодження, зі слів поліцейських, отримані під час ДТП внаслідок того, що автомобіль перекидався та вони різними частинами тіла бились об деталі салону автомобіля.

Скоєння капітаном поліції ОСОБА_1 та старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 дисциплінарних проступків стало можливим унаслідок ігнорування ними вимог Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Закону України «Про Національну поліцію» та інших нормативно-правових актів, ідо регламентують діяльність поліції.

За наслідками службового розслідування комісія дійшла висновку:

- службове розслідування за рапортом начальника УГІ ГУНП підполковника поліції ОСОБА_12 від 19.10.2022 № 158рп/48/01-2022 щодо можливих порушень, допущених окремими працівниками Уманського РУП ГУНП, що мають ознаки дисциплінарного проступку, закінчити.

- за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилось у порушенні вимог п 5.2 б) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», п.п. 1, 2 ч. 1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», п. 2 ч. 3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України та абзаців 1, 2 п. 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, заслуговує на притягнення до дисциплінарної відповідальності інспектор відділу превенції Уманського РУП ГУНП капітан поліції ОСОБА_1 , однак керуючись п. 11 ст. 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, попередити останнього про необхідність дотримання службової дисципліни.

- за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилось у порушенні вимог п. 5.2 б) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», п.п. 1, 2 ч. 1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», п.2 ч. 3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України та абзаців 1, 2 п. 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, заслуговує на притягнення до дисциплінарної відповідальності інспектор сектору превентивної комунікації відділу превенції Уманського РУП ГУНП старший лейтенант поліції ОСОБА_5 , однак, керуючись п. 11 ст.19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, попередити останнього про необхідність дотримання службової дисципліни.

Наказом Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 20.10.2022 №2014 «Про створення спеціальної комісії зі спеціального розслідування нещасного випадку» призначено проведення спеціального розслідування нещасного випадку, який стався 19.10.2022 із поліцейськими Уманського РУП ГУНП капітаном поліції ОСОБА_1 та старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5

29 грудня 2022 року т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції в Черкаській області затвердив акт Форми Н-1/НПВ №52 спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 19.10.2022 з інспектором відділу превенції Уманського РУП ГУНП капітаном поліції ОСОБА_1 .

Відповідно до висновку акту, спеціальна комісія нещасного випадку кваліфікувала, що травмування 19.10.2022 інспектора відділу превенції Уманського РУП ГУНП капітана поліції ОСОБА_1 настало внаслідок учинення ним діяння, яке є дисциплінарним проступком, тому розслідуваний нещасний випадок визнається таким, що стався в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків.

Не погоджуючись із актом спеціального розслідування нещасного випадку, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 05 жовтня 2020 року №705 (далі - Порядок №705) затверджений Порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків, що сталися з поліцейськими, що визначає процедуру проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, що сталися з поліцейськими центрального органу управління поліції, територіальних (міжрегіональних) органів (підрозділів) поліції, установ та організацій, що належать до сфери управління Національної поліції України.

Пунктом 3 розділу I вищевказаного Порядку визначено, що нещасним випадком є отримання поліцейським під час проходження служби в поліції травми, тілесних ушкоджень, гострого професійного захворювання (отруєння) та інших отруєнь, сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, самогубства, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, одержання інших ушкоджень внаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрус, зсув, повінь, ураган тощо), контакту з представниками тваринного та рослинного світу, які призвели до втрати працездатності на один день чи більше або смерті, а також зникнення поліцейського.

Відповідно до п. 3 розділу ІІ Порядку №705, керівник органу (підрозділу) поліції, де стався нещасний випадок, наказом не пізніше наступного робочого дня після отримання інформації про нещасний випадок утворює комісію (спеціальну комісію) з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку.

Згідно п. 4 розділу III Порядку №705, за результатами розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку складається акт розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку за формою Н-1 (далі - акт за формою Н-1) (додаток 2).

Положеннями пункту 6 розділу III Порядку №705 передбачено, що комісія (спеціальна комісія) з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку зобов`язана, зокрема:

- визначити відповідність умов праці та її безпеки вимогам законодавства про охорону праці; установити осіб, які порушили вимоги нормативно-правових актів з охорони праці, та розробити заходи із запобігання таким нещасним випадкам;

- кваліфікувати нещасний випадок відповідно до обставин: у період проходження служби під час виконання службових обов`язків або не пов`язаний з виконанням службових обов`язків;

- прийняти рішення шляхом голосування членів комісії (спеціальної комісії), у разі рівної кількості їхніх голосів голос голови комісії (спеціальної комісії) вирішальний;

- скласти акти за формою Н-1 у кількості примірників, визначених рішенням комісії (спеціальної комісії) з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку. У разі групового нещасного випадку скласти акти за формою Н-1 на кожного потерпілого поліцейського. Акти за формою Н-1 прошиваються та скріплюються печаткою органу (підрозділу) поліції;

- передати не пізніше наступного робочого дня після підписання актів за формою Н-1 матеріали розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку та примірники актів за формою Н-1 керівникові органу (підрозділу) поліції, що утворив комісію (спеціальну комісію) з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, для їх розгляду та затвердження.

У відповідності до пункту 7 розділу III Порядку №705, обставинами настання нещасного випадку в період проходження служби під час виконання службових обов`язків є:

1) виконання потерпілим поліцейським завдань та повноважень поліції, визначених Законом України «Про Національну поліцію», здійснення діяння з припинення правопорушення у вільний від служби час;

2) вплив на потерпілого поліцейського шкідливих чи небезпечних факторів під час виконання завдань та повноважень поліції, визначених Законом України «Про Національну поліцію», унаслідок яких виникло гостре професійне захворювання (отруєння), що підтверджено медичним висновком.

Водночас, згідно пункту 8 розділу III Порядку №705, обставинами настання нещасного випадку в період проходження служби і не пов`язаного з виконанням службових обов`язків є, зокрема, учинення потерпілим поліцейським діяння, яке є кримінальним, адміністративним правопорушенням або дисциплінарним проступком.

Таким чином, настання нещасного випадку, у разі учинення потерпілим поліцейським діяння, яке є дисциплінарним проступком, свідчить про настання нещасного випадку в період проходження служби, однак, кваліфікується, як не пов`язане з виконанням службових обов`язків.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 21.10.2022 № 2041, призначено проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 19.10.2022 із поліцейськими Уманського районного управління поліції ГУНП в Черкаської області та створено комісію з розслідування.

Згідно Висновку службового розслідування, комісія дійшла висновку, що за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилось у порушенні вимог п 5.2 б) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», п.п. 1, 2 ч. 1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», п. 2 ч. 3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України та абзаців 1, 2 п. 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, заслуговує на притягнення до дисциплінарної відповідальності інспектор відділу превенції Уманського РУП ГУНП капітан поліції ОСОБА_1 , однак керуючись п. 11 ст. 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, попередити останнього про необхідність дотримання службової дисципліни.

Слід зазначити, що доказів оскарження або скасування у встановленому законом порядку вищевказаного висновку службового розслідування позивачем суду не надано.

Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, оскільки, під час отримання позивачем травми в його діях встановлено факт вчинення дисциплінарного проступку, що виразилось у порушенні вищевказаних норм, відповідач на підставі підп. 3 п. 8 розділу ІІІ Порядку №705 правомірно склав спірний Акт №52 за формою Н-1/НПВ, відповідно до якого, нещасний випадок трапився з позивачем в період проходження служби, однак не пов`язаний з виконанням службових обов`язків.

Разом з тим, апелянт зазначає, що жодним наказом Головного управління Національної поліції в Черкаській області він до дисциплінарної відповідальності не притягнутий, відповідно, і дисциплінарний проступок не вчиняв. Серед дисциплінарних стягнень такий вид стягнення як попередження про необхідність дотримання службової дисципліни відсутній.

З даного приводу, слід зазначити наступне.

За приписами ч.ч. 1-2 ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII), у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначає Дисциплінарний статут Національної поліції України, що затверджений Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно визначення, наведеного в статті 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - це дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, аналіз наведених положень та Дисциплінарного статуту є підставою для висновку про те, що службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до частини 3 статті 13 Дисциплінарного статуту, До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Водночас, частиною 11 статі 19 Дисциплінарного статуту передбачено, у разі вчинення поліцейським незначного проступку керівник може обмежитися його попередженням про необхідність дотримання службової дисципліни.

З огляду на зазначене, посилання апелянта на те, що серед дисциплінарних стягнень такий вид стягнення як попередження про необхідність дотримання службової дисципліни відсутній, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки, попередження про необхідність дотримання службової дисципліни здійснюється керівником у випадку вчинення поліцейським незначного проступку. При цьому, факт попередження про необхідність дотримання службової дисципліни підтверджує вчинення поліцейським дисциплінарного проступку.

Доводи апелянта про те, що висновок службового розслідування не оскаржується в суді, а оскаржується лише наказ начальника ГУНП про притягнення до дисциплінарної відповідальності, колегія суддів вважає необгрунтованими, адже, у випадку попередження керівником поліцейського про необхідність дотримання службової дисципліни, наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності не видається.

Крім того, оскільки, диспозиція підп.3 п.8 розділу ІІІ Порядку №705 передбачає наслідок визнання нещасного випадку таким, що не пов`язаний з виконанням службових обов`язків, у разі його настання, внаслідок учинення потерпілим поліцейським діяння, яке є дисциплінарним проступком, факт притягнення/непритягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності не впливає на застосування вказаної норми.

Як вказує апелянт, до нещасного випадку, що стався з ним призвели обставини, що не залежали від його волі (з`їзд в кувет та перекидання автомобіля), натомість, до виникнення нещасного випадку призвели дії іншої особи, а саме, водія автомобіля, а тому, позивач не міг передбачити те, що водій даного автомобіля не справиться з керуванням і потрапить в ДТП.

Відповідно до пунктів 1-2 частини 1 статті 18 Закону № 580-VIII, поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Згідно абзаців 1-2 пункту 1 розділу І Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України 09.11.2016 № 1179, під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами.

Отже, на поліцейських покладено обов`язок неухильно дотримуватися положень законів України та інших нормативно-правових актів.

В силу вимог пункту 5.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, пасажири, користуючись транспортним засобом, повинні під час пересування на транспортному засобі, користуватися засобами пасивної безпеки (підголовниками, ременями безпеки, де їх установка передбачена конструкцією) (крім пасажирів з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки), а на мотоциклі і мопеді - в застебнутому мотошоломі.

Таким чином, ОСОБА_1 під час пересування на приватному автомобілі гр. ОСОБА_2 зобов`язаний був користуватися засобами пасивної безпеки - ременями безпеки.

Щодо доводів апелянта про те, що він прирівнював автомобіль, в якому супроводжував психічно хворого ОСОБА_3 , до оперативного чи спеціального транспортного засобу, слід зазначити наступне.

Згідно пункту 2.3 Правил дорожнього руху, дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-III, транспортний засіб спеціального призначення - транспортний засіб, призначений для виконання спеціальних робочих функцій (для аварійного ремонту, автокран, пожежний, автобетономішалка, вишка розвідувальна чи бурова на автомобілі, для транспортування сміття та інших відходів, технічна допомога, автомобіль прибиральний, автомобіль-майстерня, радіологічна майстерня, автомобіль для пересувних телевізійних і звукових станцій тощо).

Пунктом 3 розділу І Порядку використання і зберігання транспортних засобів Національної поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.09.2017 № 757 , визначено, що оперативні транспортні засоби - штатна група службових транспортних засобів, призначених для виконання органами поліції оперативних завдань.

Водночас, згідно приписів пункту 4 розділу IV Порядку використання і зберігання транспортних засобів Національної поліції України, оперативні транспортні засоби залежно від характеру виконання службових завдань оснащуються спеціальними світловими та гучномовними пристроями, засобами глобальної системи позиціонування (GPS навігація), пристроями відеореєстрації (фіксації) та радіостанціями, комплектуються сигнальними конусами, мірними рулетками або лазерними дальномірами, огороджувальними стрічками, передбаченими ПДР дорожніми знаками 1.39 «Інша небезпека (аварійно-небезпечна ділянка)», 4.7 «Об`їзд перешкоди з правого боку», 4.8 «Об`їзд перешкоди з лівого боку», а також інформаційним таблом «Увага! Оформлення ДТП».

Отже, приватний автомобіль гр. ОСОБА_2 , на якому здійснював пересування в якості пасажира позивач, не належить до оперативних чи спеціальних транспортних засобів, а тому, доводи апелянта в цій частині є необгрунтованими.

Щодо посилання апелянта на те, що він не користувався ременем безпеки, оскільки, при необхідності в разі появи агресії психічно хворого ОСОБА_3 мав би реальну можливість застосувати до нього фізичну силу та спеціальні засоби, слід зазначити, що дії ОСОБА_3 не спричинили очікуваної ОСОБА_1 ситуації, натомість, недотримання Правил дорожнього руху, особистої безпеки та нехтування даними нормативними актами позивачем - призвело до отримання ним же тілесних ушкоджень.

З приводу посилання апелянта на те, що ч. 5 ст. 121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки, разом з тим, адміністративний протокол за даною статтею відносно нього не складався, необхідно вказати наступне.

Так, сутність дисциплінарного проступку полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни. Такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Водночас, як зазначив Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 21 липня 2022 року у справі № 160/11795/20, вчинення працівником поліції діяння, за яке передбачено одночасно різні види юридичної відповідальності, зокрема дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного.

Так чином, притягнення працівника поліції до дисциплінарної відповідальності не ставиться у залежність до факту притягнення чи не притягнення його до адміністративної відповідальності.

Беручи до уваги викладене, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність правових підстав для скасування Акту №52 спеціального розслідування нещасного випадку від 29.12.2022 форми Н-1/НПВ.

Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 229, 242, 243, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 31 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Аліменко В.О.

Кузьмишина О.М.

Повний текст постанови виготовлено 22.06.2023 р.