Справа № 620/4737/23
Суддя: Скалозуб Ю.О.
Дата ухвалення: 2023-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
22 червня 2023 року м. Чернігів Справа № 620/4737/23
Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Скалозуба Ю. О. розглянувши клопотання представника відповідача про розгляд за правилами загального позовного провадження адміністративної справи
за позовомЧернігівської міської військової адміністрації Чернігівського району Чернігівської області
до Чернігівської міської ради
провизнання протиправним та скасування рішення
Обґрунтовуючи позовні вимоги військова адміністрація покликається на норми Закону України «Про правовий режим воєнного стану», який в умовах воєнного стану є спеціальним нормативно-правових актом, в той час як Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» має застосовуватись лише в тій його частині, що не суперечить Закону України «Про правовий режим воєнного стану». Зауважує, що з моменту утворення Чернігівської міської військової адміністрації Чернігівського району Чернігівської області повноваження зі складання та затвердження місцевого бюджету, внесення змін до нього, забезпечення виконання відповідного бюджету належить саме створеній військовій адміністрації населеного пункту. За таких обставин, позивач вважає, що оскаржуване рішення прийняте поза межами компетенції органом, який не уповноважений на його прийняття.
Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 26.04.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.
На адресу суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за правилами загального позовного провадження із викликом учасників справи, яка мотивована тим, що дана справа має розглядатись виключно за правилами загального позовного провадження, а також те, що розгляд цієї справи становить значний суспільний інтерес, що підтверджується великою кількістю сюжетів та статей, присвячених позову Чернігівської міської військової адміністрації в засобах масової інформації.
Позивач у відповіді на відзив проти задоволення клопотання відповідача щодо розгляду справи за правилами загального позовного провадження заперечив та зазначив, що дане питання судом вирішено в ухвалі про відкриття провадження, в той час як публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку. Також зазначив, що в спірних правовідносинах не є доцільним довільне усне тлумачення сторонами матеріально-правових норм, в той час як пріоритетним в даному випадку є саме швидке вирішення позовних вимог.
Оцінюючи вказане клопотання суд перш за все досліджує вимоги процесуального закону щодо обов`язку розгляду даної справи виключно за правилами загального позовного провадження, зважаючи на встановлені статтею 264 Кодексом адміністративного судочинства України особливості провадження у справах щодо оскарження нормативно-правових актів органів місцевого самоврядування.
Слід зазначити, що відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Кожна особа (будь-який суб`єкт приватного права та суб`єкт публічного права) має право подати позов до будь-якого суб`єкта владних повноважень за єдиного обмеження, якщо це не суперечить закону, та при наявності єдиної умови, а саме, легітимної мети забезпечення захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин.
Зважаючи на завдання адміністративного судочинства, суб`єкт владних повноважень, як правило, виступає в процесуальному статусі відповідача, однак у визначених Конституцією та законами України випадках може бути позивачем у справі.
Так, однією із категорій справ, в яких позивачем виступає суб`єкт владних повноважень, є справи за позовом суб`єкта владних повноважень до іншого суб`єкта владних повноважень.
Стаття 19 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, зокрема, один із таких спорів як спір між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління компетенційні спори, під якими слід розуміти спір між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління (публічної адміністрації), у тому числі делегованих повноважень.
Особливість судового розгляду компетенційних спорів зумовлена необхідністю вирішення питання про те, чи належним чином реалізована компетенція відповідача та чи не порушена при реалізації повноважень відповідача компетенція позивача (постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2019 року у справі № 915/478/18, від 13 листопада 2019 року у справі № 826/3115/17 та постанова Верховного Суду від 4 грудня 2019 року у справі № 826/6228/17).
Зі змісту позовної заяви прослідковується, що підставою виникнення спірних правовідносин стало прийняте рішення відповідачем, що відбулось на переконання позивача, поза межами компетенції міської ради. Позивач в даному позові не оспорює суть прийнятого рішення, а вважає, що прийняття цього рішення є виключно його прерогативою, враховуючи утворення військової адміністрації міста Чернігова. Таким чином, Чернігівська міська військова адміністрація звернувшись із даним позовом до суду має на меті усунення конфлікту з приводу розмежування компетенції двох владних суб`єктів.
У постанові від 20 листопада 2019 року у справі № 826/9457/18 Верховний Суд зазначив, що зміст принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі зобов`язує адміністративний суд до активної ролі під час розгляду справи, зокрема, обранням того способу захисту порушеного права, який відповідає фактичним обставинам справи і відновлює порушене право особи.
Також, у постанові від 15 липня 2019 року у справа № 420/5625/18 Верховний Суд дійшов висновку, що під судовим захистом прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права; обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.
Крім того, згідно із принципом jura novit curia («суд знає закони») неправильна юридична кваліфікація позивачем спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм.
При цьому до особливостей саме адміністративного судочинства слід віднести наступні:
забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини (ч. 4 ст. 6);
лише адміністративний суд зобов`язаний вживати визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у т. ч. щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи (ч. 4 ст. 9).
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання для повного та всебічного встановлення фактичних обставин справи, а враховуючи суб`єктів конкретних правовідносин в сукупності із особливим періодом, запровадженим на території держави, можна припустити, що для розгляду цієї справи пріоритетним є швидке її вирішення, саме для чого, зокрема, і призначене спрощене позовне провадження.
Щодо іншого обґрунтування відповідачем клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, а саме значного суспільного інтересу даної справи, то суд зауважує, що даний факт не є беззаперечною підставою для задоволення клопотання.
Суд погоджується із поясненнями позивача в частині того, що публічний розгляд справи може бути виправданим не в кожному випадку, зокрема, у даній справі мають бути вирішені лише питання права, що зумовлює доцільнішим розгляд саме письмових заяв по суті справи.
Питання, що належать встановленню в даній справі обмежуються розв`язанням законодавчої колізії в частині дублювання повноважень двох різних владних суб`єктів нормами права однакової юридичної сили, або невірним тлумаченням цими суб`єктами влади норм, які визначають їх правовий статус.
Зрештою, в умовах воєнного стану не варто залишати поза увагою і міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.
У Чернігівському окружному адміністративному суді створено учасникам процесу всі належні умови для ознайомлення з рухом справи, можливістю надсилання процесуальних документів як в звичайній паперовій формі, так і через Електронний Суд. Крім того, кожен з учасників справи може користуватися своїми процесуальними правами та обов`язками, визначеними статтею 44 КАС України.
Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідності призначення до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.
Аналогічний висновок викладений в ухвалі Великої Палати Верховного суду від 24.01.2020 у справі № 9901/491/19 (11-1189заі19).
Отже, зважаючи на викладене вище, суд дійшов висновку про відсутність необхідності розглядати дану справу за правилами загального позовного провадження, у зв`язку з чим у задоволенні заяви слід відмовити.
Керуючись ст. 12, 167, 248, 260 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Заяву Чернігівської міської ради про розгляд справи за правилами загального позовного провадження - залишити без задоволення.
Копію ухвали суду направити сторонам.
Відповідно до ч. 2 ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання, набирає законної сили з моменту її підписання суддею та згідно із ст. 294 Кодексу адміністративного судочинства України оскарженню не підлягає.
Суддя Ю.О. Скалозуб