Справа № 120/9162/22
Суддя: Віятик Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

21 червня 2023 р. Справа № 120/9162/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Віятик Наталії Володимирівни, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області про стягнення грошової компенсації

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області про стягнення грошової компенсації.

Позивач просить суд:

- стягнути з Шаргородської міської ради Вінницької області (з рахунків розпорядника бюджетних коштів Виконавчого комітету Шаргородської міської ради Вінницької області) на користь позивача компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки у розмірі 82525,95 грн.

Позов обґрунтовує тим, що позивач до 01.12.2020 працювала на посаді секретаря Перепільчинецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області та була звільнена у зв`язку з припиненням повноважень Перепільчинецької сільської ради. Розпорядженням Перепільчинецького сільського голови від 01.12.2020 №04-к «Про виплату грошової компенсації» визначено, що у відповідності до ч. 1 ст. 83 КЗпП України, ч. 1 ст. 24 Закону України «Про відпустки» виплатити позивачу компенсацію за всі невикористані дні щорічної (основної та додаткової) відпустки, всього 225 днів. Проте в грудні 2020 року позивачу було виплачено компенсацію лише за 30 днів невикористаної щорічної відпустки.

Позивач вважає, що у неї наявні підстави для отримання компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки, тому звернулася з даним позовом до суду.

Ухвалою суду від 08.11.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні).

02.12.2023 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній заперечує проти задоволення позовних вимог. Свою позицію обґрунтовує тим, що згідно довідки, виданої Шаргородською міською радою Вінницької області № 03-01/845 від 17 вересня 2022 року, позивачу було здійснено всі виплати, що передбачені ст. 116 КЗпП України, на загальну суму 17 367 грн. 65 коп, в тому числі за невикористану відпустку на суму 12 448 грн. 50 коп. Заборгованості по виплаті позивачу заробітної плати чи будь-яких інших виплат немає, що також підтверджується балансом Перепільчинецької сільської ради станом на 31 грудня 2020 року. Враховуючи зазначене, вважає, що позов ОСОБА_1 є безпідставним.

19.12.2022 від представника позивача надійшов відзив на позовну заяву. Вказує, що позиція відповідача про відсутність у нього заборгованості нічим не підтверджена. Крім того, у відповіді на заяву від 23.12.2021 відповідач визнав наявність заборгованості.

Ухвалою суду від 24.02.2023 позовну заяву залишено без руху, позивачу встановлено строк для усунення недоліків.

02.03.2023 представник позивача подав заяву про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 27.03.2023 поновлено строк на подання адміністративного позовну, розгляд справи продовжено в письмовому провадженні.

Ухвалою суду від 12.04.2023 витребувано у Шаргородської міської ради довідку Перепільчинецької сільської ради №785/02-20 від 01.12.2020 про нараховані суми компенсації за невикористані дні відпустки; витребувано у Шаргородської міської ради належним чином засвідчені докази виконання п. 2 Розпорядження Перепільчинецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області №04-к від 01.12.2020, а саме: довідку-розрахунок суми компенсації ОСОБА_1 за 225 днів невикористаної відпустки; докази виплати ОСОБА_1 сум компенсації; довідку - розрахунок середньоденного заробітку на день звільнення ОСОБА_1 ; довідку - розрахунок виплат, нарахованих станом на день звільнення ОСОБА_1

18.05.2023 на виконання ухвали суду, відповідачем надано матеріали, а саме: довідку-розрахунок від 03.05.2023 №05-01/482; довідку від 03.05.2023 №05-01/483; довідку-розрахунок від 03.05.2023 №05-01/484; довідку-розрахунок від 03.05.2023 №05-01/485; завірену копію картки-довідки про нарахування та виплату заробітної плати ОСОБА_1 за період 2020 року. Вказали, що надати оригінал довідки, виданої Перепільчинецькою сільською радою від 01.12.2020 №785/02-20 міська рада не має можливості у зв`язку з її відсутністю.

Дослідивши письмові пояснення, викладені учасниками справи у заявах по суті справи, а також письмові докази, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 обіймала посаду секретаря Перепільчинецької сільської ради та була звільнена 02.12.2020.

Розпорядженням Перепільчинецької сільської ради №04-К від 01.12.2020 встановлено, що відповідно до пункту 1 ст. 42, ч. 2 ст. 46, ч. 1 ст. 49 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» та у зв`язку із приєднанням Перепільчинецької сільської ради до Шаргородської міської ради, повноваження сільського голови та секретаря Перепільчинецької сільської ради 7 скликання припиняються в день проведення першої сесії, тобто 02.12.2020. У зв`язку з чим вирішено: виплатити секретарю Перепільчинецької сільської ради ОСОБА_1 компенсацію за всі невикористані нею дні щорічної (основної та додаткової) відпустки всього 225 днів.

23.12.2021 позивач звернулася із заявою до міського голови Барецького В.І., у якій просила розглянути питання щодо виплати їй коштів за 195 днів невикористаної відпустки за період з 15.11.2015 по 02.12.2020 у сумі 82525,95 грн.

06.04.2022 у листі №03-01/394 виконавчий комітет Шаргородської міської ради повідомив, що ними розглянуто звернення ОСОБА_1 щодо виплати компенсації за невикористану відпустку. Зазначено, що оскільки за цим фактом в діях посадових осіб бувшої Перепільчинецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 175 та ч. 1 ст. 172 КК України, виконавчий комітет міської ради звернувся з відповідною заявою до СВ Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області про внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення посадовими особами зазначеної сільської ради кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 175 та ч. 1 ст. 172 КК України.

29.08.2022 представник позивача адвокат Смірнов С.М. звернувся із запитом до Шаргородської міської ради, у якому просив надати наступні документи:

- рішення Шаргородської міської ради Вінницької області про реорганізацію Перепільчинецької сільської ради шляхом її приєднання;

- рішення Шаргородської міської ради Вінницької області про припинення повноважень секретаря Перепільчинецької сільської ради ОСОБА_1 ; ??

- довідку про суми, нараховані та виплачені ОСОБА_1 при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі компенсація за всі невикористанні дні щорічної відпустки) та який розмір заборгованості перед ОСОБА_1 ;

??- заяву ОСОБА_1 від 23.12.2021 щодо виплати заборгованості з компенсації за всі невикористанні дні щорічної відпустки; ??

- заяву з якою Виконавчий комітет Шаргородської міської ради звернувся до СВ Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області (так зазначено в листі) про внесення до ЄРДР відомостей про вчинення посадовими особами Перепільчинецької сільської ради кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 175 та ч. 1 ст. 172 КК України (про яку Ви згадуєте у адресованому ОСОБА_1 листі за №03-01/394 від 06.04.2022) та витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за результатом її розгляду відділенням поліції.

А також інформацію у формі довідки про правові підстави та фактичні причини не здійснення виплати заборгованості ОСОБА_1 , що складається з компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки, з 02.12.2020 року по сьогоднішній день, за наявності - підтверджуючі документи.

08.09.2022 у листі №03-01/848 відповідач у відповідь на адвокатський запит повідомив, що виконавчий комітет Шаргородської міської ради Вінницької області надає належним чином завірену копію рішення 2-ої сесії 8-го скликання Шаргородської міської ради Вінницької області від 14 грудня 2020 року за №18, довідку Шаргородської міської ради Вінницької області від 07.09.2022 №03-01/845, копію заяви ОСОБА_1 від 23.12.2021 та копію заяви про вчинення кримінального правопорушення від 06.04.2022 №03-01/395. Рішення Шаргородської міської ради Вінницької області про припинення повноважень секретаря Перепільчинецької сільської ради ОСОБА_1 надати не можемо, оскільки таке рішення сесією міської ради не приймалось. Витяг з ЄРДР за результатами заяви про вчинення кримінального правопорушення від 06.04.2022 №03-01/395 надати не можемо, оскільки такий документ органом поліції міській раді не надавався.

У довідці ВП №2 Жмеринського РВП у Вінницькій області від 06.09.2022 №3877/217/01-2022 повідомило, що Виконавчий комітет Шаргородської міської ради із заявами з приводу внесення до ЄРДР відомостей про вчинення посадовими особами Перепільчинецької сільської ради кримінальних правопорушень не звертався.

На повторний запит адвоката від 22.09.2022, Шаргородська міська рада повідомила, що у довідці від 07.09.2022 №03-01/845 зазначено, що заборгованість із виплати заробітної плати в річній звітності 2020 року по Перепільчинецькій сільській раді не відображена, а тому правових підстав щодо виплати заборгованості ОСОБА_1 у Шаргородської міської ради відсутні.

Не погоджуючись із відмовою відповідача виплатити компенсацію за не використані дні щорічної основної відпустки, позивач звернулася із позовом до суду.

Статтею 7 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування.

Відповідно до статті 142 Конституції України, матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Територіальні громади сіл, селищ і міст можуть об`єднувати на договірних засадах об`єкти комунальної власності, а також кошти бюджетів для виконання спільних проектів або для спільного фінансування (утримання) комунальних підприємств, організацій і установ, створювати для цього відповідні органи і служби.

Держава бере участь у формуванні доходів бюджетів місцевого самоврядування, фінансово підтримує місцеве самоврядування. Витрати органів місцевого самоврядування, що виникли внаслідок рішень органів державної влади, компенсуються державою.

Статтею 143 Конституції України встановлено, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; встановлюють місцеві податки і збори відповідно до закону; забезпечують проведення місцевих референдумів та реалізацію їх результатів; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Як встановлено частиною 1 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.10.2001 № 2493-III (далі Закон № 2493-III) - служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Згідно з ст. 2 Закону № 2493-III посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Ч. 1 ст. 7 вказаного Закону визначено, що правовий статус посадових осіб місцевого самоврядування визначається Конституцією України, законами України "Про місцеве самоврядування в Україні", "Про статус депутатів місцевих рад", "Про вибори депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів", цим та іншими законами України.

Абзацом 3 ч.1 ст. 10 Закону № 2493-III передбачено, що на посаду голови та заступників голови районної, районної у місті, обласної ради, заступника міського голови - секретаря Київської міської ради, секретаря сільської, селищної, міської ради, голови постійної комісії з питань бюджету обласної, Київської та Севастопольської міських рад шляхом обрання відповідною радою.

Як встановлено ч. 3 ст. 21 даного Закону умови оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування визначаються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 2493-III встановлено, що дія Закону України "Про державну службу" поширюється на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування.

Статтею 59 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII визначено, що щорічні відпустки надаються державним службовцям у порядку та на умовах, визначених законодавством про працю.

Згідно з ч. 1 ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний в день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу.

Як вбачається із ч. 1ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, роботодавець повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до ч. 1ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Аналогічна норма права міститься у ч.1ст. 24 Закону України «Про відпустки».

Аналізуючи вищевказані норми законодавства, суд зазначає, що при звільненні працівника зі служби йому повинна бути здійснена виплата всіх сум, що належать йому.

Зокрема, у випадку наявності в особи невикористаної відпустки за всі періоди роботи, передбачено право на виплату грошової компенсації при звільненні особи з роботи.

Як вбачається із долучених до справи документів, зокрема, Розпорядження Перепільчинецької сільської ради №40-К від 01.12.2020 позивачу, як секретарю Перепільчинецької сільської ради, належна компенсація за всі невикористані дні щорічної (основної та додаткової) відпустки за 225 днів.

Позивач вказує, що їй було виплачено компенсацію за 30 днів невикористаної щорічної відпустки в розмірі 12448,50 грн, що підтверджується довідкою Шаргородської міської ради №03-01/845 від 07.09.2022, а тому просить суд стягнути з відповідача на її користь компенсацію за 195 днів невикористаної відпустки.

Відповідачем належних та допустимих доказів, які б спростовували факт невикористаної відпустки ОСОБА_1 у кількості 195 день та виплату грошової компенсації суду не надано.

Натомість, на виконання ухвали суду про витребування доказів, відповідачем надано довідку-розрахунок від 03.05.2023 №05-01/484, згідно якої Виконавчий комітет Шаргородської міської ради вказує, що сума компенсації ОСОБА_1 за 195 днів невикористаної відпустки становить 65136,77 грн.

При цьому вказані документи не містять інформації про виплату грошової компенсації позивачу.

Враховуючи наведене вище, суд вважає, що відповідачем протиправно не виплачено позивачу компенсацію за невикористану щорічну відпустку, тому належним способом її права буде зобов`язання Шаргородської міської ради виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за 195 днів.

Пунктом 7 Порядку обчислення середньої заробітної плати затверджений постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року (далі - Порядок №100) передбачено, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або компенсації за невикористані відпустки проводиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за фактично відпрацьований період (розрахунковий період) на відповідну кількість календарних днів розрахункового періоду. Із розрахунку виключаються святкові та неробочі дні, встановлені законодавством. Отриманий результат множиться на число календарних днів відпустки.

Згідно довідки Шаргородської міської ради від 03.05.2023 №05-01/483 та наданих до неї розрахунків, середньоденний розмір заробітної плати позивача на день звільнення становить 414,95 грн.

Тому, враховуючи, що відповідачем не виплачено компенсацію за 195 днів, то сума до виплати становить 80 915,25 грн. (195х414,95 грн).

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У даному випадку відповідач належними та допустимими доказами не довів відсутність підстав для виплати грошової компенсації позивачу у кількості 195 календарних днів, а тому позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню у спосіб стягнення з відповідача на користь позивача компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку у кількості 195 днів у розмірі 80915, 25 грн.

Суд звертає увагу, що позовні вимоги позивача за наслідками розгляду справи підлягають частковому задоволенню, оскільки стягненню підлягає сума 80915,25 грн, а не 82525,95 грн як вказує позивач за своїми розрахунками. Зазначена сума, яка підлягає стягнення, розрахована без врахування сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору та інших обов`язкових платежів.

Вирішуючи питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного.

Згідно з частинами 1, 2 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За правилами частини 4 статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини 7 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Судом з`ясовано, що представник позивача як доказ понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу подав до суду документи (копії):

- свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльність серії ВН №000439;

- договір про надання правової допомоги від 29.08.2022;

- квитанцію до прибуткового касового ордера №б/н від 29.08.2022 на суму 6000,00 грн на підставі договору від 29.08.2022;

- ордер на надання правничої (правової допомоги) на підставі договору від 29.08.2022.

Отже, судом встановлено, що понесені позивачем витрати на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн, пов`язані із юридичним супроводом справи №120/9162/22 підтверджені належними та допустимими доказами.

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги задоволено частково, то суд вважає, що на користь позивача підлягають стягнення витрати за сплату правової допомоги у розмірі 5000,00 грн.

Також, при поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн, що підлягають стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у розмірі 972,60 грн (відсоток від задоволених вимог).

Керуючись статтями 241, 242, 243, 245, 246, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Шаргородської міської ради Вінницької області на користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки у розмірі 80 915,25 грн (вісімдесят тисяч дев`ятсот п`ятнадцять гривень 25 копійок).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 972,60 грн. (дев`ятсот сімдесят дві гривні 60 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Шаргородської міської ради Вінницької області.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений понесені витрати на оплату правової допомоги в сумі 5000,00 грн. (п`ять тисяч гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Шаргородської міської ради Вінницької області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: Шаргородська міська рада Жмеринського району Вінницької області (вул. Героїв Майдану, буд. 224, м. Шаргород, Вінницька область, 23500;, ).

Суддя Віятик Наталія Володимирівна