Справа № 520/15091/21
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2023-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2023 р. Справа № 520/15091/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: П`янової Я.В. , Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.12.2021, головуючий суддя І інстанції: Мар`єнко Л.М., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 13.12.21 по справі № 520/15091/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Харківській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, в якій з урахуванням зміни позовних вимог, просив:

- визнати протиправними податкові повідомлення-рішення: від 01.03.2021 року №0-2034, від 01.03.2021 року №0-2034;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 12.07.2021 року №0-2034.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2021 року позов задоволено.

Визнано протиправними податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС У Харківській області від 01.03.2021 року № 0- 2034, від 01.03.2021 року № 0- 2034.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 12.07.2021 року №0-2034 ГУ ДПС У Харківській області.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (61057, м.Харків, вул.Пушкінська, 47, код ЄДРПОУ ВП 43983495) на користь ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 2724,00 грн. (дві тисячі сімсот двадцять чотири гривні 00 копійок).

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (61057, м.Харків, вул.Пушкінська, 47, код ЄДРПОУ ВП 43983495) на користь ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судові витрати у розмірі 107,59 грн. (сто сім гривень 59 копійок).

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (61057, м.Харків, вул.Пушкінська, 47, код ЄДРПОУ ВП 43983495) на користь ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8900,00 грн. (вісім тисяч дев`ятсот гривень 00 копійок).

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12.07.2021 року №0-2034 ГУ ДПС У Харківській області та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, в іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що приймаючи зазначене рішення суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з`ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги матеріального та процесуального права.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягав на законності судового рішення та просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги оскаржуване рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що у приватній власності позивача з 16.05.2007 знаходиться квартира АДРЕСА_2 , що підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами по справі.

Також, до 22.12.2017 у власності позивача знаходилася квартира АДРЕСА_3 , яка 22.12.2017 згідно договору дарування була подарована позивачем дочці - ОСОБА_2 , що підтверджується копією договору від 22.12.2017, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Гончаренко Н.Ю. 22.12.2017, зареєстровано в реєстрі за №4737.

14 червня 2021 року позивач отримав від відповідача податкове повідомлення-рішення від 01.03.2021 року №0-2034, яким визначено податкове зобов`язання позивача за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2020 рік у сумі 1894,08 гривень, яка підлягає сплаті протягом 60 днів з дня вручення спірного рішення відповідно до підпункту 266.10.1. пункту 266.10. статті 266 ПК України; та податкове повідомлення-рішення від 01.03.2021 року №0-2034, яким визначено податкове зобов`язання позивача за платежем: податок за 2020 рік у сумі 2299,95 гривень, яка підлягає сплаті протягом 60 днів з дня вручення спірного рішення відповідно до підпункту 266.10.1. пункту 266.10. статті 266 ПК України.

В подальшому, позивачем до Головного управління ДПС у Харківській області були подані заява про проведення звірки даних щодо податку на нерухоме майно від 15.06.2021 року, від 22.06.2021 року.

В ході розгляду справи відповідачем була надана інформація, що за результатами проведення звірки податкові повідомлення-рішення від 01.03.2021 року №0-2034, від 01.03.2021 року №0-2034 були скасовані (відкликані) відповідно до п.п.266.7.3 п.266.7 ст.266 ПК України та винесено нове податкове повідомлення-рішення від 12.07.2021 року №0-2034 на суму 304,06 грн., за об`єкт оподаткування 67,20 кв.м., - квартира АДРЕСА_2 , про що до суду було надано копію листа від 14.07.2021 року №3207/М/20-4024-15-19.

Позивач, вважаючи протиправними податкові повідомлення-рішення: від 01.03.2021 року №0-2034, від 01.03.2021 року №0-2034, від 12.07.2021 року №0-2034, звернувся до суду із зазначеним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обгрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.п. 54.3.3 ст. 54 Податкового кодексу України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Згідно із п.п. 266.7.1 ст. 266 Податкового кодексу України, обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості.

Відповідно до п. 266.1.1 ст.266 Податкового кодексу України, платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Пунктом 266.2.1 статті 266 Податкового кодексу України встановлено, що об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка, а у силу положень п.п. 266.3.1 ст. 266 цього ж кодексу базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Пільга, визначена п. «а» пп. 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 Податковго кодексу України зменшує базу оподаткування до нарахування податку та збору для кварти на 60 кв. м.

Згідно із п. 266.5.1 ст. 266 Податкового кодексу України, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Відповідно до вимог п.п. 266.3.2 ст. 266 Податкового кодексу України, база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно із п.п. 266.4.2 ст. 266 Податкового кодексу України, сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями). Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (п.п. 266.6.1 ст.266 Податкового кодексу України).

Відповідно до пп. 14.1.129 та пп.14.1.129-1 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, об`єкти житлової та нежитлової нерухомості розмежовані законодавцем за категоріями і саме у залежності від конкретної категорії об`єкта згідно з рішенням органу місцевого самоврядування застосовується певна ставка податку.

Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що визначення контролюючим органом ставки податку, яку слід застосовувати до нерухомого майна, як об`єкту стягнення податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки в порядку ст. 266 Податкового кодексу України, здійснюється на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з обов`язковим урахуванням місця розташування (зональності) та типу чи категорії такого об`єкту нерухомості.

Згідно із п. 3 Додатку № 1 до Рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 22.02.2017 № 542/17 «Про місцеві податки і збори у місті Харкові» ставка податку для об`єктів житлової нерухомості, зокрема, квартири/квартир незалежно від їх кількості загальною площею до 85 кв. м, що перебувають у власності фізичних осіб, встановлюється у розмірі 0 відсотків.

Таким чином, оскільки площа оподатковуваного об`єкта, який належить позивачу є меншою 85 кв.м, то суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що контролюючим органом протиправно нараховано позивачу зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки з фізичних осіб за 2020 рік на суму 304,06 грн.

Доводи апелянта спростовані приведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно із ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення необґрунтоване та прийняте з порушенням чинного законодавства, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.12.2021 р. без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.12.2021 по справі № 520/15091/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді Я.В. П`янова Л.В. Любчич