Справа № 600/2362/23-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2023-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2023 року м. Чернівці Справа № 600/2362/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправною відмову та зобов`язати вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправною відмову та зобов`язати вчинити дії.

Позивач, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить суд:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області в перерахунку та виплаті ОСОБА_1 пенсії, обчисленої із застосуванням 95 % відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням 10% доплати до основного розміру пенсії (85%+10%=95%), як учаснику ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби, віднесеному до категорії 1;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області поновити 10% збільшення розміру пенсії ОСОБА_1 , відповідно до пункту «в» частини першої статті 13 Закону № 2262-ХІІ у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу, як особі, яка брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесена до категорії 1 та здійснити з 01 січня 2008 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , виходячи із розміру 95 % від суми грошового забезпечення, з урахуванням 10% доплати до основного розміру пенсії, як учаснику ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби, віднесеному до категорії 1 (85%+10%=95%), з урахуванням всіх складових грошового забезпечення, відповідно до статтей 43, 63 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», постанови КМУ від 11 листопада 2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» та від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», з урахуванням виплачених сум, та здійснити виплату заборгованості з урахуванням виплачених сум.

Позов обґрунтовано тим, що позивач є пенсіонером органів внутрішніх справ, особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1; інвалідом 3 групи. З 01.07.2000 року позивачу призначена пенсія за вислугу років відповідно до статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб в розмірі 79% відповідних сум грошового забезпечення, 5% з яких збільшення вислуги років як особі, яка брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесена до категорії 2. З 01.03.2004 року позивачу проведено перерахунок з урахуванням 30 років вислуги. До основного розміру пенсії, обчисленого з урахуванням вимог ч. 2 ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб встановлено щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну особі, віднесеній до категорії 1 відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Таким чином основний розмір пенсії обчислено з розрахунку 95% сум грошового забезпечення. При проведенні Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області перерахунку його пенсії з 01.01.2008 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294, пенсійний орган зменшив вислугу років позивача з 95% до 85%.. Разом з тим, посилаючись на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 16 лютого 2022 року у справі №200/7786/19-а, позивач звернувся до відповідача із заявою здійснити з 01 січня 2008 року перерахунок та виплату йому пенсії виходячи з 95% відповідних сум грошового забезпечення. Однак, відповідач протиправно відмовив позивачу у перерахунку та виплаті пенсії за його заявою.

Ухвалою суду від 24 квітня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву; витребувано з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області копію пенсійної справи позивача.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказано про те, що з 01.01.2008 року Головним управлінням проведено проведено перерахунок та виплату пенсії позивачу згідно вимог законодавства, що діяли на час вчинення відповідних дій. Розмір пенсії, яку отримує позивач станом на час розгляду даної справи не дає підстав для його перерахунку та виплати згідно позовних вимог.

Дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 отримує пенсію за вислугу років, є учасником ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи категорії 1, особою з інвалідністю ІІІ групи, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернівецькій області.

01 липня 2000 року позивачу призначено пенсію за вислугу років у розмірі 79% від суми грошового забезпечення відповідно до Закону України Про грошове забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ.

Сторонами не заперечується, що з 01 березня 2004 року позивачу проведено перерахунок пенсії з урахуванням 30 років в розмірі 95% грошового забезпечення. Вказаний розмір враховував 10% підвищення до пенсії встановлену як учаснику ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи категорії 1.

01 січня 2008 року відповідач на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294 Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб здійснив перерахунок пенсії позивачу, виходячи з основного розміру пенсії 85% грошового забезпечення (без урахування 10%, як учаснику ліквідації наслідків ЧАЕС).

З матеріалів справи вбачається, що 27 березня 2023 року позивач звернувся до відповідача із заявою здійснити з 01 червня 2003 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії відповідно до статті 63 Закону України Про грошове забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ постанови КМУ від 11 листопада 2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» виходячи з 95% відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням виплачених сум. Також просив врахувати позицію Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2022 року у справі №200/7786/19-а щодо помилкового застосування до спірних правовідносин норму статті 13 Закону №2262-ХІІ у редакції Закону №3591-IV.

За результатами розгляду вказаного вище звернення Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області листом від 10 квітня 2023 року №2297-2179/М-17/8-2400/23 повідомило позивача, що з 01.01.2008 основний розмір його пенсії визначено відповідно до вимог статті 13 Закону №2262 станом на цю дату, тобто, 85% відповідних сум грошового забезпечення. Встановлення іншого відсотку законодавством не передбачено Щодо врахування позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 16 лютого 2022 року по справі №200/7786/19-а, то відповідач звернув увагу, що таке рішення суду не усуває розбіжності та спірні моменти, які існують у законодавстві, що регулює питання пенсійного забезпечення військовослужбовців. Зазначено, що такі спірні питання потребують їх вирішення саме у судовому порядку по кожній особі окремо, а не за аналогією окремого судового рішення з подібних правовідносин.

За таких обставин позивач звернувся до адміністративного суду з цим позовом.

Вирішуючи спір, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою та другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема, на військовій службі, визначає Закон України Про грошове забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ ( далі Закон № 2262-ХІІ). Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку зі збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Відповідно до пунктів а та в частини першої статті 13 Закону № 2262-ХІІ (у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах:

а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт а статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення;

в) особам, зазначеним у пунктах а і б цієї статті, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10 процентів, а віднесеним до категорій 2, 3 - на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

29 квітня 2004 року набув чинності Закон України Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців №3591-IV (далі Закон №3591-IV), яким пункт в частини першої статті 13 Закону №2262-ХІІ викладено в новій редакції, яка не передбачала указаної 10-відсоткової доплати особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і віднесені до категорії 1.

Перерахунок призначених відповідно до Закону № 2262-ХІІ пенсій визначено статтею 63 цього Закону (у редакції, чинній на час проведення перерахунку пенсії позивачу), відповідно до частин першої, третьої та четвертої якої перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв`язку із введенням у дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Таким чином, відсотковий розмір пенсії до відповідних сум грошового забезпечення при її призначенні установлюється статтею 13 Закону № 2262-ХІІ саме на час призначення пенсії. Натомість розміри складових грошового забезпечення, з яких обчислюється пенсія при її перерахунку на підставі статті 63 Закону № 2262-ХІІ, визначаються на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

При цьому відсоткове співвідношення раніше призначеної відповідно до статті 13 Закону № 2262-ХІІ пенсії до відповідних сум грошового забезпечення є сталим, оскільки установлюється на день призначення пенсії.

Як встановлено судом, пенсія за вислугу років була призначена позивачу в липні 2000 року відповідно до пунктів а, в частини першої статті 13 Закону № 2262-ХІІ, її розмір складав 79 % від грошового забезпечення, у тому числі 5 % - збільшення розміру пенсії на підставі пункту в частини першої статті 13 цього Закону як особі, яка брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесена до категорії 2.

Разом з тим, після здійснення перерахунку пенсії з 01 березня 2004, розмір пенсії позивача складав 95 % від грошового забезпечення, у тому числі 10 % - збільшення розміру пенсії на підставі пункту в частини першої статті 13 цього Закону як особі, яка брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесена до категорії 1.

Водночас, на час проведення позивачу перерахунку з 01.01.2008 року стаття 13 Закону № 2262-ХІІ була чинною у редакції Закону №3591-IV, яка не передбачала вказаної 10-відсоткової доплати особам, що брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і віднесені до категорії 1.

Отже, саме з дати проведення пенсійним органом перерахунку пенсії, якою припинено здійснення 10% доплати до основного розміру пенсії, передбаченої пунктом в частини першої статті 13 Закону № 2262-ХІІ (01 січня 2018 року) було порушено право позивача на отримання пенсії виходячи з 95% відповідних сум грошового забезпечення.

Так, Верховним Судом України у постанові від 18 червня 2014 року у справі №21-38а14 сформовано правовий висновок про те, що оскільки на момент здійснення перерахунку пенсії, а саме з 01 січня 2008 року, стаття 13 Закону № 2262-ХІІ не передбачала 10-відсоткового збільшення пенсії для військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, а інша норма, яка б установлювала таку доплату, в чинному законодавстві України відсутня, то правових підстав для нарахування наведеної 10-відсоткової доплати для зазначених військовослужбовців немає. При цьому вищезгадані зміни в законодавстві не призвели до зменшення розміру пенсії позивача, а, навпаки, призвели до її збільшення, що нівелює засторогу можливого порушення прав позивача.

Проте Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 лютого 2022 року у справі №200/7786/19-а відступила від цього висновку Верховного Суду України, зазначивши, що, Верховний Суд України та Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду помилково застосували до спірних правовідносин норму статті 13 Закону № 2262-ХІІ у редакції Закону № 3591-IV, яка регулює питання призначення пенсій.

Велика Палата Верховного Суду, відступаючи від указаного вище висновку Верховного Суду України та Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, сформувала висновок, що застосування органом ПФУ при перерахунку пенсії позивача положень статті 13 Закону № 2262-ХІІ у редакції Закону № 3591-IV є протиправним, оскільки ця норма стосується призначення нових, а не перерахунку раніше призначених пенсій. До того ж статтею 58 Конституції України закріплено принцип незворотності нормативно-правових актів у часі.

Частиною п`ятою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд зазначає, що предмет спору в цій справі є фактично правомірність зменшення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області розміру пенсії за вислугу років позивачу як військовослужбовця, який брав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесений до категорії 1, при проведенні її перерахунку.

Слідуючи сформованим правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду, суд вважає, що відповідачем по відношенню до позивача протиправно застосовано положення статті 13 Закону України Про грошове забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб в редакції Закону України №3591-IV при здійсненні перерахунку пенсії з 01.01.2008 року без урахування встановленого позивачу на момент призначення пенсії 10% збільшення розміру його пенсії як особі, яка брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесена до категорії 1.

Отже, при перерахунку пенсії позивача немає підстав для застосування механізму нового обчислення пенсії за нормами частини першої статті 13 вказаного вище Закону, яка застосовується саме при першому призначенні пенсії. При перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір пенсії, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке було визначене при її призначенні, є незмінним.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах викладений і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року у зразковій справі № 240/5401/18 (провадження № 11-198заі19).

З огляду на викладене, суд визнає протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області в перерахунку та виплаті ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, обчисленої із застосуванням 95% відповідних сум грошового забезпечення з урахуванням 10% доплати до основного розміру пенсії, як учаснику ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби, віднесеному до категорії 1, з урахуванням всіх складових грошового забезпечення, відповідно до статей 43, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», постанови КМУ від 11 листопада 2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» та від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб».

Як вбачається з відзиву на позовну заяву та підтверджується доданими до нього матеріалами пенсійної справи позивача, виплату пенсії позивачу з урахуванням 10 % доплати до основного розміру, як учаснику ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби, віднесеному до категорії 1, припинено з 01 січня 2008 року здійснення перерахунку пенсії на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року 31294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

За таких обставин, належним способом захисту порушених пенсійних прав позивача, на переконання суду, є зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити саме з 01 січня 2008 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , виходячи із розміру 95% від суми грошового забезпечення ( з урахуванням 10% доплати до основного розміру пенсії, як учаснику ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби, віднесеному до категорії ), з урахуванням всіх складових грошового забезпечення, відповідно до статтей 43, 63 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», постанови КМУ від 11 листопада 2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» та від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», з урахуванням виплачених сум, та здійснити виплату заборгованості з урахуванням виплачених сум.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивачем доведено наявність підстав для задоволення заявлених вимог. Натомість доводи відповідача не свідчать про законність оскаржуваних дій. Його позиція суперечить позиції Великої Палати Верховного Суду у цих правовідносинах, яку суд враховує при вирішенні спору.

Керуючись статтями 9, 72, 73, 74-76, 77, 90, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправною відмову та зобов`язати вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області в перерахунку та виплаті ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, обчисленої із застосуванням 95% відповідних сум грошового забезпечення (з урахуванням 10% доплати до основного розміру пенсії як учаснику ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби, віднесеному до категорії 1) з урахуванням всіх складових грошового забезпечення відповідно до статей 43, 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», постанов Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» та від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити з 01 січня 2008 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 , виходячи із розміру 95% відповідних сум грошового забезпечення (з урахуванням 10% доплати до основного розміру пенсії як учаснику ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби, віднесеному до категорії 1) з урахуванням всіх складових грошового забезпечення, відповідно до статей 43, 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", постанов Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" та від 21 лютого 2018 року № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", та здійснити виплату заборгованості з урахуванням виплачених сум.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення 23 червня 2023 року.

Повне найменування учасників процесу: позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ); відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (м. Чернівці, Площа Центральна, 3, ).

Суддя О.П. Лелюк