Справа № 420/9993/23
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2023-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/9993/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про:

- визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо незарахування позивачеві до спеціального стажу судді, з якого відраховується процент довічного грошового утримання від суддівської винагороди, половини строку навчання в Одеському державному університеті - 2 роки 5 місяців (період навчання з 01.09.1983 року по 01.07.1988 рік); періоду роботи в якості стажера Центрального районного суду м. Одеси з 01.08.1988 року по 07.04.1991 року, тривалістю 2 роки 8 місяців 7 днів;

- зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до спеціального стажу роботи судді, який дає право на відставку та на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання в Одеському державному університеті - 2 роки 5 місяців (період навчання з 01.09.1983 року по 01.07.1988 рік), період роботи в якості стажера Центрального районного суду м. Одеси з 01.08.1988 року по 07.04.1991 року, тривалістю 2 роки 8 місяців 7 днів;

- зобов`язання відповідача здійснити з 23 лютого 2023 року перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 82% від суддівської винагороди.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та з 15.07.2022 року отримувала пенсію по інвалідності. Рішенням Вищої ради правосуддя №02/0/15-23 від 21.02.2023 року її звільнено з посади судді П`ятого апеляційного суду відповідно до п.4 частини 6 ст.126 Конституції України у зв`язку з подачею заяви про відставку. Згідно рішення про перерахунок пенсії №10 від 15.30.2023 року ОСОБА_1 отримує довічне грошове утримання судді у відставці, відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016 року.

Позивач зазначила, що після переведення з пенсії по інвалідності, розмір довічного грошового утримання склав 72% суддівської винагороди. Та згідно розрахунку Пенсійного фонду, до спеціального стажу роботи судді для призначення довічного грошового утримання, зараховані періоди роботи позивачки на посаді судді, а саме: 31 рік 10 місяців.

Поряд з цим, позивач вказала, що відповідачем незаконно призначено щомісячне довічне грошове утримання без врахування в повному обсязі спеціального стажу судді, а саме: періоду роботи в якості стажера судді, та половини строку навчання в Одеському державному університеті. Враховуючи означене позивач звернулась до відповідача, проте листом від 24.04.2023 року №9572-8612/С-02/8-1500/23 їй вказано на відсутність підстав для зарахування до спеціального стажу, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді, періодів роботи на посаді стажера та навчання в університеті.

Не погоджуючись з вищенаведеною бездіяльності з боку відповідача позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

15.05.2023 року через канцелярію суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив на адміністративний позов, з якого вбачається, що відповідач позов не визнає та зазначає, що спеціальний закон містить вичерпний перелік посад, які зараховуються до суддівського стажу для обрахування довічного грошового утримання судді у відставці. «Суддівський стаж» та «стаж на посаді судді» не є тотожними поняттями та включають до себе різні складові. «Стаж роботи на посаді судді» має вичерпний перелік посад, який визначено ст..137 Закону України №1402-VIII. Натомість до «суддівського стажу» включається «стаж на посадах судді» та стаж (досвід) робота (професійна діяльність), вимога щодо якої визначена законом та надає право для призначення на посаду судді (п.2 ст.137 Закону №1402-VIII) відповідно до положень п.1 та п.6 ст.69 Закону №1402-VIII.

Таким чином відповідачем зазначено, що виходячи зі страхового стажу позивача на посаді судді, а саме 31 рік, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до чинних норм законодавства складає 72% суддівської винагороди.

Ухвалою суду від 08.05.2023 року відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Також ухвалою суду від 08.05.2023 року зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області в строк для надання відзиву надати до суду належним чином засвідчену копію особової справи ОСОБА_1 .

Статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 2 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

З огляду на завершення 30-ти денного терміну для подання заяв по суті справи, суд вважає за можливим розглянути та вирішити справу по суті у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Дослідивши адміністративний позов, документа надані на виконання ухвали суду, відзив на адміністративний позов, інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та з 15.07.2022 року отримувала пенсію по інвалідності.

Рішенням Вищої ради правосуддя №92/0/15-23 від 21.02.2023 року ОСОБА_1 звільнено з посади судді П`ятого апеляційного адміністративного суду відповідно до п.4 частини 6 ст.126 Конституції України у зв`язку з подачею заяви про відставку (а.с.15).

22.02.2023 року П`ятим апеляційним адміністративним судом видано наказ №12-ос/с Про відрахування зі штату П`ятого апеляційного адміністративного суду судді ОСОБА_1 .

В матеріалах справи також наявний розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 (далі розрахунок) (а.с.19-20).

Згідно вищезазначеного розрахунку вбачається наступні відомості, згідно яких стаж ОСОБА_1 становить 36 років 11 місяців 22 дні:

1. ???Одеський державний університет ім. І.І. Мечникова з 01.09.1983 року по 01.07.1988 рік (половина строку навчання), тривалістю 2 роки 5 місяців;

2. ???Стажер Центрального районного суду м. Одеси з 01.08.1988 року по

07.04.1991 року, тривалістю 2 роки 8 місяців 7 днів;

3. ???Суддя Центрального районного народного суду м. Одеси з 08.04.1991

року по 06.02.2003 року, тривалістю 11 років 9 місяців 30 днів;

4. ???Суддя Приморського районного суду м. Одеси з 07.02.2003 року по

16.01.2007 року, тривалістю 3 роки 11 місяців 10 днів;

5. ???Суддя Одеського апеляційного адміністративного суду з 17.01.2007

року по 30.09.2014 року, тривалістю 7 років 8 місяців 14 днів;

6. ???Суддя, заступник голови суду Одеського апеляційного адміністративного суду з 01.10.2014 року по 01.10.2015 року, тривалістю 1 рік 01 день;

7. ???Суддя Одеського апеляційного адміністративного суду з 02.10.2015

року по 30.09.2018 року, тривалістю 2 роки 11 місяців 29 днів;

8. ???Суддя П?ятого апеляційного адміністративного суду з 01.10.2018

року по 22.02.2023 року, тривалістю 4 роки 4 місяці 22 дні.

Як встановлено судом 06.03.2023 року позивач звернулась із заявою про призначення/перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Проте згідно рішення №10 від 15.15.03.2023 року, позивачу зараховано стаж у розмірі 31 рік 10 місяців 16 днів та призначено 72% від суддівської винагороди (а.с.24-25).

Не погоджуючись з вищенаведеним, позивач звернулась з листом згідно якого просила врахувати весь стаж, зокрема:

- Одеський державний університет ім. І.І. Мечникова з 01.09.1983 року по 01.07.1988 рік (половина строку навчання), тривалістю 2 роки 5 місяців;

???- Стажер Центрального районного суду м. Одеси з 01.08.1988 року по

07.04.1991 року, тривалістю 2 роки 8 місяців 7 днів.

Однак відповідач листом від 24.04.2023 року №9572-8612/С-02/8-1500/23 повідомив зокрема про відсутність правових підстав для зарахування до спеціального стажу, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді, періодів роботи (служби) на інших посадах та навчання (а.с.22-23).

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами статей 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 64 Конституції України гарантовано, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Частиною 1 статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України.

Статтею 130 Конституції України визначено, що держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон №1402-VIII.

Згідно із пунктом 2 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів», крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Згідно із частиною першою статті 142 Закону №1402-VIІІ судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року;

2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

При цьому, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"(частина друга статті 142 Закону №1402-VIІ).

Згідно з частиною 3 статті 142 Закону № 1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Суд зазначає, що позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з 23.02.2023 року Закону України Про судоустрій та статус суддів №1402-VIII від 02.06.2016 року.

Згідно абзацу 4 пункту 34 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону №1402-VIII, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Таким чином, при обчисленні стажу роботи на посаді судді підлягають застосуванню норми законодавства, які були чинними на день призначення (обрання) відповідного судді.

Так, станом на дату призначення (обрання) позивача суддею статус суддів з метою забезпечення належних умов для здійснення правосуддя, дотримання Конституції ( 254к/96-ВР ) і законів України, охорони прав і свобод громадян визначав Закон України "Про статус суддів" від 15.12.1992 за №2862-ХІІ (надалі по тексту також - Закон №2862-ХІІ).

Кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень (частина 1 статті 43 Закону №2862-ХІІ).

Абзацом 2 частини 4 цієї статті Закону передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

В період дії положень статті 43 Закону №2862-ХІІ правове регулювання поняття стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, було додатково врегульовано і іншими нормативно-правовими актами.

Зокрема, за змістом статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року за №584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" (стаття втратила чинність 20 березня 2008 року), чинної на час набуття позивачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді 10 років, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Крім того, згідно з пунктом 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 за №865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Враховуючи вищевикладене законодавством, яке діяло на момент виходу позивача у відставку, було передбачено право судді на зарахування до стажу, яке дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, часу роботи на посадах прокурорів та слідчих, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів і календарного періоду проходження строкової військової служби.

Таким чином, не включення до відповідного стажу роботи на посаді судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, часу роботи на посадах прокурорів та слідчих, календарного періоду проходження строкової військової служби, половини періоду навчання і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді, є неправомірним.

Вказаний висновок суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 06 березня 2018 року у справі № 308/6953/17, від 19 червня 2018 року у справі № 243/4458/17, від 05 грудня 2019 року у справі №592/2737/17, від 24 березня 2020 року у справі № 227/766/17.

Як зазначено у постанові Верховного суду від 17 травня 2021 року по справі № 243/8281/17 законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом № 2453-VI, було передбачено право судді на зарахування до стажу, яке дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарного періоду проходження строкової військової служби.

Це підтверджується також положеннями Закону України від 21.12.2016 №1798-VIII "Про Вищу раду правосуддя", яким були внесені зміни в Закон № 2453-VI, зокрема, пункт 34 Прикінцевих та перехідних положень доповнено абзацом четвертим такого змісту: "Судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання)".

невключення до відповідного стажу роботи на посаді судді, зокрема, періоду проходження строкової військової служби, половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі та роботи на посаді слідчого і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді є неправомірним".

При вирішенні справи № 243/8281/17 Верховний суд не знайшов підстав для відступу від вказаних правових висновків.

Щодо зарахування періоду роботи позивача на посаді стажиста народного судді до стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, суд зазначає.

До набрання чинності Законом України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402-VIII, Законом України "Про судоустрій і статус суддів" №2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15.12.1992 № 2862-ХІІ "Про статус суддів".

Згідно абзацу 2 частини 4 статті 43 Закону України "Про статус суддів" №2862-XII (який діяв на час роботи позивача на посаді судді) до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно пункту 34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону № 1798-VIII від 21.12.2016), судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Обчислення стажу державної служби за час розглядуваного періоду здійснювалось відповідно до Закону України "Про державну службу", Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (далі - Порядок №283), та додатку до нього.

Згідно статті 1 Закону України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993, державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Статтею 2 цього Закону визначено, що посада - це визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу та його апарату, на яку покладено встановлене нормативними актами коло службових повноважень.

Відповідно до пункту 2 Порядку №283, до стажу державної служби зараховується робота на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів судів, прокуратури, а також в державних органах колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком, зокрема, у виконавчих комітетах місцевих Рад депутатів трудящих, Рад народних депутатів, їх управліннях, самостійних відділах, інших структурних підрозділах.

Статтею 67 Закону УРСР "Про судоустрій" від 05.06.1981 №2022-Х (в редакції Закону від 05.06.1981) було передбачено, що структура і штатна чисельність апарату районного (міського) народного суду затверджуються начальником відділу юстиції виконавчого комітету обласної, Київської міської Ради народних депутатів у межах штатної чисельності і фонду заробітної плати, встановлених Міністром юстиції Української PCP.

Тобто, організаційне керівництво (в тому числі і питання кадрового забезпечення) районними (міськими) народними судами у розглядуваний період із 10.08.1987 по 26.08.1988 здійснювалося відповідними відділами юстиції виконавчого комітету відповідних обласних Рад чи обласних державних адміністрацій.

Як було зазначено вище, з 01.08.1988 по 07.04.1991 року позивач працювала на посаді стажиста Центрального районного народного суду м. Одеси, що підтверджується трудовою книжкою позивача та розрахунком стажу (а.с.19-20).

Питання проходження стажування випускниками вищих навчальних закладів в цей період регулювалися такими законодавчими актами колишнього Союзу PCP та УРСР, як: постанова Ради міністрів СРСР від 18.07.1972 №535 "Про заходи щодо подальшого удосконалення вищої освіти в країні", Положенням про стажування молодих спеціалістів, які закінчили вищі учбові заклади, затвердженим Державним комітетом Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати, Всесоюзною Центральною Радою Професіональних Союзів, Міністерством Вищої та середньої освіти СРСР від 25.06.1973.

Так, в підпункті 4.2 пункту 10 зазначеної вище Постанови №535 від 18.07.1972 було визначено, що випускники вищих навчальних закладів для набуття необхідних практичних навичок проходять за місцем розподілення на підприємствах і установах стажування строком до одного року, під час якого виконують посадові обов`язки і отримують заробітну платню відповідно штатного розкладу. Загальне керівництво стажуванням покладається на галузеві міністерства і відомства, в веденні яких перебувають ці підприємства, організації та установи.

Відповідно до пункту 1 Положення про стажування молодих спеціалістів, які закінчили вищі учбові заклади, затвердженого Державним комітетом Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати ОСОБА_2 , Міністерством Вищої та середньої освіти СРСР від 25.06.1973, також передбачалось, що молоді спеціалісти, які закінчили вищи навчальні заклади, проходять за місцем розподілення на підприємствах, в організаціях і установах стажування строком до одного року, під час якого виконують посадові обов`язки і отримують заробітну плату згідно штатного розкладу.

Пунктами 5, 15 цього Положення передбачалось, що час стажування зараховується в трирічний строк роботи молодого спеціаліста за місцем розподілу. Під час стажування молодий спеціаліст: користується всіма правами і пільгами, встановленими для працівників цього підприємства (організації, закладу) які обіймають аналогічну посаду; несе обов`язки, покладені на нього трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку; виконує функціональні обов`язки щодо займаної посади, визначеними відповідними інструкціями і положеннями, з урахуванням індивідуального плану.

Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283, до стажу державної служби зараховується робота на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів судів, а також в державних органах колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком, зокрема, у виконавчих комітетах місцевих Рад депутатів трудящих, Рад народних депутатів, їх управлінь, самостійних відділах, інших структурних підрозділах.

Пунктом 3 цього Порядку №283 було передбачено, що до стажу державної служби включається також робота на посадах службовців в органах, зазначених у пункті 2 цього Порядку і додатку до нього, якщо при просуванні по службі вони зайняли посади державних службовців.

З матеріалів справи вбачається, що позивача звільнено з посади стажиста у зв`язку з призначенням її народним суддею Центрального районного народного суду м. Одеси, тобто при просуванні по службі вона зайняла посаду державного службовця.

Згідно з пунктом 4 Порядку №283, документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вказана правова позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною в постанові від 14.11.2018 року у справі №819/1550/16, яка враховується судом при вирішенні даної справи відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України.

Враховуючи вищевикладене, до загального стажу роботи позивача, який дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, крім роботи на посаді судді, належить враховувати період роботи позивача на посаді стажиста Цнтрального районного народного суду м. Одеси з 01.08.1988 по 07.04.1991 року.

Зважаючи на вищевикладене, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 повинен обчислюватися виходячи із її стажу роботи 36 років 11 місяців 22 дні за наступні періоди:

- Одеський державний університет ім. І.І. Мечникова з 01.09.1983 року по 01.07.1988 рік (половина строку навчання), тривалістю 2 роки 5 місяців;

- Стажер Центрального районного суду м. Одеси з 01.08.1988 року по

07.04.1991 року, тривалістю 2 роки 8 місяців 7 днів;

- Суддя Центрального районного народного суду м. Одеси з 08.04.1991

року по 06.02.2003 року, тривалістю 11 років 9 місяців 30 днів;

- Суддя Приморського районного суду м. Одеси з 07.02.2003 року по

16.01.2007 року, тривалістю 3 роки 11 місяців 10 днів;

- Суддя Одеського апеляційного адміністративного суду з 17.01.2007

року по 30.09.2014 року, тривалістю 7 років 8 місяців 14 днів;

- Суддя, заступник голови суду Одеського апеляційного адміністративного суду з 01.10.2014 року по 01.10.2015 року, тривалістю 1 рік 01 день;

- Суддя Одеського апеляційного адміністративного суду з 02.10.2015

року по 30.09.2018 року, тривалістю 2 роки 11 місяців 29 днів;

- Суддя П?ятого апеляційного адміністративного суду з 01.10.2018

року по 22.02.2023 року, тривалістю 4 роки 4 місяці 22 дні.

Таким чином, Законом України «Про судоустрій та статус суддів» № 1402-VIII у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин, встановлено інший підхід до обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, згідно якого розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивача виходячи із її стажу 36 років 11 місяців 22 дні має становить 82%, з яких:

50% - за стаж роботи на посаді судді 20 років;

32% (16*2) - за кожен рік на посаді судді понад 20 років.

п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Підсумовуючи все вищевикладене суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Приймаючи до уваги те, що позивача звільнено від сплати судового збору, а відповідачем судові витрати не понесені, суд вирішує розподіл судових витрат в цій частині у справі не здійснювати.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 241-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо незарахування ОСОБА_1 до спеціального стажу судді, з якого відраховується відсоток довічного грошового утримання від суддівської винагороди, половини строку навчання в Одеському державному університеті - 2 роки 5 місяців (період навчання з 01.09.1983 року по 01.07.1988 рік); періоду роботи в якості стажера Центрального районного суду м. Одеси з 01.08.1988 року по 07.04.1991 року, тривалістю 2 роки 8 місяців 7 днів.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу роботи судді, який дає право на відставку та на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання в Одеському державному університеті - 2 роки 5 місяців (період навчання з 01.09.1983 року по 01.07.1988 рік), період роботи в якості стажера Центрального районного суду м. Одеси з 01.08.1988 року по 07.04.1991 року, тривалістю 2 роки 8 місяців 7 днів.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 23 лютого 2023 року перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 82% від суддівської винагороди.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , код ІПН НОМЕР_1 ).

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна 83, ).

Суддя Іванов Е.А.