Справа № 357/1308/23
Суддя: Цукуров В. П.
Дата ухвалення: 2023-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/1308/23
Провадження № 2-а/357/36/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя Цукуров В.П.,

секретар судового засідання Чайка О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 , представників відповідача та третьої особи Коляди В.Г., Сороки К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Біла Церква Київської області за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третя особа поліцейський взводу №1 роти №2 батальйону №1 полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції сержант поліції Шуляк Роман Андрійович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

1. Описова частина.

Короткий зміст позовних вимог.

У лютому 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Поліцейського взводу 1 роти 2 батальйону патрульної поліції в місті Біла Церква Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції України сержанта поліції Шуляка Романа Андрійовича, третя особа Департамент патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на наступні обставини.

18.08.2022 року відносно позивача поліцейським взводу №1 роти №2 батальйону №1 полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі сержант поліції ОСОБА_2 було складено постанову серії ЕГА №753698, якою її притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП, у виді штрафу у розмірі 3400,00 гривень.

Про дану постанову позивач дізналася лише 11.11.2022 року коли отримала лист, до якого було додано постанову про відкриття виконавчого провадження та копію оскаржуваної постанови.

Постанову від 18.08.2022 року серії ЕГА №753698 позивач вважає незаконною, стверджує, що вона не порушувала вимог закону, а звернулася до поліції з метою повідомлення про порушення прав своєї дитини на медичну допомогу. Посилаючись на приписи ст.ст.251, 268, 278, 279, 288, 289 КУпАП, ст.ст. 5, 80, 160, 286 КАС України, позивач просила суд указану постанову скасувати, а провадження у справі закрити, стягнути із відповідача судові витрати.

Історія справи. Заяви та клопотання, позиції учасників справи.

06.02.2023 року ухвалою суду було відкрито провадження у даній справі, постановлено провести її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 65-66).

13.03.2023 року до канцелярії суду засобами поштового зв`язку від представника відповідача та третьої особи надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог, закрити провадження у справі та залишити позовну заяву без розгляду. Зазначив, що зміст виклику екіпажу патрульної поліції полягав у конфлікті позивача з працівниками закладу охорони здоров`я. Даний конфлікт виник через небажання позивача та її доньки одягнути маску (засіб індивідуального захисту). З огляду на невиконання позивачем вимог Постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 року «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» працівники закладу охорони здоров`я пред`являли вимогу до останньої та її доньки вдягнути маску (засіб індивідуального захисту). З цією метою позивачу було запропоновано або придбати маску, або скористатися нею безкоштовно. Після цього, медичні послуги позивачу та її доньці було б надано у повному обсязі. Проте, позивач у категоричній формі відмовилася вдягати маску (засіб індивідуального захисту). До відзиву на позовну заяву додано клопотання залучити і допитати у якості свідка ОСОБА_3 (а.с. 74-77, 78-79).

14.03.2023 року до канцелярії суду представником відповідача та третьої особи подано клопотання про відкладення розгляду справи (а.с. 82-83).

15.03.2023 року судове засідання за клопотанням представника відповідача та третьої особи викладено до 23.03.2023 року (а.с. 85).

20.03.2023 року до канцелярії суду засобами поштового зв`язку від позивача надійшла відповідь на відзив, у якому остання просила скасувати оскаржувану постанову, справу про адміністративне правопорушення відносно неї закрити, стягнути із відповідача судові витрати. Зазначила, що дійсно, між нею та працівниками закладу охорони здоров`я відбувся конфлікт, оскільки останні фактично відмовили їй та її дитині у наданні медичних послуг, до того часу як вони не одягнуть захисну маску. Такі дії працівників закладу охорони здоров`я позивач розцінювала та розцінює як неправомірні, що і слугувало для позивача підставою звернення до органів Національної поліції України за захистом своїх прав та припинення протиправних дій відносно неї. Свій виклик поліції позивач вважає правомірним та обґрунтованим (а.с. 91-95).

20.03.2023 року до канцелярії суду засобами поштового зв`язку від представника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України надійшли пояснення щодо позовної заяви, у яких останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог, закрити провадження у справі та залишити позовну заяву без розгляду. Зазначив, що зміст виклику екіпажу патрульної поліції полягав у конфлікті позивача з працівниками закладу охорони здоров`я. Даний конфлікт виник через небажання позивача та її доньки одягнути маску (засіб індивідуального захисту). Наголосив, що позивача не було примушено купувати маску, а було запропоновано скористатися нею безкоштовно. Після цього, медичні послуги позивачу та її доньці було б надано у повному обсязі. Проте, позивач у категоричній формі відмовилася вдягати маску (засіб індивідуального захисту) (а.с. 100-104).

23.03.2023 року у судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, надала пояснення аналогічні за змістом позовній заяві та відповіді на відзив. Пояснила, що 18.08.2023 року її донька ОСОБА_4 , 2009 року народження, пішла до районної лікарні для проходження медичного огляду у окуліста. Вона повернулася до дому засмучена та повідомила, що її у лікарню не пропустили, оскільки у неї не було маски. Після цього вона пішла з донькою до цієї лікарні. Там позивач звернулася у реєстратурі до працівників, які почали вимагати у позивача одягнути маску. Вона запропонувала їм надати документ або повідомити на якій підставі у неї вимагають одягнути маску. Позивач зайшла до кабінету до працівниці лікарні, яка також була без маски, пояснила їй ситуацію і запропонувала надати її дитині медичні послуги. З цією метою вони піднялися на другий поверх до заступника головного лікаря. Але той також був без маски і зачинив перед позивачем та її донькою двері. Вони почекали хвилин 5-10. До кабінету заступника головного лікаря зайшла інша людина і позивач зрозуміла, що із нею ніхто не буде спілкуватися. Після цього вони вийшли на вулицю і позивач зателефонувала на спеціальну лінію «102» та повідомила, що їй відмовляють в медичному обслуговуванні. Вона пояснила всю ситуацію і пізніше приїхав наряд поліції, якому вона також усе пояснила. Вони пішли разом до реєстратури, причому ці два працівники поліції також були без масок. Там вона стала у чергу, де обслуговували чоловіка без маски. Допомоги від поліції позивач не отримала і вони вийшли на вулицю. Туди вийшов також і заступник головного лікаря, поговорив із поліцією, запропонував застосувати до позивача кайданки. Її донька при цьому заплакала і він пішов. Після цього вони хотіли доставити її у відділок поліції, але донька плакала і вони пішли до службового автомобіля поліції. Там поліціанти внесли до планшету її дані і через апарат роздрукували постанову про штраф. Ніяких прав їй при цьому роз`яснено не було, протокол не складався. Позивач має середньо-спеціальну освіту, які права має особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, вона не знає. Їй зачитали постанову і запитали, чи підпише вона її. Позивач відмовилася і працівники поліції поїхали, а вона пішла до дому. Наполягала на тому, що наявний у матеріалах справи протокол при ній не складався.

23.03.2023 року у судове засідання представник відповідача та третя особа не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. 23.03.2023 року до канцелярії суду засобами електронного зв`язку представником відповідача та третьої особи подано клопотання про перенесення розгляду справи та виклик і допит у якості свідка ОСОБА_2 (а.с. 108-110, 112-114).

27.03.2023 року до канцелярії суду засобами електронного зв`язку представником відповідача та третьої особи подано клопотання залучити і допитати у якості свідка ОСОБА_5 (а.с. 132-135).

05.04.2023 року у судове засідання позивач не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином (а.с. 123).

05.04.2023 року у судовому засіданні представник відповідача та третьої особи проти задоволення позовних вимог заперечував, просив відмовити у їх задоволенні. Надав пояснення, аналогічні за змістом відзиву на позовну заяву та поясненням щодо позовної заяви. Підтримав клопотання про допит у якості свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5

05.04.2023 року у судовому засіданні було допитано у якості свідка ОСОБА_2 , який пояснив, що працює в поліції з 2021 року. При виклику поліції позивач повідомила, що їй відмовляють в обслуговуванні в лікарні. Але в реєстратурі пояснили, що їй не відмовляють, а просять одягнути маску. Вона категорично відмовлялася це зробити без пояснень. Права їй роз`яснили, але клопотань вона не заявила, від отримання копії постанови та її підписання позивач відмовилася. Дитина при цьому плакала та кричала.

05.04.2023 року у судовому засіданні було допитано у якості свідка ОСОБА_3 , яка пояснила, що працює у КНП «Білоцерківська центральна районна лікарня» медичним реєстратором. 18.08.2022 року у першій половині дня до лікарні прийшла дівчина, щоб записатися на прийом до окуліста. Дитина була без захисної маски, тож нею було повідомлено, що на прийом до лікаря можливо потрапити тільки у масці. Після цього дитина пішла з лікарні. Потім вона повернулася зі своєю матір`ю. Матір почала сваритися, їй було запропоновано придбати маску за 5 гривень, люди з черги пропонували власну маску безкоштовно, утім вона категорично відмовлялася. Свідок не відмовляла позивачу у наданні медичних послуг, проте пояснила, що це можливо за умови носіння нею та її донькою захисної маски, з огляду на карантинні обмеження.

05.04.2023 року у судовому засіданні було допитано у якості свідка ОСОБА_5 , який пояснив, що працює завідувачем поліклініки і працівники реєстратури підпорядковуються йому. Донька позивача відмовилася одягнути захисну маску та залишила територію лікарні. Позивач категорично відмовлялася від одягнення маски, вчинила скандал. При розмові позивач пояснила свідку, що за допомогою поліції хотіла, щоб дитина потрапила на прийом до лікаря.

05.04.2023 року ухвалою суду судовий розгляд даної адміністративної справи поновлено. Визнано явку позивача у судове засідання обов`язковою.

10.05.2023 року ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, замінено відповідача - з Поліцейського взводу 1 роти 2 батальйону патрульної поліції в місті Біла Церква Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції України сержанта поліції Шуляка Р.А. на - Департамент патрульної поліції Національної поліції України.

У якості третьої особи на стороні відповідача до участі у справі залучено поліцейського взводу №1 роти №2 батальйону №1 полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Шуляка Р.А.

08.06.2023 року у судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, надала пояснення аналогічні за змістом позовній заяві та відповіді на відзив. Пояснила, що 18.08.2023 року її донька ОСОБА_4 2009 року народження пішла до районної лікарні для проходження медичного огляду у окуліста. Вона повернулася до дому засмучена та повідомила, що її у лікарню не пропустили, оскільки у неї не було маски. Після цього вона пішла з донькою до цієї лікарні. Там позивач звернулася у реєстратурі до працівників, які почали вимагати у позивача одягнути маску. Вона запропонувала їм надати документ або повідомити на якій підставі у неї вимагають одягнути маску. Позивач зайшла до кабінету до працівниці лікарні, яка також була без маски, пояснила їй ситуацію і запропонувала надати її дитині медичні послуги. З цією метою вони піднялися на другий поверх до заступника головного лікаря. Але той також був без маски і зачинив перед позивачем та її донькою двері. Вони почекали хвилин 5-10. До кабінету заступника головного лікаря зайшла інша людина і позивач зрозуміла, що із нею ніхто не буде спілкуватися. Після цього вони вийшли на вулицю і позивач зателефонувала на спеціальну лінію «102» та повідомила, що їй відмовляють в медичному обслуговуванні. Вона пояснила всю ситуацію і пізніше приїхав наряд поліції, якому вона також усе пояснила. Вони пішли разом до реєстратури, причому ці два працівники поліції також були без масок. Там вона стала у чергу, де обслуговували чоловіка без маски. Допомоги від поліції позивач не отримала і вони вийшли на вулицю. Туди вийшов також і заступник головного лікаря, поговорив із поліцією, запропонував застосувати до позивача кайданки. Її донька при цьому заплакала і він пішов. Після цього вони хотіли доставити її відділок, але донька плакала і вони пішли до службового автомобіля поліції. Там поліціанти внесли до планшету її дані і через апарат роздрукували постанову про штраф. Ніяких прав їй при цьому роз`яснено не було, протокол не складався. Позивач має середньо-спеціальну освіту, які права має особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, вона не знає. Їй зачитали постанову і запитали, чи підпише вона її. Позивач відмовилася і працівники поліції поїхали, а вона пішла до дому. Наполягала, що наявний у матеріалах справи протокол при ній не складався.

08.06.2023 року представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, просив відмовити у їх задоволенні. Надав пояснення аналогічні за змістом відзиву на позовну заяву та поясненням щодо позовної заяви. Просив відкласти розгляд справи задля повторного виклику та допиту у якості свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_5

08.06.2023 року третя особа у судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 169).08.06.2023 року до канцелярії суду подав заяву, у якій просив врахувати його попередні покази по справі, надані у якості свідка (а.с. 170).

22.06.2023 року до канцелярії суду свідком ОСОБА_3 подано заяву, у якій остання просила врахувати її попередні покази по справі (а.с. 177).

22.06.2023 року у судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити.

22.06.2023 року у судовому засіданні представники відповідача та третьої особи просили суд не допитувати повторно у якості свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 через неможливість їхнього прибуття у судове засідання, врахувати їхні пояснення, надані у даній справі під час попередніх судових засідань.

22.06.2023 року у судовому засіданні судом оголошено показання свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 .

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Судом встановлені наступні обставини та зміст спірних правовідносин.

18.08.2022 року відносно позивача взводу №1 роти №2 батальйону №1 полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі сержантом поліції Шуляком Р.А. було складено постанову серії ЕГА №753698, якою її притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП у виді штрафу у розмірі 3400,00 гривень (а.с. 49, 50, 120, 143).

Утім, позивач своєї вини у вчиненні інкримінованого їй правопорушення не визнає та просить оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі закрити.

Крім того, у матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази того, що позивачу було вручено копію оскаржуваної постанови у день її складення.

Натомість, як убачається із пояснень позивача, остання дізналася про наявність оскаржуваної постанови лише після звернення до відділу державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 11.11.2022 року та одержання від них копії постанови про відкриття виконавчого провадження та копію оскаржуваної постанови (а.с. 23, 24-25, 26).

У подальшому позивач звернулася до суду з даним позовом.

2. Мотивувальна частина.

Вирішуючи дану справу суд керується наступними нормами матеріального та процесуального права України.

За правилами ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ознака винності діяння є обов`язковою ознакою адміністративного правопорушення (проступку), викладеного у ст.9 КУпАП.

Згідно з приписами ст.183 КУпАП завідомо неправдивий виклик пожежної охорони, поліції, швидкої медичної допомоги або аварійних служб - тягне за собою накладення штрафу від трьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Предметом оскарження в даній справі є постанова про вчинення адміністративного правопорушення, що передбачено ст.183 КУпАП, а саме - завідомо неправдивий виклик поліції.

Перевіряючи обґрунтованість посилання відповідача на встановлення факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, слід зазначити, що підставою для притягнення до адміністративної відповідальності є наявність складу адміністративного правопорушення, що містить об`єкт, об`єктивну сторону, суб`єкт, суб`єктивну сторону.

Об`єктивна сторона за ст. 183 КУпАП виклик спецслужб ніби-то для допомоги, знаючи наперед, що в цьому немає ніякої необхідності. Дії, спрямовані на зрив нормальної роботи служб.

Суб`єктивна сторона правопорушення прямий умисел. Особа, повідомляючи інформацію спецслужбі, усвідомлює, що вона неправдива і бажає даремного виїзду поліцейських.

Як зазначено у ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює, серед іншого, обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Із приписів КУпАП, які регламентують порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності можна зробити висновок, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема наявність вини особи у вчиненні такого правопорушення. Відповідач, як представник державного органу, наділеного повноваженнями щодо виявлення та притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності, у своїй діяльності має керуватися виключно законом та діяти відповідно до нього.

Відповідно до ч.3ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Зокрема, частиною другою даної норми права передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Висновки суду.

Суд, повно, об`єктивно та всебічно дослідивши матеріали даної справи, заслухавши пояснення сторін та свідка у справі приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Під час судового розгляду достеменно встановлено, що між позивачем та працівниками закладу охорони здоров`я виник конфлікт. Під час такого конфлікту дитину позивача фактично не було допущено на прийом до лікаря, оскільки остання не одягала захисну маску. За таких обставин позивач вважала, що права її дитини на медичне обслуговування є порушеними. Саме ці обставини повідомила позивач працівникам поліції як при здійсненні їхнього виклику, так і під час надання особистих пояснень після їхнього прибуття до закладу охорони здоров`я. При цьому, здійснюючи виклик поліції, позивач не повідомляла її працівникам завідомо для неї неправдиву інформацію. Натомість остання лише повідомила ті обставини, які були їй відомі, а також повідомила про власну суб`єктивну оцінку незаконності вимог та дій працівників закладу охорони здоров`я.

Оскільки відповідальність за ст.183 КУпАП настає в разі завідомо неправдивого виклику поліції, а позивач здійснила такий виклик з метою захисту права своєї дитини на медичне обслуговування, будучи впевненою у необхідності та правомірності таких дій, суд приходить до висновку про відсутність у діях позивача умислу на вчинення такого правопорушення, а отже і складу адміністративного правопорушення, передбаченого даною статтею.

З огляду на зазначене, суд приходить висновку про те, що відповідач як суб`єкт владних повноважень діяв не у спосіб, що визначений законами та Конституцією України та всупереч ст.77 КАС України не виконав обов`язку щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення.

Дії не можна кваліфікувати завідомо неправдивим викликом, якщо людина:

- вважала права порушеними чи такими, що можуть бути порушені;

- розраховувала на захист прав поліцією;

- не має прямого умислу на вчинення правопорушення повідомляє правду та не хоче безпідставного виїзду поліції.

Сам факт виклику поліції не свідчить, що виклик завідомо неправдивий.

«Повідомлення» на спецлінію «102» не може кваліфікуватися завідомо неправдивим повідомленням (викликом) поліції як адміністративне правопорушення за ст. 183 КУпАП.

Завдання поліції поліцейські послуги, зокрема, охорона прав і свобод людини (ст. 2 ЗУ «Про Національну поліцію України»).

Кожен має право звернутися до поліції для захисту, а поліція зобов`язана відреагувати на звернення і вжити заходи для охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки та порядку.

Сподівання громадянина на допомогу поліції у конфліктній ситуації не є правопорушенням.

Указане відповідає принципу: Neminem laedit qui suo jure utitur (нікого не ображає той, що користується своїм правом). Відповідний правовий висновок сформульовано у постанові Верховного Суду від 07.11.2018 року у справі № 10/5026/995/2012.

При цьому суд критично відноситься до показань свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у частині тверджень про відсутність підстав для виклику поліції, оскільки вказані особи є стороною конфлікту. В іншій частині їхні показання в цілому підтверджують доводи позивача.

Так само суд оцінює й показання свідка - сержанта поліції ОСОБА_2 , який є заінтересованою особою працівником відповідача.

Також суд ураховує, що відповідачем не доведено, що при винесенні оспорюваної постанови позивачу було роз`яснено та дотримано права, передбачені ст.268 КУпАП, а саме: особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право знайомитися з матеріалами справи; давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням.

Таким чином, наявні всі необхідні правові підстави для задоволення позову.

Розподіл судових витрат.

Згідно з приписами ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сплачений позивачем судовий збір за подання адміністративного позову в розмірі 536,80 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь позивача (а.с. 59).

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.9, 10, 77, 90, 139, 243-246, 250, 286 КАС України,

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третя особа поліцейський взводу №1 роти №2 батальйону №1 полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції сержант поліції Шуляк Роман Андрійович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову ЕГА №753698 від 18.08.2022 по справі про притягнення до адміністративної відповідальності скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.183 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (, місце знаходження: місто Київ, вулиця Федора Ернста, будинок 3) на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 536 гривень 80 копійок (п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок).

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 23.06.2023 року.

СуддяВ. П. Цукуров