Справа № 300/2061/23
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2023-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" червня 2023 р. справа № 300/2061/23
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі судді Кафарського В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовною заявою фермерського господарства «РІСТ» до Головного управління Державної податкової служби України в Івано-Франківській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними і скасування рішень та зобов`язання до вчинення дій, -
Юрін Андрій Вячеславович, який діє в інтересах фермерського господарства «РІСТ» (надалі позивач, ФГ «РІСТ»), звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (надалі відповідач 1), Державної податкової служби України (надалі відповідач 2) про визнання протиправними і скасування рішень комісії Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про відмову у реєстрації податкової накладної від 19.10.2022 №2 та від 26.10.2022 №3 в Єдиному реєстрі податкових накладних від 17.01.2023 за №8092713/32137824 та №8092709/32137824 та зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні позивача від 19.10.2022 №2 та від 26.10.2022 №3 днем її подання на реєстрацію.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ФГ «РІСТ» направлено на реєстрацію до Єдиного державного реєстру податкові накладні від 19.10.2022 №2 та від 26.10.2022 №3. Згідно із отриманими квитанціями позивачу було повідомлено, що реєстрація вищевказаних податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена. Коди УКТЗЕД/ ДКПП товару/ послуг 01.61 відсутні в таблиці даних платника податку на додану вартість як товари/ послуги, що на постійній основі постачаються (виготовляються), та їх обсяг постачання дорівнює або перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару/ послуги та обсягу його постачання, що відповідає п. 1 Критеріїв ризиковості здійснення операції. Запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
У подальшому Комісією, яка приймає рішення щодо реєстрації або відмову в такій реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування було винесено оскаржувані рішення про відмову в реєстрації податкової накладної.
Позивач вважає, що рішення Комісії ГУ ДПС в Івано-Франківській області не містять чіткої підстави для відмови в реєстрації податкових накладних, а наданих позивачем пояснень і документів було достатньо для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.04.2023 відкрито провадження у даній адміністративній справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами.
09.05.2023 представник відповідачів надав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. У відзиві на позовну заяву представник відповідачів зазначив таке.
Позивачем направлено на реєстрацію до Єдиного державного реєстру податкові накладні від 19.10.2022 №2 та від 26.10.2022 №3, проте відповідно до п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України реєстрація ПН/РК від в Єдиному реєстрі податкових накладних була зупинена, а платнику податків запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК. При цьому, причиною відмови в реєстрації податкових накладних є ненадання ФГ «РІСТ» копій первинних документів, зокрема щодо постачання/ придбання товарів/ послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/ інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних. Так, на переконання представника відповідача, для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних позивач мав надати копії реєстраційних документів на сільськогосподарську техніку, якою виконувались роботи, документи осіб щодо права керування зазначеною технікою, акту про прибуття техніки з відміткою про кількість палива, акту повернення палива, акту звірки взаєморозрахунків, ОСВ. Враховуючи викладене вище, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.06.2023 витребувано у ФГ «РІСТ» належним чином засвідчені копії реєстраційних документів на сільськогосподарську техніку, якою виконувались роботи та документи осіб щодо права керування зазначеною технікою, акту про прибуття техніки з відміткою про кількість палива, акту повернення палива, акту звірки взаєморозрахунків, ОСВ.
21.06.2023 на виконання ухвали від представника ФГ «РІСТ» надійшла заява, у якій позивач пояснив, що усі наявні у ФГ «РІСТ» копії документів було надано разом із позовною заявою.
Суд, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, встановив наступне.
01.11 вирощування зернових культу (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний);
01.50. змішане сільське господарство;
01.61 допоміжна діяльність у рослинництві;
46.21 оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин;
49.41 вантажний автомобільний транспорт.
25.07.2022 між ФГ «РІСТ» та ТОВ «Баришівська зернова компанія» було укладено договір підряду на виконання сільськогосподарських робіт №25-01.22/П-3, згідно із умовами якого замовник доручає, а підрядник приймає на себе зобов`язання виконати сільськогосподарські роботи, перелік яких наведено у Додатках до даного договору сільськогосподарською технікою в порядку та на умовах, визначених договором (а.с. 56-61).
Із змісту додатку №1 до договору підряду на виконання сільськогосподарських робіт від 25.07.2022 №25-01.22/П-3 вбачається, що сторони досягли згоди щодо такого виду сільськогосподарських робіт як збирання врожаю сої. Орієнтований обсяг робіт 450 га (а.с. 62).
З акту від 19.10.2022 №7, підписаним між ФГ «РІСТ» та ТОВ «Баришівська зернова компанія», встановлено, що позивачем було виконано роботи зі збирання врожаю сої на 98,6 га, на підставі чого було складено рахунок на оплату від 19.10.2022 №2 (а.с. 64-65).
У матеріалах справи також наявна виписка по банківському рахунку ФГ «РІСТ» за 27.10.2022, якою підтверджується оплата ТОВ «Баришівська зернова компанія» за збирання врожаю сої (а.с. 66).
У подальшому між замовником та виконавцем було підписано акт про надання послуг від 26.10.2022 №8 у зв`язку із виконанням робіт із збирання врожаю сої на 203,3 га (а.с. 72).
Надання вищевказаної послуги також було оплачено ТОВ «Баришівська зернова компанія», про що свідчать наявні у матеріалах справи рахунок на оплату від 26.10.2022 №3 та виписка по банківському рахунку ФГ «РІСТ» за 10.11.2022 ( а.с. 73-74).
За наслідками здійснення господарських операцій позивачем складено податкові накладні від 19.10.2022 №2 та від 26.10.2022 №3 та подано на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних (а.с. 23-24, 26-27).
10.01.2023 позивач через систему електронного документообігу направив письмові повідомлення про подання пояснень та копії документів щодо податкових накладних/ розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено №1, №3 (а.с. 33, 68).
До повідомлення позивач надав письмові пояснення та копії первинних документів на підтвердження інформації, зазначеної у спірних податкових накладних (а.с. 35-36, 70-71).
Так, у поясненнях позивачем наведено детальний опис господарської операції, а на підтвердження вказаних обставин додано первинні документи, зокрема звіт про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід, винограду у 2021 році, звіт про збирання врожаю сільськогосподарських культур на 01.12.2022, звіт про реалізацію продукції сільського господарства за 2021 рік, договір підряду на виконання на виконання сільськогосподарських робіт №25-01.22/П-3 з додатками, акти надання послуг від 19.10.2022 №7 і від 26.10.2022 №8, рахунки на оплату від 19.10.2022 №2 і від 26.10.2022 №3, виписки по банківському рахунку (а.с. 37-67, 72).
За результатами розгляду поданих позивачем документів, Комісією Головного управління ДПС в Івано-Франківській області прийнято рішення про відмову в реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних від 17.01.2023 за №8092713/32137824 та №8092709/32137824 (а.с. 29-32).
Не погодившись з прийнятими рішеннями, позивач 02.03.2023 звернувся до Державної податкової служби України зі скаргами (а.с. 76, 81).
До скарг ФГ «РІСТ» було додано акт про прибуття сільськогосподарської техніки за договором підряду на виконання сільськогосподарських робіт від 25.07.2022 №25-07.22/П-3 від 09.09.2022, свідоцтво про реєстрацію машини серії НОМЕР_1 , посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_2 , акт про вибуття сільськогосподарської техніки за договором підряду на виконання сільськогосподарських робіт від 25.07.2022 №25-07.22/П-3 від 20.12.2022, рахунок за жовтень 2022 року №361 та акт звірки взаємних розрахунків між ФГ «РІСТ» та ТОВ «Баришівська зернова компанія» (а.с. 76-93).
Вважаючи вказані рішення протиправними, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд дійшов наступних висновків.
Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.
Відповідно до п.187.1 ст.187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Відповідно до п.201.7 ст.201 ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс). У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та враховується при визначенні загальних податкових зобов`язань.
Згідно п.201.16 ст.201 Податкового кодексу України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Так, механізм зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), організаційні та процедурні засади діяльності комісій з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі (далі - комісії контролюючих органів), права та обов`язки їх членів визначені Порядком зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 р. № 1165 (далі за текстом - Порядок № 1165).
Пунктами 5, 6 Порядку №1165 передбачено, що платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1), показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2). Податкова накладна/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій (додаток 3).
У разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.
Механізм прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), реєстрацію яких відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України (далі Кодекс) зупинено в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України, визначено Порядком прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 12 грудня 2019 року №520, п.5 якого встановлено, що перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, може включати: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/ інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством.
Як встановлено судом, відповідно до квитанцій податкового органу податкові накладні від 19.10.2022 №2 та від 26.10.2022 №3 прийняті, але їх реєстрацію зупинено.
Як підставу зупинення реєстрації податкових накладних вказано: Коди УКТЗЕД/ ДКПП товару/ послуг 01.61 відсутні в таблиці даних платника податку на додану вартість як товари/ послуги, що на постійній основі постачаються (виготовляються), та їх обсяг постачання дорівнює або перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару/ послуги та обсягу його постачання, що відповідає п. 1 Критеріїв ризиковості здійснення операції.
Так, згідно п.1 Критеріїв ризиковості платника податку на додану вартість, визначеного у додатку 1 до Порядку №1165 обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній/розрахунку коригування до податкової накладної на збільшення суми податкових зобов`язань, яку/який подано для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), дорівнює або перевищує величину залишку, що визначається як різниця між обсягом придбання на митній території України такого/такої товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 1 січня 2017 р. в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі, і митних деклараціях, збільшеного у 1,5 рази, та обсягом постачання відповідного товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 1 січня 2017 р. у Реєстрі
Суд зазначає, що квитанція не містить конкретно визначених документів, які просить подати податковий орган, а також, які обставини вказані документи повинні підтвердити чи спростувати.
Окрім того, в оскаржуваних рішеннях відповідачем не зазначено, яка саме у контролюючого органу наявна податкова інформація, що стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податкових накладних.
В оскаржуваних рішеннях Комісією Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, як підставу для прийняття рішення вказано про ненадання платником податку копій документів, а саме: первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/ інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних (документи, які не надано, підкреслити).
Зі змісту вказаних рішень не вбачається, які саме документи не було надано позивачем, оскільки жодного з перелічених документів не підкреслено.
При цьому, в графі «Додаткова інформація» наявний запис «не представлено копії реєстраційних документів на сільськогосподарську техніку, якою виконувалися роботи та документи осіб щодо права керування зазначеною технікою, акту про прибуття техніки з відміткою про кількість палива, акту повернення палива, акту звірки взаєморозрахунків, ОСВ».
При цьому, з матеріалів справи встановлено, що позивач через електронний кабінет платника направив відповідачу повідомлення про подання пояснень та копій документів щодо ПН/РК, реєстрацію яких зупинено. Зокрема, до пояснень позивачем було додано, у тому числі договір підряду на виконання на виконання сільськогосподарських робіт №25-01.22/П-3 з додатками, акти надання послуг від 19.10.2022 №7 і від 26.10.2022 №8, рахунки на оплату від 19.10.2022 №2 і від 26.10.2022 №3, виписки по банківському рахунку.
Враховуючи наведене оскаржувані рішення не містять повної інформації щодо причин та підстав їх прийняття.
Верховний Суд у постанові від 18.12.2019 у справі № 560/435/10 вказав, що конкретний перелік документів може залежати, зокрема від змісту операції з постачання, суб`єктного складу її учасників, їх податкової поведінки. Відповідно до положень пункту 3 частини 2 статті 2 КАС України рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути прийнято обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. У разі спору щодо правомірності рішення суб`єкт владних повноважень може посилатися тільки на ті обставини, що зазначені у рішенні як підстава його прийняття. Не зазначення в рішенні цих обставин тлумачиться на користь висновку про його неправомірність.
У постанові від 26.05.2021 у справі 560/3609/18 Верховний Суд сформулював правову позицію, відповідно до якої для кожного критерію, на підставі якого було зупинено реєстрацію податкової накладної, передбачений самостійний список документів, за умови подання якого приймається рішення про реєстрацію податкової накладної. При цьому загальне посилання на вичерпний перелік документів контролюючим органом не є достатнім, а перелік документів, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення контролюючим органом, повинен бути конкретизованим та чітким. Дотримання вимоги чіткості і недвозначності щодо інформації, яка зазначена в квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної, є особливо важливим з огляду на специфіку податкового законодавства та наслідки недотримання платником податків вимог щодо подання повного переліку документів.
Оскільки у тексті квитанцій про зупинення реєстрації не було точно зазначено, які саме документи вимагаються від платника податку, позивач діяв на власний розсуд і підготував пояснення щодо господарської операції із копіями документів, керуючись нормами ПК України, Порядками № 520 та № 1165.
При цьому, можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків.
В ході розгляду справи знайшов свої підтвердження факт того, що після зупинення реєстрації податкової накладної позивачем були подані документи, передбачені Порядком №520, для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Більше того, судом встановлено, що подані підприємством для реєстрації податкових накладних документи не мають дефекту форми, змісту або походження, які б спричинили втрату первинними документами юридичної сили.
Разом з тим, контролюючий орган, не зважаючи на надіслані позивачем повідомлення та додані до нього документи, прийняв спірні рішення про відмову в реєстрації податкових накладних, без зазначення, як було вказано вище, мотивів неврахування поданих позивачем документів, у тому числі і під час процедури адміністративного оскарження рішення.
При вирішенні справи суд також виходить із того, що спірне рішення Комісії є актом індивідуальної дії.
Правовий акт індивідуальної дії це виданий суб`єктом владних повноважень документ, прийнятий із метою реалізації положень нормативно-правового акту (актів) щодо конкретної життєвої ситуації, який не містить загальнообов`язкових правил поведінки та стосується прав і обов`язків лише чітко визначеного суб`єкта (суб`єктів), якому (яким) він адресований.
Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття. Крім того, акти, що затверджують критерії ризиковості здійснення операцій мають на меті встановити норми права, які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян, а відтак підлягають обов`язковій реєстрації у порядку, визначеному діючим законодавством.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.04.2019 року у справі № 822/1878/18.
Натомість, оскаржувані рішення податкового органу не відповідають критеріям чіткості та зрозумілості актів індивідуальної дії, та породжують їх неоднозначне трактування, що в свою чергу впливає на можливість реалізації права або виконання обов`язку платником податків виконати юридичне волевиявлення суб`єкта владних повноважень.
Зазначений висновок суду узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ), рішення якого відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.
У рішенні від 13 грудня 2001 року у справі «Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови» ЄСПЛ зазначив, що закон має бути доступним та передбачуваним, тобто вираженим з достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку.
Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків («Лелас проти Хорватії», п. 74).
Таким чином, судом зроблено висновок, що оскаржувані рішення Комісії ГУ ДПС в Івано-Франківській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, якими позивачу відмовлено в реєстрації податкових накладних, не містять повної інформації щодо причин та підстав їх прийняття, у рішеннях не зазначено, яких саме документів, що стосується конкретної господарської операції не надано позивачем для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних.
Суд вважає, що позивач виконав свій обов`язок щодо надіслання відповідачу первинних документів, необхідних для реєстрації податкових накладних.
Таким чином, посилання на вказану підставу в обґрунтування прийняття рішень про відмову, за відсутності конкретної пропозиції про необхідність надання певних документів, та за умови ненаведення комісією доказів того, що подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, свідчить про протиправність таких рішень.
У відзиві на позовну заяву представник відповідачів посилаючись на практику Верховного Суду, вказує на необхідність надання судом оцінки правомірності спірного рішення виходячи з тих матеріалів, на підставі яких воно приймалося, а не вирішувати, яким воно б мало бути за наявності інших документів, які надані в суд, але не були надані Комісії.
З цього приводу суд зазначає, що первинні документи долучені до скарг від 17.01.2023 та до пояснень від 10.01.2023, подані платником податків контролюючому органу на його вимогу в об`ємі, який був розумним та достатнім для реєстрації податкових накладних.
При цьому, такий же пакет документів позивачем представлено суду разом із позовною заявою. Посилаючись на наявність інших (додаткових) документів, представник контролюючих органів не зазначає, які саме документи позивачем надані суду, проте не були досліджені контролюючим органом при прийнятті спірного в цій справі рішення.
На підставі частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що оскаржувані рішення Комісії ГУ ДПС про відмову в реєстрації податкових накладних в ЄРПН є протиправними та підлягають скасуванню.
Щодо позовних вимог про зобов`язання ДПС України зареєструвати податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних суд зазначає наступне.
Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.
Отже, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.
Суд зазначає, що дискреційні функції ДПС України як суб`єкта владних повноважень під час прийняття рішення щодо реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних чітко визначені законом, оскільки чинним законодавством України визначений вичерпний перелік документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Оскільки під час розгляду справи у суді позивачем доведено надання ним до ГУ ДПС в Івано-Франківській області документів, які є достатніми для прийняття рішень про реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, суд вважає, що у даному випадку, у ДПС України відсутня дискреція як можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, у зв`язку з чим повний та ефективний захист порушеного права позивача може бути забезпечений шляхом зобов`язання ДПС України здійснити реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних з дня їх фактичного подання.
Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
У відповідності до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Зважаючи на задоволення позовних вимог у повному обсязі, судові витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем при зверненні до суду з цією позовною заявою у розмірі 5368,00 грн., підлягають відшкодуванню на користь останнього шляхом стягнення цієї суми коштів з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань відповідно до абз.1 ч.1 ст.139 КАС України.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Визнати протиправними і скасувати рішення комісії Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про відмову у реєстрації податкових накладних від 19.10.2022 №2 та від 26.10.2022 №3 в Єдиному реєстрі податкових накладних від 17.01.2023 за №8092713/32137824 та №8092709/32137824.
Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні позивача від 19.10.2022 №2 та від 26.10.2022 №3 днем їх подання на реєстрацію.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Сторонам рішення надіслати через підсистему «Електронний суд».

Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ «Мої справи».

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя /підпис/ Кафарський В.В.

Рішення складене в повному обсязі 23 червня 2023 р.