Справа № 755/7384/22
Суддя: Черпіцька Людмила Тимофіївна
Дата ухвалення: 2023-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 755/7384/22 Суддя (судді) першої інстанції: Арапіна Н.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого-судді: Черпіцької Л.Т., суддів: Кучми А.Ю., Собківа Я.М., за участю секретаря: Висоцького А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від "15" березня 2023 р. у справі за адміністративним позовом Громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київської області, за участю третьої особи заступника начальника Центрального Міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області Петрова Дмитра Васильовича, про визнання дій протиправними, визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила:

визнати дії заступника начальника Центрального Міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області Петрова Дмитра Васильовича щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 протиправними;

визнати протиправною та скасувати постанову серії ПН МКМ № 011173 від 14 липня 2022 року про накладення адміністративного стягнення за вчинення громадянкою Російської Федерації ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП та закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування вимог позивач зазначала, що вона є громадянкою Російської Федерації, перебуває у зареєстрованому шлюбу з громадянином України ОСОБА_2 та має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 14 липня 2022 року головним спеціалістом Центрального Міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області Гулящим Степаном Івановичем складено протокол щодо позивача про адміністративне правопорушення, яке передбачено ч. 1 ст. 203 КУпАП. Крім того, 14 липня 2022 року заступником начальника Центрального Міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області Петровим Дмитром Васильовичем винесено постанову ПН МКМ № 011173 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 203 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 1 700,00 грн. Позивач вважає, що відповідачем порушено процедуру притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема відсутність перекладача під час складання протоколу та постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. Також, на думку скаржника, в постанові про адміністративне правопорушення неправильно зазначено населений пункт «Зазимя» та не конкретизовано місце вчинення адміністративного правопорушення. Крім того, позивачу не забезпечено права на професійну правничу допомогу.

Дніпровський районний суд м. Києва рішенням від "15" березня 2023 р. у задоволенні позову відмовив.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач, як особа з іноземним громадянством, не дотрималась вимог міграційного законодавства України, то постанова про адміністративне правопорушення є правомірною.

Позивач, не погоджуючись із судовим рішенням, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та недотримання норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, що в порушення ст. 283 КУпАП, приписи якої, зокрема, передбачають опис чітких обставин, установлених при розгляді справи, Заступник начальника Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м, Києві та Київській області Петров Дмитро Васильович не конкретизував чітко місце вчинення інкримінованого адміністративного правопорушення.

Також скаржник наголошує, що ОСОБА_1 під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не надано можливість реалізувати свої права, передбачені чинним законодавством, не роз`яснено права передбачені ст. 268 КУпАП (Права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності) та ст. 59 Конституції України і не дано можливості залучити фахівця в галузі права, тому остання була позбавлена права на захист.

Крім того, на переконання скаржника під час складання протоколу Серія ПР МКМ № 011195 від 14.07.2022 та прийняття постанови про накладення адміністративного стягнення Серія ПН МКМ № 011173 від 14.07.2022, перекладач не залучався, що позбавило позивача можливості розуміти наслідки дій суб`єкта владних повноважень щодо вирішення його питання правомірності перебування в Україні, подавати докази своєї невинуватості, заявляти клопотання та користуватись іншими правами, передбаченими ч. 1 ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України.

Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що не перешкоджає її розгляду по суті.

У судове засідання з апеляційного розгляду справи учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, не прибули, а тому відповідно до частини четвертої статті 229, ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційний суд ухвалив здійснити розгляд справи за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 та є громадянкою Російської Федерації, перебуває у зареєстрованому шлюбу з громадянином України ОСОБА_2 та має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.15-17).

14 липня 2022 року головним спеціалістом Центрального Міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області Гулящим Степаном Івановичем складено протокол щодо позивача про адміністративне правопорушення, яке передбачено ч. 1 ст. 203 КУпАП (а.с. 53-54).

Крім того, 14 липня 2022 року заступником начальника Центрального Міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області Петровим Дмитром Васильовичем винесено постанову ПН МКМ № 011173 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 203 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 1 700,00 грн. (а.с. 25-26).

Не погоджуючись з постановою відповідача, позивач звернулася з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам скаржника, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначаються Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22 вересня 2011 року № 3773-VI.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 1 цього Закону іноземцями та особами без громадянства, які тимчасово перебувають на території України, є іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території Україні протягом дії візи або на період, установлений законодавством чи міжнародним договором України, або якщо строк їх перебування на території України продовжено в установленому порядку.

Відповідно до Угоди про взаємне визнання віз держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав від 09 жовтня 1992 року для громадян країн-учасниць СНД встановлено безвізовий порядок в`їзду.

У силу п.18 ч.1 ст. 1 зазначеного Закону документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні є посвідка на тимчасове проживання.

Пунктом 15 статті 4 вказаного Закону передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які в`їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в`їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Механізм оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання іноземцям та особам без громадянства, які іммігрували в Україну на постійне проживання або прибули в Україну на тимчасове проживання передбачено Порядком оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 березня 2012 року № 251.

Відповідно до п.10 Порядку посвідка на тимчасове проживання видається строком до одного року з можливістю його продовження щоразу на один рік на підставі заяви іноземця чи особи без громадянства та документів, зазначених у підпункті 4 пункту 6 цього Порядку, які подаються до територіального органу або підрозділу Державної міграційної служби не пізніше ніж за 15 днів до закінчення строку дії посвідки.

Відповідно до ч.1 ст. 203 КУпАП порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в`їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень, передбачених частиною другою цієї статті.

Статтею 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Згідно з положеннями статті 222-2 КУпАП центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній незаконній) міграції,громадянства, реєстрації фізичних осіб, розглядає справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням законодавства про паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, законодавства про перебування в Україні іноземців та осіб без громадянства, про транзитний проїзд через територію України, а також питання щодо реєстрації місця проживання (статті 197-201, частина перша статті 203, статті 204, 205, 206).

Від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній(незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівник, заступники керівника центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, інші уповноважені керівником посадові особи цього органу.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Статтею 278 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на державний або громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законодавством передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 268 КУпАП встановлено перелік прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема: особа має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права; справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Статтею 245 КУпАП України визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана виконати ряд дій, обов`язкове виконання яких в своїй сукупності сприяє правильному вирішенню справи по суті і винесенню законного рішення.

Згідно з п. 2.6. Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення Державною міграційною службою України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 825 від 28 серпня 2013 року, у разі коли особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не володіє мовою, якою ведеться провадження, протокол про правопорушення складається за участю перекладача. Перекладачем може бути особа, яка вільно володіє мовою, якою здійснюється провадження у справі про адміністративне правопорушення, та іншою мовою, знання якої необхідне для усного або письмового перекладу з однієї мови на іншу, а також особа, яка володіє технікою жестової мови (для спілкування з особами з вадами слуху).

Відповідно до ст. 274 КУпАП перекладач призначається органом (посадовою особою), в провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення.

Перекладач зобов`язаний з`явитися на виклик органу (посадової особи) і зробити повно й точно доручений йому переклад.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України перекладачем є особа, яка вільно володіє мовою, якою здійснюється адміністративне судочинство, та іншою мовою, знання якої необхідне для усного або письмового перекладу з однієї мови на іншу, а також особа, яка володіє технікою спілкування з глухими, німими чи глухонімими.

Суд першої інстанції достовірно встановив, що позивач у протоколі про адміністративне правопорушення серії ПР МКМ № 011195 від 14 липня 2022 року відмовився від залучення перекладача (а.с. 53-54). Тож, посилання скаржника на незалучення відповідачем під час розгляду справи перекладача є безпідставним.

Що стосується посилання скаржника на те, що в постанові про адміністративне правопорушення неправильно зазначено назву населеного пункту «Зазимя» та не конкретизовано місце вчинення адміністративного правопорушення, то колегія суддів зазначає таке.

Згідно з п. 4.1 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення Державною міграційною службою України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 825 від 28 серпня 2013 року розглянувши справу про адміністративне правопорушення, уповноважена посадова особа виносить постанову у справі відповідно до статті 283 КУпАП.

Згідно з ч. 1 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що згідно із загальнодоступної інформації Зазим`я - село в Україні, яке знаходиться у Броварському районі Київської області. Тому, зазначення в оскаржуваній постанові неправильної назви населеного пункту «Зазимя» замість правильної назви "Зазим`я" не спростовує порушення позивачем вимог Закону України "Про правовий статусі іноземців та осіб без громадянства" та є орфографічною помилкою.

Щодо не конкретизації у постанові про адміністративне правопорушення місця вчинення адміністративного правопорушення, колегія суддів зазначає наступне.

Зі змісту спірної постанови вбачається, що 14 липня 2022 року о 16:00 год за адресою: с. Погреби (блок пост), Київська область виявлено ОСОБА_1 , яка порушила правила перебування іноземців на території України, а саме: проживання за документами, термін дії яких закінчився. Місце скоєння правопорушення: АДРЕСА_1 (а.с. 55-56).

Отже, оскільки позивача притягнуто до адміністративної відповідальності саме за проживання за документами, термін дії яких закінчився, то і місцем вчинення даного правопорушення є місце проживання позивача за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 15), як і зазначено у спірній постанові.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що у спірній постанові фабула правопорушення сформульована конкретно із зазначенням обставин вчинення правопорушення та нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

Щодо доводів скаржника про незабезпечення їй права на професійну правничу допомогу, колегія суддів зазначає таке.

Згідно з частиною 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ПР МКМ № 011195 від 14 липня 2022 року вбачається, що позивачу роз`яснено її права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Однак, ні протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МКМ № 011195 від 14 липня 2022 року, ні постанова про накладання адміністративного стягнення серії ПН МКМ № 011173 від 14 липня 2022 року не містять даних про необхідність забезпечення позивачу права на професійну правничу допомогу (а.с. 53-54, 55-56).

За схожих обставин справ Верховний Суд ухвалював постанови від 23.01.2020 у справі 343/2242/16, від 10.10.2019 у справі № 2340/2910/18, від 12.08.2020 у справі №755/14023/17, справі № 522/14416/18.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що у задоволенні позовних вимог громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 слід відмовити.

Доводи апеляційної скарги колегія суддів не приймає, оскільки вони не спростовують правильність висновків суду першої інстанції щодо застосування норм матеріального та процесуального права.

Крім того, аналізуючи всі доводи учасників справи, апеляційний суд враховує висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні від 21.01.1999 р. по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині ухвалено з дотриманням норм процесуального та матеріального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції у відповідній частині, у зв`язку з чим підстав для скасування оскаржуваного рішення суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 250, 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від "15" березня 2023 р. - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її проголошення та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя Судді:Л.Т. Черпіцька А.Ю. Кучма Я.М. Собків