Справа № 640/25268/20
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Кузьменка В.В.,

Василенка Я.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Державного закладу професійної (професійно-технічної) освіти зі специфічними умовами навчання "Академія патрульної поліції" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 червня 2020 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Академія патрульної поліції" про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язати вчинити дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Державної установи «Академія патрульної поліції», в якій просив:

- визнати протиправною бездіяльність Державної установи «Академія патрульної поліції», яка полягає у не призначені і невиплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку з отриманням 08.02.2019 травми під час виконання службових обов`язків, передбаченої статтею 97 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію» у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату;

- зобов`язати Державну установу «Академія патрульної поліції» призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу передбачену статтею 97 Закону № 580-VIII у зв`язку з отриманням травми під час виконання службових обов`язків у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що відмова у виплаті одноразової грошової допомоги є протиправною, оскільки позивач отримав травму під час виконання службових обов`язків.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 червня 2020 р. адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправною бездіяльність Державної установи «Академія патрульної поліції», яка полягає у не призначені і невиплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку з отриманням 08.02.2019 травми під час виконання службових обов`язків, передбаченої статтею 97 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію» у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Зобов`язано Державну установу «Академія патрульної поліції» призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу передбачену статтею 97 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію», у зв`язку з отриманням травми під час виконання службових обов`язків у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Державний заклад професійної (професійно-технічної) освіти зі специфічними умовами навчання "Академія патрульної поліції" подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.04.2023 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у порядку письмового провадження на 14.06.2023.

29.05.2023, під № 23453 до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Апеляційну скаргу 14.06.2023 було знято з розгляду у зв`язку із перебуванням головуючої судді у відрядженні, судове засіданні призначено на 21.06.2023.

Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно норм ст. 309 КАС України.

Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 з 18.01.2018 проходить службу в поліції в Державній установі «Академія патрульної поліції» на посаді викладача.

25.04.2017 з позивачем стався нещасний випадок, пов`язаний з виконанням службових обов`язків. Діагноз: забій лівого колінного суглобу. Застаріле пошкодження медіального меніска з формуванням кістки, часткове пошкодження трансплантата передньої хрестоподібної зв`язки лівого колінного суглоба, дефект хряща медіального виростка стегнової кістки 2 ст. Гіпертрофія жирового тіла лівого колінного суглоба.

Відповідно до висновку про призначення одноразової грошової допомоги, затвердженого начальником Державної установи «Академія патрульної поліції» від 11.05.2018, позивачу виплачена одноразова грошова допомога у розмірі 123340,00 грн.

08.02.2019 в період проходження служби під час виконання службових обов`язків позивач отримав травму: розрив трансплантату передньої хрестоподібної зв`язки лівого колінного суглоба. Розрив заднього рогу та тіла медіального меніска. Хондромаляція медіального виростка лівої стегнової кістки 2 ст. Часткове пошкодження медіального утримувача надколінника. Пошкодження підколінного м`яза.

27.02.2019 позивачу була проведена операція.

Згідно із довідкою Центральної медичної (військово-лікарська) комісії від 17.10.2019 № 224, зазначена вище травма, отримана позивачем, пов`язана з виконанням службових обов`язків.

20.11.2019 Київським міським центром Медико-соціальної експертизи (далі МСЕК) № 2 позивачу визначено 25% ступеню втрати працездатності.

16.12.2019 позивач звернувся до відповідача із рапортом, у якому просив вирішити питання про призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 97 Закону № 580-VIII у розмірі визначеному пунктом 5 частини першої статті 99 Закону № 580-VIII. До рапорту були подані всі документи, визначені Порядком № 4.

Наказом начальника Державної установи «Академія патрульної поліції» від 17.04.2020 № 147 «Про виплату одноразової грошової допомоги» відділенню фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку на підставі висновку про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 від 03.04.2020 наказано виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у розмірі 23800,00 грн.

Судом першої інстанції було встановлено, що вказана сума є різницею у розмірах одноразової грошової допомоги, раніше призначеної та виплаченої позивачу у розмірі 123340, грн та призначеною позивачу згідно із висновком від 03.04.2020 у розмірі 147140,00 грн.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо не призначення та невиплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із отриманням 08.02.2019 травми під час виконання службових обов`язків у розмірі 70 розмірів прожиткових мінімумів, ОСОБА_1 , звернувся до суду з цим позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив наступного:

- процедура перегляду розміру вже призначеної та виплаченої одноразової грошової допомоги у зв`язку зі зміною обставин, наданням нових документів, передбачає виплату лише різниці між виплаченою та нарахованою сумою у зв`язку із встановленням згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищої групи чи іншої причини інвалідності або більшого відсотку втрати працездатності під час повторного огляду;

- право отримання допомоги в більшому розмірі (виплату різниці у розмірах одноразової грошової допомоги) у зв`язку із виникненням обставин, з якими законодавець пов`язує збільшення її розміру законодавець пов`язує із повторним оглядом, а не із новим отриманням поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань поліції;

- за висновками суду першої інстанції, у справі, яка розглядається позивач набув право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму у зв`язку із отриманням ним 08.02.2019 нової травми під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань поліції, тобто повторного травмування, що документально підтверджено відповідними висновками відповідача та медичних установ;

- доводи відповідача про те, що травмування отримане позивачем 08.02.2019 є загостренням попередніх травмувань у зв`язку із патологією лівого колінного суглобу не спростовують наведених вище висновків за обставин встановлення факту нового травмування, а не повторного огляду.

Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду першої інстанції помилковими та необґрунтованими, позаяк (а.с. 82-84):

- нещасний випадок, який стався з позивачем 08.02.2019, виявився лише у більшому відсотку втрати працездатності (25%) ніж відсоток втрати працездатності під час нещасного випадку, що стався 25.04.2017 (15%), що є підставою для виплати позивачу з відповідної різниці з урахуванням раніше виплаченої суми;

- з метою дотримання прав і свобод, а також чинного законодавства, відповідач звернувся з листом до Центральної медичної (військово-лікарської комісії), в якому поставив наступні питання: 1) Чи є захворювання ОСОБА_1 в другому випадку (08.02.2019) похідним наслідком першого випадку (25.04.2017)?; 2) Чи можна вважати діагноз викладений в Довідці № 224 від 17.10.2019, як збільшений відсоток отриманої травми по першому випадку?. Листом Центральної медичної (військово-лікарської) комісії від 27.02.2020 року № 33/2-78, надано відповідь, що патологія лівого колінного суглобу у ОСОБА_1 є наслідком повторних травмувань, оперативного втручання з приводу травми, перенесеної ним в 2012 році, про яку зазначено у його медичній документації. Тобто, ЦВЛК МВС, на підставі наявної лікарської документації підтвердила, що ОСОБА_1 в 2012 році проведена пластика передньої хрестоподібної зв`язки лівого колінного суглобу, про факт якої та обставини отримання передуючої цьому травми при проходженні медичного огляду ВЛК при прийомі на службу в 2015 році він інформації не надав. Оскільки наслідків травмування під час медичного огляду у ВЛК в 2015 році не було, він був визнаний придатним до служби в ОВС у патрульній службі. Таким чином, ЦВЛК МВС підтвердили, що 25.04.2017 року позивач отримав травму «забій лівого колінного суглобу», а 08.02.2019 року, повторно отримав травму «пошкодження медіального меніску лівого колінного суглобу, пошкодження передньої хрестоподібної зв`язки»;

- відповідач з врахуванням збільшення відсотку втрати працездатності позивача, здійснив виплату одноразової грошової допомоги, з врахуванням раніше виплачених коштів, а відповідно, діяв відповідно до чинного законодавства;

- у свою чергу, суд не дослідив матеріали справи в повному обсязі і не врахував висновки лікарів про повторність травми, на підставі якої було збільшено відсоток втрати працездатності, а відтак, і право на отримання позивачем грошової допомоги в більшому розмірі, з урахуванням раніше виплаченої суми.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, порядок призначення та отримання поліцейськими одноразової грошової допомоги, розміри та підстави, за яких призначення та виплата допомоги не здійснюється, регулюються положеннями статей 97-101 Закону № 580-VIII та реалізуються в порядку та на умовах визначених Порядком № 4.

Відповідно до норм пункту 5 частини першої статті 97 Закону № 580-VIII, одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності.

При цьому, за пунктом 5 частини першої статті Закону № 580-VIII, розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, а в разі їх загибелі (смерті) - особам, які за цим Законом мають право на її отримання, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) унаслідок причин, зазначених у пункті 5, - у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського визначений Порядком № 4.

Згідно із пунктом 1 розділу ІІ Порядку № 4, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Водночас, пунктом 8 розділу IV Порядку № 4 визначено, що якщо поліцейському протягом двох років після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Слід зазначити, що суд першої інстанції цілком обґрунтовано виснував, що право на отримання грошової допомоги та право отримання допомоги в більшому розмірі (виплату різниці у розмірах одноразової грошової допомоги) у зв`язку із виникненням обставин, з якими законодавець пов`язує збільшення її розміру, є різними правовими поняттями. Процедура перегляду розміру вже призначеної та виплаченої одноразової грошової допомоги у зв`язку зі зміною обставин, наданням нових документів, передбачає виплату лише різниці між виплаченою та нарахованою сумою у зв`язку із встановленням згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищої групи чи іншої причини інвалідності або більшого відсотку втрати працездатності під час повторного огляду.

Право отримання допомоги в більшому розмірі (виплату різниці у розмірах одноразової грошової допомоги) у зв`язку із виникненням обставин, з якими законодавець пов`язує збільшення її розміру законодавець пов`язує із повторним оглядом, а не із новим отриманням поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань поліції.

Під час розгляду даного спору в суді першої інстанції було досліджено, що позивач набув право саме на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму у зв`язку із отриманням ним 08.02.2019 нової травми під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань поліції, тобто, повторного травмування, що документально підтверджено відповідними висновками відповідача та медичних установ, проте доводи сторони відповідача про те, що травмування отримане позивачем 08.02.2019 є загостренням попередніх травмувань у зв`язку із патологією лівого колінного суглобу не спростовують висновків за обставин встановлення факту нового травмування, а не повторного огляду.

Відповідачем не доведено факту та не повідомлено обставин повторного огляду позивача, а не нового огляду при отриманні травми в 2019 році.

Колегія суддів вважає, що стороною відповідача не було спростовано доводів позивача щодо того, що травмування позивача, отримане 08.02.2019 не є загостренням попередніх травмувань у зв`язку із патологією лівого колінного суглобу. Так, основний діагноз, згідно МКХ-10, який послугував визначенню 15% втрати працездатності у 2018 році (пункт 29.1 Акту огляду медико-соціальної експертної комісії № 2146 від 25 квітня 2018року: "Наслідки забою лівого колінного суглобу (25.04.2017 р.) з пошкодженням медіального меніску, часткове пошкодження трансплантата ПХЗ (операція - 2012 р.) хряща медіального виростка з проведеним оперативним артроскопічним лікуванням (резекція заднього рогу та тіла медіального меніску, видалення ушкодженої частини ПХЗ, резекція гіпертрофованого жирового тіла) у вигляді деформованого артрозу лівого колінного суглобу 1 ст. з помірним больовим синдромом". Після цього, 08.02.2019 в період проходження служби під час виконання службових обов`язків позивач отримав травму: "Розрив трансплантату передньої хрестоподібної зв`язки лівого колінного суглоба. Розрив заднього рогу та тіла медіального меніска. Клаптевий розрив заднього рогу латерального меніска. Хондромаляція медіального виростка лівої стегнової кістки 2 ст. Часткове пошкодження медіального утримувача надколіиника. Пошкодження підколінного м`яза." У зв`язку з цим, 27.02.2019 позивача була проведена операція: «Забір трансплантату у вигляді квадрікатури напівсухожилового та тонкого м`язів з правої нижньої кінцівки, ревізійної артроскопії, аутопластики передньої хрестоподібної зв 'язки, часткової резекції обох менісків, абляції, вапоризації ділянок хондромаляції лівого колінного суглобу».

Так, 17.10.2019 Центральна медична (військово-лікарська) комісія, своєю довідкою № 224, визначила, що вказана травма пов`язана з виконанням службових обов`язків. 20.11.2019 Київським міським центром медико-соціальної експертизи № 2 позивачу вже визначено 25% ступеню втрати працездатності, у зв`язку з наступним діагнозом згідно з МКХ-10 (пункт 29.1 Акту огляду медико-соціальної експертної комісії №4936 від 20.11.2019, копія якого додана до даної відповіді): «Стан після операції (27.02.2019 р.) з приводу травми лівого колінного суглобу (08.02.2019 р.) з аутопластикою ПХЗ, частковою резекції обох менісків, абляції вапоризації ділянок хондроляції лівого колінного суглобу з приводу розриву трансплантату ПХЗ, заднього рогу та тіла медіального меніску, заднього рогу латеріальиого меніску. Виражений больовий синдром, легке обмеження ходи.»

Наведене, дає підстави колегії суддів для висновку, що діагнози, які підтвердженні МСЕК під час визначення позивачу в 2018 році 15% втрати працездатності, є іншими порівняно з діагнозами, внаслідок яких, останньому було визначено у 2019 році 25% втрати працездатності. При цьому, визначення 15 % втрати працездатності було пов`язано з забоєм лівого колінного суглобу 25.04.2017, у той же час, підставою для визначення 25% втрати працездатності у 2019 році МСЕК встановила стан після проведеної операції 27.02.2019 з приводу травми лівого колінного суглобу (08.02.2019).

Тож, визначення ступеню втрати працездатності у 2019 році, не є збільшенням відсотку втрати працездатності внаслідок травми отриманої у 2017 році.

Доводи апелянта були б обґрунтованими, у тому разі, якби позивач звернувся до МСЕК повторно після первинного встановлення йому 15% втрати професійної працездатності і якщо б під час повторного огляду йому було встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії більший відсоток втрати працездатності на підставі основного діагнозу, який йому встановили через забій лівого колінного суглобу, тоді, в такому випадку, позивач набув би право на отримання допомоги в більшому розмірі і виплата проводилася з урахуванням раніше виплаченої суми, водночас, наразі, визначення втрати професійної працездатності відбулось за різними діагнозами, які не є похідними один від одного.

А тому, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

За результатами апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла висновку про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог, та не є підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державного закладу професійної (професійно-технічної) освіти зі специфічними умовами навчання "Академія патрульної поліції" - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 червня 2020 р. - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді В.В. Кузьменко

Я.М. Василенко