Справа № 400/5801/22
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2023-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2023 р.м. ОдесаСправа № 400/5801/22

Перша інстанція: суддя Фульга А. П.,

повний текст судового рішення

складено 07.02.2023, м. Миколаїв

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: Яковлєва О.В.,

суддів Єщенка О.В., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2023 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Військовій частині НОМЕР_1 та Військовій частині НОМЕР_2 , а саме:

- визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо звільнення ОСОБА_1 з військової служби, на підставі пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», згідно поданого рапорту від 14 листопада 2022 року;

- зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 прийняти рішення, яким достроково розірвати контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб сержантського (старшинського) складу без номера та без дати та звільнити позивача згідно поданого рапорту від 14 листопада 2022 року.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2023 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням позивачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що апелянт має право на припинення (розірвання) укладеного ним контракту про проходження військової служби в ЗСУ, а як наслідок на звільнення з військової служби у зв`язку з наявністю у нього на утриманні трьох дітей віком до 18 років.

Вказана підстава звільнення з військової служби у зв`язку, на переконання апелянта, прямо передбачена положеннями ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу».

Крім того, апелянт вважає, що судом першої інстанції помилково не враховано того, що син апелянта, який знаходиться на лікуванні в Литовській Республіці, має тяжку хворобу та потребує догляду.

В свою чергу, відповідачем подано відзив на отриману апеляційну скаргу у якому зазначено, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення про залишення без задоволення позовних вимог, так як апелянт не має права на припинення (розірвання) укладеного ним контракту про проходження військової служби в ЗСУ, а як наслідок на звільнення з військової служби під час дії воєнного стану.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 24 липня 2020 року уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб сержантського (старшинського) складу (категорія військовослужбовців) з Міністерством оборони України, в особі командира Військової частини НОМЕР_1 Військово-Морських Сил Збройних Сил України, строком на 3 роки.

Наказом від 24 липня 2020 року № 132-РС ОСОБА_1 призначений на посаду командира бойової машини - командира відділення морської піхоти взводу морської піхоти роти морської піхоти Військової частини НОМЕР_2 .

Наказом від 13 вересня 2022 року № 256 ОСОБА_1 призначений на посаду головного сержанта мінометної батареї Військової частини НОМЕР_2 .

Між тим, згідно посвідчення НОМЕР_3 про багатодітну родину від 30 березня 2018 року на утриманні позивача знаходяться троє дітей: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ); ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ); ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

В свою чергу, 14 листопада 2022 року позивач звернувся до командування Військової частини НОМЕР_1 з рапортом, в якому просив звільнити його з військової служби у Збройних Силах України за сімейними обставинами, на підставі пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» (зі змінами) в зв`язку з тим, що на його утриманні знаходяться троє дітей віком до 18 років.

Не погоджуючись з отриманою відмовою, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком з`ясування обставин справи, судом першої інстанції зроблено висновок про залишення без задоволення позовних вимог, так як у межах спірних правовідносин відсутні правові підстави для розірвання укладеного позивачем контракту про проходження військової служби, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Згідно ч. 6 ст. 2 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», видами військової служби є:

- строкова військова служба;

- військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період;

- військова служба за контрактом осіб рядового складу;

- військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу;

- військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів);

- військова служба за контрактом осіб офіцерського складу;

- військова служба за призовом осіб офіцерського складу;

- військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

При цьому, згідно пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу):

- у зв`язку з вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років;

- у зв`язку з вихованням дитини, хворої на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дитини, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що підтверджується документом, виданим лікарсько-консультативною комісією закладу охорони здоров`я в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, але якій не встановлено інвалідність;

- у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я;

- у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи;

-у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою з інвалідністю, визнаною судом недієздатною;

- у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю I групи;

- у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд;

- військовослужбовці-жінки - у зв`язку з вагітністю;

- військовослужбовці-жінки, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також якщо дитина потребує домашнього догляду тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку;

- один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років;

- військовослужбовці, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років;

- перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років.

В свою чергу, згідно пп. «г» п. 3 ч. 5 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби, з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації, через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу):

- у зв`язку з вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років;

- у зв`язку з вихованням дитини, хворої на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дитини, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що підтверджується документом, виданим лікарсько-консультативною комісією закладу охорони здоров`я в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, але якій не встановлено інвалідність;

- у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я;

- у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою з інвалідністю, визнаною судом недієздатною;

- у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю I групи;

- у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд;

- військовослужбовці-жінки - у зв`язку з вагітністю;

- військовослужбовці-жінки, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також якщо дитина потребує домашнього догляду тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку;

- один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років;

- військовослужбовці, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_1 24 липня 2020 року укладено контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб сержантського (старшинського) складу (категорія військовослужбовців) з Міністерством оборони України, строком на 3 роки.

В свою чергу, враховуючі свої сімейні обставини, позивачем виявлено бажання звільнитись з військової служби за контрактом осіб сержантського і старшинського складу, з приводу чого 14 листопада 2022 року командуванню Військової частини НОМЕР_2 подано відповідний рапорт.

В даному випадку, у якості підстави для припинення (розірвання) контракту та звільнення з військової служби позивачем зазначено про наявність у нього на утриманні трьох дітей віком до 18 років.

Між тим, колегія суддів зазначає, що з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан.

При цьому, з аналізу вищевикладених норм матеріального права вбачається, що законодавцем визначено вичерпний перелік підстав, настання яких може мати наслідком припинення (розірвання) контракту, зі звільненням військовослужбовця з військової служби, у період дії воєнного стану.

В свою чергу, як вірно встановлено судом першої інстанції, наявність на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років, не є підставою для припинення (розірвання) укладеного ним контракту.

В даному випадку, за зазначеною позивачем підставою для звільнення з військової служби у період дії воєнного стану можуть бути звільнені лише військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом, а не за контрактом.

Крім того, колегія суддів зазначає, що позивач мав на утриманні трьох неповнолітніх дітей до укладення контракту про проходження військової служби, а як наслідок мав усвідомлювати наслідки укладення відповідного контракту.

З іншого боку, колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що надана позивачем довідка про хворобу дитини, яка складена лікарем в Литовській Республіці, не є підставою для звільнення з військової служби.

В даному випадку, вказані обставини не повідомлялись позивачем командуванню Військової частини НОМЕР_2 у поданому ним рапорті від 14 листопада 2022 року, а як наслідок не розглядались командуванням Військової частини НОМЕР_2 .

Більш того, відповідна довідка не є медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я у розумінні положень законодавства України, а як наслідок вона не є підставою для припинення (розірвання) контракту за іншими підставами, визначеними у п. 3 ч. 5 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу».

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог у даній справі.

При цьому, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допущено, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2023 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач О.В. Яковлєв
Судді О.В. Єщенко А.В. Крусян