Справа № 440/786/23
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2023-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2023 р. Справа № 440/786/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Калиновського В.А. , Мінаєвої О.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.03.2023, головуючий суддя І інстанції: О.В. Гіглава, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 02.03.23 по справі № 440/786/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, у якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 30.12.2022 №70, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії по інвалідності та неврахуванні стажу роботи в період з 10.02.1993 по 25.12.1999 на Колективному малому підприємстві "Поліс";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області врахувати стаж роботи ОСОБА_1 на Колективному малому підприємстві "Поліс" за період з 10.02.1993 по 25.12.1999 до загального страхового стажу необхідного для призначення пенсії по інвалідності на підставі статті 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити пенсію ОСОБА_1 з 24.11.2022 на підставі статті 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Позовні вимоги мотивовані протиправністю рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 30.12.2022 №70 щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії по інвалідності та неврахуванні стажу роботи в період з 10.02.1993 по 25.12.1999 на Колективному малому підприємстві "Поліс", оскільки певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. На особу не може перекладатися тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені в його трудовій книжці. У спірному випадку трудова книжка позивача НОМЕР_1 містить всі необхідні записи, зокрема, про період його роботи у Колективному малому підприємстві "Поліс" з 10.02.1993 по 25.12.1999, а саме: запис №19 від 10.02.1993 про прийняття позивача на роботу інженером на підставі наказу №7 від 10.02.1993 та запис №20 від 25.12.1999 про звільнення з роботи за власним бажанням відповідно до статті 38 КЗпП України на підставі наказу №112 від 25.12.1999. При цьому, ці записи не містять перекреслень, виправлень чи дописок, які б змінювали їх суть чи перекручували їх зміст, та виконані акуратно, чорнилом синього та чорного кольору, завірені підписом керівника підприємства, штампом та печаткою підприємства. Також з метою отримання рекомендованих пенсійним органом документів про підтвердження страхового стажу за період роботи з 10.02.1993 по 25.12.1999 на Колективному малому підприємстві "Поліс" позивачем вживалися певні заходи, серед яких, направлялися запити до архівних відділів Полтавської міської ради, Шевченківської, Київської та Подільської у м. Полтаві рад. Згідно відповідей вказаних державних установ документи по Колективному малому підприємству "Поліс" до них не надходили.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 02.03.2023 року позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 30.12.2022 №70.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 стаж його роботи в період з 10.02.1993 по 25.12.1999 в Колективному малому підприємстві "Поліс".

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.12.2022 про призначення з 24.11.2022 пенсії по інвалідності на підставі статті 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням висновків суду про необхідність зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 стажу його роботи в період з 10.02.1993 по 25.12.1999 в Колективному малому підприємстві "Поліс".

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так, відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що згідно з пунктом 4.11 Інструкції №162 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів. Коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості про видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Відповідно до положень пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 в редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1, після реєстрації заяви та екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу. До страхового стажу позивача не враховано періоди роботи згідно поданої трудової книжки: - з 02.02.1993 по 09.02.1993, оскільки у записі про звільнення з роботи у графі 4 відсутня підстава; - з 10.02.1993 по 25.12.1999, оскільки у записі про звільнення з роботи нерозбірлива дата наказу про звільнення. Крім того, до стажу ОСОБА_1 не враховано період роботи з 04.01.2000, оскільки відсутній запис про звільнення з роботи та відсутня інформація про сплату страхових внесків в індивідуальних відомостях про застраховану особу. Водночас, у вищевказаному записі на роботу наявне виправлення в даті прийняття.

Представник відповідача вважає, що у Головного управління відсутні підстави для врахування до страхового стажу вищевказаних періодів роботи. Згідно поданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж позивача становить 7 років 9 місяців 1 день, що недостатньо для призначення пенсії по інвалідності. Жодних інших документів, підтверджуючих вищезазначені періоди роботи, передбачені Порядком №637 ОСОБА_1 при зверненні за призначенням пенсії не надано.

Позивач скориставшись своїм правом надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому зазначає, що відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудової книжки, її облік, зберігання та видачу несуть саме спеціально уповноважені особи, що призначені наказом керівника підприємства, установи, організації. Певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Відповідальність та негативні наслідки за порушення при веденні записів у трудову книжку повинні настати саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника.

Позивач звертає увагу, що записи в його трудової книжці не містять будь-яких перекреслень, виправлень чи дописок, які б змінювали їх суть чи перекручували їх зміст. Записи виконані акуратно, чорнилами відповідного кольору, завірені підписом керівника підприємства, а також штампом та печаткою підприємства. При цьому, у записі №20 про звільнення з роботи 25.12.1999 номер та дата наказу про звільнення ОСОБА_1 , є достатньо розбірливими.

Крім того, у спірному випадку пенсійним органом не здійснено жодних дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити та зарахувати до страхового стажу позивача його стаж роботи в період з 10.02.1993 по 25.12.1999 в Колективному малому підприємстві "Поліс".

Натомість, позивачем з метою отримання додаткових документів про підтвердження страхового стажу за період роботи з 10.02.1993 по 25.12.1999 в Колективному малому підприємстві "Поліс вживалися певні заходи, а саме, направлялися запити до архівних відділів Полтавської міської ради. Шевченківської, Київської та Подільської у м. Полтаві рад. Однак, згідно відповідей вказаних установ документи по Колективному малому підприємству "Поліс" до них не надходили.

На переконання позивача, рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням вимог чинного законодавства та без порушення норм матеріального й процесуального права.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 23.12.2022 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до ГУПФУ в Полтавській області із заявою про призначення/перерахунок пенсії, в якій просив призначити з 24.11.2022 пенсію по інвалідності на підставі статті 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Вказана заява розглянута за принципом екстериторіальності ГУПФУ в Хмельницькій області.

30.12.2022 за результатами розгляду заяви ГУПФУ в Хмельницькій області прийнято рішення №70 про відмову ОСОБА_1 в призначення пенсії по інвалідності. За змістом вказаного рішення пенсійний вік, визначений статтею 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" становить від 56 до 59 років включно, а необхідний страховий стаж становить 14 років. Страховий стаж заявника становить 7 років 9 місяців 1 день. За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди: - з 02.02.1993 по 09.02.1993, оскільки у записі про звільнення з роботи у графі 4 відсутня підстава; - з 10.02.1993 по 25.12.1999, оскільки у записі про звільнення з роботи не розбірлива дата наказу про звільнення; - з 04.01.2000, оскільки відсутній запис про звільнення з роботи та відсутня інформація про сплату страхових внесків в індивідуальних відомостях про застраховану особу. Для зарахування до страхового стажу періодів з 02.02.1993 по 09.02.1993, з 10.02.1993 по 25.12.1999 та з 04.01.2000, необхідно надати уточнюючі довідки про роботу, видані на підставі первинних документів та довідки про реорганізацію.

Вважаючи вказане рішення щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії по інвалідності та неврахуванні стажу роботи в період з 10.02.1993 по 25.12.1999 на Колективному малому підприємстві "Поліс" протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що записи трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_1 від 01.08.1985 №№19-20 належним чином підтверджують роботу останнього в Колективному малому підприємстві "Поліс" в період з 10.02.1993 по 25.12.1999.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

За змістом пункту 1 частини першої статті 8 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Закон №1058-IV) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

У силу пункту 2 частини першої статті 9 Закону №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія по інвалідності.

Частинами першою, другою статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з приписами статті 30 Закону №1058-VІ пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи.

Пенсія по інвалідності від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання призначається відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності".

Стаття 32 Закону №1058-VІ визначає, що особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією:

- для осіб з інвалідністю I групи: до досягнення особою 25 років включно - 1 рік; від 26 років до досягнення особою 28 років включно - 2 роки; від 29 років до досягнення особою 31 року включно - 3 роки; від 32 років до досягнення особою 34 років включно - 4 роки; від 35 років до досягнення особою 37 років включно - 5 років; від 38 років до досягнення особою 40 років включно - 6 років; від 41 року до досягнення особою 43 років включно - 7 років; від 44 років до досягнення особою 48 років включно - 8 років; від 49 років до досягнення особою 53 років включно - 9 років; від 54 років до досягнення особою 59 років включно - 10 років;

- для осіб з інвалідністю II та III груп: до досягнення особою 23 років включно - 1 рік; від 24 років до досягнення особою 26 років включно - 2 роки; від 27 років до досягнення особою 28 років включно - 3 роки; від 29 років до досягнення особою 31 року включно - 4 роки; від 32 років до досягнення особою 33 років включно - 5 років; від 34 років до досягнення особою 35 років включно - 6 років; від 36 років до досягнення особою 37 років включно - 7 років; від 38 років до досягнення особою 39 років включно - 8 років; від 40 років до досягнення особою 42 років включно - 9 років; від 43 років до досягнення особою 45 років включно - 10 років; від 46 років до досягнення особою 48 років включно - 11 років; від 49 років до досягнення особою ІНФОРМАЦІЯ_2 включно - 12 років; від 52 років до досягнення особою 55 років включно - 13 років; від 56 років до досягнення особою 59 років включно - 14 років.

Статтею 44 Закону №1058-IV передбачено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

При цьому, статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (надалі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У силу пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

З матеріалівс прави вбачається, що згідно із записами у трудовій книжці ОСОБА_1 НОМЕР_1 від 01.08.1985 №№19-20:

- 10.02.1993 позивач був прийнятий на роботу в Колективне мале підприємство "Поліс" на посаду інженера згідно наказу №7 від 10.02.1993;

- 25.12.1999 позивача звільнено з роботи в Колективному малому підприємстві "Поліс" з посади інженера за власним бажанням на підставі статті 38 КЗпП України згідно з наказом №112 від 25.12.1999.

Слід зазначити, що при прийнятті рішення від 30.12.2022 №70 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії по інвалідності пенсійний орган за доданими документами до страхового стажу, зокрема, не зарахував період роботи позивача з 10.02.1993 по 25.12.1999 в Колективному малому підприємстві "Поліс", оскільки у записі про звільнення з роботи не розбірлива дата наказу про звільнення.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до пункту 1 постанови Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 "Про трудові книжки робітників та службовців" трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників і службовців. Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювали понад 5 днів, в тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Абзацом 3 пункту 5 Постанови №656 заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства, установи, організації в присутності працівника. Відомості про працівника завіряються підписом спеціально уповноваженої особи та печаткою.

Відповідно до пункту 18 Постанови №656 відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання і видачу несе спеціально уповноважена особа, призначена наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність (пункт 4).

Колегія суддів вважає, що відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудової книжки, її облік, зберігання та видачу несуть саме спеціально уповноважені особи, що призначені наказом керівника підприємства, установи, організації. Певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Відповідальність та негативні наслідки за порушення при веденні записів у трудову книжку повинні настати саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника.

Аналогічні висновки неодноразово висловлював Верховний Суд у своїх постановах, а саме, у постанові від 06.02.2018 у справі №677/277/17, у постанові від 11.07.2019 у справі №683/737/17 та у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а.

Крім того, слід зауважити, що записи трудової книжки позивача НОМЕР_1 від 01.08.1985 №№19-20 не містять будь-яких перекреслень, виправлень чи дописок, які б змінювали їх суть чи перекручували їх зміст. Записи виконані акуратно, чорнилами відповідного кольору, завірені підписом керівника підприємства, а також штампом та печаткою підприємства. При цьому, у записі №20 про звільнення з роботи 25.12.1999 номер та дата наказу про звільнення ОСОБА_1 , на переконання суду, є достатньо розбірливими.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що записи трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_1 від 01.08.1985 №№19-20 належним чином підтверджують роботу останнього в Колективному малому підприємстві "Поліс" в період з 10.02.1993 по 25.12.1999.

Водночас, слід зазначити, що витребування та перевірка додаткових документів і довідок є правом пенсійного органу, а тому неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку таких документів, не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на соціальний захист та пенсійне забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.07.2020 у справі №235/7688/16-а та від 11.11.2020 у справі №677/831/17.

Як свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державну реєстрацію Малого колективного підприємства "Поліс" при Виробничо-комерційному об`єднанні "Полтавабудсервіс" припинено за спрощеною процедурою шляхом його ліквідації, про що 15.01.2019 внесено відповідний запис.

У спірному випадку пенсійним органом не здійснено жодних дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити та зарахувати до страхового стажу позивача його стаж роботи в період з 10.02.1993 по 25.12.1999 в Колективному малому підприємстві "Поліс".

Дійсно, позивачем з метою отримання додаткових документів про підтвердження страхового стажу за період роботи з 10.02.1993 по 25.12.1999 в Колективному малому підприємстві "Поліс" вживалися певні заходи, а саме, направлялися запити до архівних відділів Полтавської міської ради, Шевченківської, Київської та Подільської у м. Полтаві рад. Однак, згідно відповідей вказаних установ документи по Колективному малому підприємству "Поліс" до них не надходили.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що приймаючи рішення від 30.12.2022 №70 щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії по інвалідності та неврахуванні стажу роботи в період з 10.02.1993 по 25.12.1999 в Колективному малому підприємстві "Поліс" Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області діяло протиправно, а період роботи позивача з 10.02.1993 по 25.12.1999 на посаді інженера Колективного малого підприємства "Поліс" підлягає зарахуванню до загального страхового стажу останнього.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що для належного та ефективногго захисту порушених прав позивача необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.12.2022 про призначення з 24.11.2022 пенсії по інвалідності на підставі статті 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням висновків суду про необхідність зарахування до страхового стажу позивача стажу його роботи в період з 10.02.1993 по 25.12.1999 в Колективному малому підприємстві "Поліс".

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано частково задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.03.2023 року по справі № 440/786/23 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.03.2023 по справі № 440/786/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський О.М. Мінаєва