Справа № 360/544/23
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2023-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

23 червня 2023 рокум. ДніпроСправа № 360/544/23

Луганський окружний адміністративний суд у складі судді Пляшкової К.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 22 травня 2023 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі відповідач, ГУПФУ в Івано-Франківській області) з такими вимогами:

1) визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 13 квітня 2023 року № 88 про відмову позивачу в призначенні пенсії;

2) зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах у відповідності до статті 13 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» в редакції до внесення змін Законом України від 02 березня 2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» з дати виникнення такого права, тобто з 03 березня 2023 року, зарахувавши при цьому до її пільгового стажу за Списком № 1 календарно період роботи нормувальником гірничим на підземних роботах з 22 лютого 2007 року по 31 травня 2015 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 07 березня 2023 року позивач через вебпортал ПФУ звернулася до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії, так як на момент звернення досягла віку понад 45 років та набула стажу роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на роботах за Списком № 1, а тому, на думку позивача, у відповідності до статті 13 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» в редакції до внесення змін Законом України від 02 березня 2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» набула право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Заяву позивача розглянуто за принципом екстериторіальності ГУПФУ в Івано-Франківській області, яке своїм рішенням від 13 квітня 2023 року № 88 відмовило в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за нормами пункту 1 частини другої статті 114 Закону у зв`язку з недосягненням пенсійного віку та в зв`язку з недостатністю, на думку відповідача, пільгового стажу. Тобто, на думку позивача, норми статті 13 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» в редакції до внесення змін Законом України від 2 березня 2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» взагалі не застосовувалися відповідачем.

За долученими до заяви документами відповідач зарахував до загального страхового стажу 33 роки 03 місяці 20 днів, в тому числі пільгового стажу за Списком № 1, який обчислено, як зазначив відповідач, виключно за даними по спеціальному стажу реєстру застрахованих осіб, - 7 років 03 місяці 16 днів (пільговий стаж враховано по 26 січня 2010 року).

Позивач зазначає, що трудовою книжкою та індивідуальними відомостями про застраховану особу підтверджується, що у період з 22 лютого 2007 року по 31 травня 2015 року (кінцева дата згідно з інформацією, що міститься в Реєстрі застрахованих осіб) позивач працювала нормувальником гірничим на підземних роботах. Календарно це складає понад 7 років 6 місяців (8 років 10 місяців). До того ж у трудовій книжці міститься запис про атестацію робочого місця та віднесення посади до Списку № 1. Позивач зазначає, що посада нормувальника гірничого віднесена до Списку № 1 у відповідності до пункту 1.1 «г» Постанови КМУ від 16.01.2003 № 36, яка діяла в оскаржуваний період.

Водночас з розрахунку стажу вбачається, що відповідач врахував цей період до пільгового стажу не календарно, а вибіркового, тобто частинам. При цьому у своєму рішенні відповідач зазначає, що для зарахування стажу до Списку № 1 потрібно надати довідку, яка б підтвердила пільговий характер праці. Також відповідач зазначає, що позивач може набути право на пенсію на пільгових умовах виключно за статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на думку позивача, норми Закону України «Про пенсійне забезпечення» відповідачем ігноруються.

Позивач зазначає, що у цій справі спірним є правомірність дій відповідача щодо неврахування трудової книжки, як основного документу про стаж, та непризначення пенсії у відповідності до статті 13 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» в редакції до внесення змін Законом України від 02 березня 2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», тобто не застосування вказаної правової норми та, як результат, прийняття рішення про відмову у пенсії.

Ухвалою від 24 травня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Від ГУПФУ в Івано-Франківській області 02 червня 2023 року надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з таких підстав.

ОСОБА_1 07 березня 2023 року звернулася через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України із заявою щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1.

Звернення ОСОБА_1 направлено для опрацювання в ГУПФУ в Івано-Франківській області, яким 13 квітня 2023 року прийнято рішення № 88 про відмову в призначенні пенсії.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Згiдно із наданими документами вік заявниці на дату звернення 45 років 5 днів. Стаж роботи за Списком № 1 становить 07 років 03 місяці 16 днів.

Системний аналіз норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку проведення атестації дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення в особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту 2 статті 114 Закону № 1058-ІV, пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу. Відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637 для підтвердження періодів роботи на посадах, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників згідно додатку № 5 до Порядку. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до стажу роботи за Списком № 1 зараховано період роботи згідно із даними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (Реєстрі). Згідно із цими відомостями в Реєстрі (копія яких додана до позовної заяви) до спеціального стажу роботи зараховуються періоди з 22.08.2007 по 10.12.2007, 01.01.2008 по 21.12.2008, 01.01.2009 по 25.12.2009, 01.01.2010 по 27.01.2010, 01.02.2010 по 29.11.2010, з 01.12.2010 по 25.04.2013, з 01.05.2013 по 29.12.2014, з 01.01.2018 по 28.02.2018. За період з 01.01.2015 по 31.05.2015 відомості про спеціальний стаж в Реєстрі відсутні.

До страхового стажу згідно із записами трудової книжки від 14.07.1997 серії НОМЕР_1 зараховано всі періоди роботи.

Враховуючи викладене, права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 позивачка не має.

Інших заяв по суті справи від сторін не надходило.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд встановив таке.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 07 березня 2023 року звернулася через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України із заявою щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1.

За результатами розгляду заяви позивача від 07 березня 2023 року ГУПФУ в Івано-Франківській області прийнято рішення від 15 березня 2023 року № 88 про відмову в призначенні пенсії, в якому вказано, що вік заявниці на дату звернення 45 років 5 днів; згідно з наданими документами страховий стаж становить 26 років 3 місяці 20 днів, з врахуванням кратності 33 роки 3 місяці 20 днів, стаж роботи за Списком № 1 7 років 4 місяці 25 днів. До стажу роботи за Списком № 1 зараховано період роботи згідно з даними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. До страхового стажу згідно із записами в трудовій книжці від 14.07.1997 серії НОМЕР_1 зараховано всі періоди роботи.

Листом від 11 квітня 2023 року № 1200-0304-9/7075 ГУПФУ в Луганській області повідомило ГУПФУ в Івано-Франківській області та ГУПФУ в Вінницькій області, що згідно із записами трудової книжки від 14.07.1997 серії НОМЕР_1 та інформації, наявної в Реєстрі застрахованих осіб, що зазначена в таблиці «Відомості по спеціальному стажу» довідки за формою ОК-5, ОСОБА_1 виконувала роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 (код підстави для обліку спеціального стажу ЗПЗ013А1) з 22.08.2007 у Відокремленому підрозділі шахта «Гірська» ДП «Первомайськвугілля». При призначенні пенсії до пільгового стажу за Списком № 1 ОСОБА_1 за 2007 рік враховано 3 місяці 19 днів, що не відповідає даним таблиці «Відомості по спеціальному стажу» (4 місяці 10 днів). Крім того, до пільгового стажу безпідставно зараховано період роботи з 01.01.2018 по 28.02.2018 на посаді нормувальника гірничого дільничого на підземних роботах Відокремленого підрозділу шахта «Гірська» ДП «Первомайськвугілля», оскільки зазначений період не підтверджено атестацією робочих місць за умовами праці та посада нормувальника гірничого із зайнятістю на підземних роботах 50 % та більше робочого часу не передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах». У зв`язку з чим просив переглянути обчислення пільгового стажу ОСОБА_1 .

Рішенням ГУПФУ в Івано-Франківській області від 13 квітня 2023 року № 88 про відмову в призначенні пенсії, прийнятим на заміну рішення від 15 березня 2023 року № 88 про відмову в призначенні пенсії, позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону № 1058-ІV. У рішенні вказано, що вік заявниці на дату звернення 45 років 5 днів; згідно з наданими документами страховий стаж становить 26 років 3 місяці 20 днів, з врахуванням кратності 33 роки 3 місяці 20 днів, стаж роботи за Списком № 1 7 років 3 місяці 16 днів. До стажу роботи за Списком № 1 зараховано період роботи згідно з даними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. До страхового стажу згідно із записами в трудовій книжці від 14.07.1997 серії НОМЕР_1 зараховано всі періоди роботи.

Згідно із розрахунком стажу до рішення від 13 квітня 2023 року № 88 до пільгового страхового стажу позивача за Списком № 1 зараховані такі періоди роботи: з 22.08.2007 по 31.12.2007, з 01.01.2008 по 21.12.2008, з 01.01.2009 по 25.12.2009, з 01.01.2010 по 27.01.2010, з 01.02.2010 по 29.11.2010, з 01.12.2010 по 25.04.2013, з 01.05.2013 по 29.12.2014.

Дослідженням трудової книжки позивача від 14.07.1997 серії НОМЕР_1 встановлено наявність в ній таких записів за спірний період роботи позивача у Відокремленому підрозділі шахта «Гірська» ДП «Первомайськвугілля»:

запис № 8 від 17.09.2004 прийнята за переведенням інженером у відділ економіки, планування, ціноутворення, організації праці та заробітної плати, підстава - наказ від 17.09.2004 № 416/к;

запис № 9 від 01.02.2006 структурний підрозділ шахта «Гірська» ДП «Первомайськвугілля» реорганізовано у Відокремлений підрозділ шахта «Гірська» Державного підприємства «Первомайськвугілля» Міністерства вугільної промисловості України, підстава наказ Міністерства від 19.01.2006 № 28 та наказ від 31.01.2006 № 78;

запис № 10 від 22.08.2007 переведена нормувальником гірничим на підземних роботах, підстава наказ від 22.08.2007 № 722/к. Згідно із наказом від 29.12.2002 № 374 атестації робочих місць професія нормувальника гірничого на підземних роботах дає право для переходу на пенсію за Списком № 1;

запис № 11 від 26.11.2007 згідно з атестацією робочих місць професія нормувальника гірничого на підземних роботах дає право для переходу на пенсію за Списком № 1, підстава наказ від 26.11.2007 № 575;

запис № 12 б/д запис № 10 вважати недійсним як помилково внесений;

запис № 13 від 22.08.2007 переведена нормувальником гірничим дільничним на підземних роботах, підстава наказ від 22.08.2007 № 722/к. Згідно із наказом від 29.12.2002 № 373 атестації робочих місць професія нормувальника гірничого дільничного дає право для переходу на пенсію за Списком № 1;

запис № 14 від 26.11.2007 - згідно з атестацією робочих місць професія нормувальника гірничого дільничного дає право для переходу на пенсію за Списком № 1, підстава наказ від 26.11.2007 № 575;

запис № 15 від 22.11.2012 - згідно з атестацією робочих місць професія нормувальника гірничого на підземних роботах (дільничного), зайнятого на підземних роботах 50 % та більше робочого часу, дає право для переходу на пенсію за Списком № 1, підстава наказ від 22.11.2012 № 1136;

запис № 16 від 19.04.2021 відділ організації праці і заробітної плати перейменовано у відділ трудових відносин, оплати та нормування праці, наказ від 07.04.2021 № 433.

Дослідженням довідки форми ОК-5 встановлено, що в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування наявні індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_1 , зокрема, що в період з вересня 2004 року по травень 2015 року та з грудня 2017 року по березень 2023 року позивач отримувала виплати від страхувальника ВП шахта «Гірська» ДП «Первомайськвугілля» (код страхувальника 26402894), з березня 2015 року по лютий 2018 року - від Управління соціального захисту населення Попаснянської районної державної адміністрації (код страхувальника 21844216), з травня 2022 року по грудень 2023 року від Приватного акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго» (код страхувальника 00131564).

Також в Реєстрі наявні відомості по спеціальному стажу позивача за кодом підстави для обліку спецстажу ЗПЗ013А1 (згідно із Довідником кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад та показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення», постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад та показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення» і від 16.01.2003 № 36 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад та показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення», і за результатами атестації робочих місць), страхувальник ВП шахта «Гірська» ДП «Первомайськвугілля» (код страхувальника 26402894):

2007 рік 4 місяці 10 днів;

2008 рік 11 місяців 21 день;

2009 рік 11 місяців 25 днів;

2010 рік: січень 27 днів, лютий 28 днів, березень 31 день, квітень 30 днів, травень 31 день, червень 30 днів, липень 31, серпень 31 день, вересень 30 днів, жовтень 31 день, листопад 29 днів, грудень 31;

2011 рік: січень 31 день, лютий 28 днів, березень 31 день, квітень 30 днів, травень 31 день, червень 30 днів, липень 31 день, серпень 31 день, вересень 30 днів, жовтень 31 день, листопад 30 днів, грудень 31 день;

2012 рік: січень 31 день, лютий 29 днів, березень 31 день, квітень 30 днів, травень 31 день, червень 30 днів, липень 31 день, серпень 31 день, вересень 30 днів, жовтень 31 день, листопад 30 днів, грудень 31 день;

2013 рік: січень 31 день, лютий 28 днів, березень 31 день, квітень 25 днів, травень 31 день, червень 30 днів, липень 31 день, серпень 31 день, вересень 30 днів, жовтень 31 день, листопад 30 днів, грудень 31 день;

2014 рік: січень 31 день, лютий 28 днів, березень 31 день, квітень 30 днів, травень 31 день, червень 30 днів, липень 31 день, серпень 31 день, вересень 30 днів, жовтень 31 день, листопад 30 днів, грудень 29 днів;

2018 рік: січень 31 день, лютий - 28 днів.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і відзив учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України визначено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.

Згідно із статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частиною першою статті 4 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України Про недержавне пенсійне забезпечення , Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи , Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб , міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Згідно із частиною першою статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом, досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Відповідно до пункту «а» частини першої статті 13 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII, у редакції чинній до прийняття Закону України від 02.03.2015 № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення») на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці жінкам.

Законом України від 02.03.2015 № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (далі - Закон № 213-VIII), який набрав чинності з 01 квітня 2015 року, віковий ценз для жінок збільшено до 50 років із одночасним запровадженням правил поетапного збільшення показника вікового цензу для жінок 1970 року народження і старших.

Відповідно до пункту 2 розділу XV Закону № 1058-IV (станом на 01 квітня 2015 року) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: 1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Отже, після набуття чинності Законом № 1058-IV (в редакції, чинній з 02 березня 2015 року) правила призначення пенсій за Списком № 1 регламентувались пунктом «а» частини першої статті 13 Закону № 1788-XII.

Такий стан правового регулювання існував до набрання чинності Законом України від 03.10.2017 № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (далі - Закон № 2148-VIII), яким текст Закону № 1058-IV доповнений, зокрема, статтею 114, згідно з частиною першою якої право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Абзацом першим пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

При цьому Законом № 2148-VIII у новій редакції викладено пункт 2 розділу XV Закону № 1058-IV, де передбачалось, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

В силу спеціальної вказівки у Законі № 2148-VIII наведені вище норми закону підлягали застосуванню з 01 жовтня 2017 року.

Таким чином, з 01 жовтня 2017 року правила призначення пенсій за списком № 1 почали регламентуватись одночасно двома однопредметними законами, а саме: пунктом «а» частини першої статті 13 Закону № 1788-XII (в редакції Закону № 213-VIII) та пунктом 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV (в редакції Закону № 2148-VIII).

Положення згаданих законів щодо умов призначення пенсії за віком були повністю уніфікованими (ідентичними).

Такий стан правового регулювання існував до прийняття Конституційним Судом України рішення від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 у справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII.

Пунктом першим резолютивної частини цього рішення від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ від 05.11.1991 зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015.

Відповідно до пункту 2 резолютивної частини рішення від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини даного рішення від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ від 05.11.1991 в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015 для осіб, які працювали до 01 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах.

Таким чином, з 23 січня 2020 року в Україні існують два закони, які одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком № 1, а саме: пункт «а» частини першої статті 13 Закону № 1788-XII (в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII від 02.03.2015) та пункт 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV (в редакції Закону № 2148-VIII).

Відносно позивача правила зазначених законів містять розбіжність у величині показника вікового цензу, який складає 45 років за пунктом «а» частини першої статті 13 Закону № 1788-XII (в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII) та 50 років за пунктом 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV (в редакції Закону № 2148-VIII).

З вищеописаних доказів судом встановлено, що на момент звернення через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України із заявою щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 від 07 березня 2023 року ОСОБА_1 виповнилося 45 років.

Зважаючи на частину першу статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 по справі «Щокін проти України» (Shchokin v. Ukraine, заяви № 23759/03 та 37943/06) та рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.2011 по справі «Серков проти України» (Serkov v. Ukraine, заява № 39766/05), суд вважає, що найбільш сприятливим для позивача є підхід, коли віковий ценз має бути встановлений на рівні найменшої величини, тобто 45 років.

При цьому суд зазначає, що Конституційний Суд України у рішенні від 23 січня 2020 року № 1-р/2020, дослідивши правовідносини, пов`язані зі змінами підстав реалізації права на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років, зазначив, що ці зміни вплинули на очікування осіб стосовно настання юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

Конституційний Суд України визнаючи такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» зі змінами, внесеними Законом України від 2 березня 2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» вказав, що особи, що належать до певної категорії працівників, були учасниками правовідносин, у яких вони об`єктивно передбачали настання відповідних наслідків, а саме призначення пенсій, тобто їх легітимні очікування були пов`язані саме з положеннями Закону № 1788-XII у редакції до внесення змін Законом № 213-VIII. Отже, зміна умов призначення пенсій особам, які належать до певної категорії працівників, з урахуванням наявності відповідного стажу роботи, призвела до такого нормативного регулювання призначення пенсій, яке суттєво вплинуло на очікування вказаних осіб, погіршило їх юридичне становище стосовно права на призначення пенсій, що має реалізовуватися при зміні нормативного регулювання лише у разі справедливого поліпшення умов праці та впевненості у настанні відповідних юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

Критерії законності рішення (діяння, тобто управлінського волевиявлення як такого) владного суб`єкта викладені законодавцем у приписах частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України і обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений на владного суб`єкта частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України.

З положень наведеної норми процесуального закону слідує, що владний суб`єкт повинен доводити обставини фактичної дійсності за стандартом доказування «поза будь-яким розумним сумнівом», у той час як до приватної особи підлягає застосуванню стандарт доказування «баланс вірогідностей».

Перевіряючи наведені учасниками спору аргументи, суд констатує, що обрані відповідачем у даному конкретному випадку мотиви вчинення владного управлінського волевиявлення не враховують правила розв`язання колізій між діючими актами права однакової сили та з одного з того ж предмету із застосуванням приписів статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на користь невладного суб`єкта - приватної особи (тобто на користь позивачки).

З огляду на викладене суд дійшов висновку про те, що у межах спірних правовідносин слід віддати перевагу у правозастосуванні найбільш сприятливому для заявника закону.

Суд зазначає, що Закон України № 1788-XII є пріоритетним у спірних правовідносинах, ніж Закон № 1058-ІV, бо Закон № 1788-XII відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій та визначає, які саме види пенсій призначаються громадянам України.

Також при розгляді даної справи суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 03 листопада 2021 року у зразковій справі № 360/3611/20, згідно з яким наявність колізії між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого, в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах, порушує вимогу «якості закону», передбаченої Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно із яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Зважаючи на вказаний вище правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, суд дійшов висновку, що в оскарженому рішенні відповідач помилково відмовив позивачці у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1 у зв`язку з недосягненням останньою відповідного віку, посилаючись на норми пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV.

Щодо достатності у позивача пільгового страхового стажу за Списком № 1 для призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно із пунктом «а» статті 13 Закону № 1788-ХІІ, суд виходить з такого.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з абзацом першим частини другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Абзацами дев`ятим та десятим частини третьої статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом. За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Відповідно до абзаців першого та третього частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 Закону № 1788-XII визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок № 383).

Зазначений Порядок № 383 регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (абзац перший пункту 3 Порядку № 637).

Відповідно до абзаців першого, сьомого пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли і трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, встановлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Порядок № 22-1).

Згідно з пунктом 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку (пункт 1.8 розділу І Порядку № 22-1).

Відповідно до абзацу першого пункту 1.9 розділу І Порядку № 22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Підпунктом 2 пункту 2.1 розділу II Порядку № 22-1 визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, орган, що призначає пенсію, додає довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

З вище вказаних правових норм слідує, що страховий стаж особи за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку (до 01 січня 2004 року) обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058-IV, - за даними трудової книжки, після впровадження системи персоніфікованого обліку (після 01 січня 2004 року) - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

При цьому, значення трудової книжки, як основного документа, що підтверджує пільговий стаж роботи, встановлено статтею 62 Закону № 1788-ХІІ, і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Проте, якщо трудова книжка відсутня або у ній не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

При цьому, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки, як такої, або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема у постановах від 07 березня 2018 року в справі № 233/2084/17, від 16 травня 2019 року в справі № 161/17658/16-а, від 27 лютого 2020 року в справі № 577/2688/17, від 31 березня 2020 року в справі № 446/656/17, від 21 травня 2020 року в справі № 550/927/17, від 10 грудня 2020 року в справі № 195/840/17, від 18 травня 2021 року в справі № 229/2330/17.

Після 21 серпня 1992 року основними документами, які підтверджують пільговий стаж - період роботи на відповідних посадах або за професіями, які включені до списків, є трудова книжка та документи, що підтверджують проведення атестації робочих місць за умовами праці, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, якими можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Як вказано у рішенні ГУПФУ в Івано-Франківській області від 13 квітня 2023 року № 88, за наданими позивачем документами страховий стаж становить 26 років 3 місяці 20 днів, з врахуванням кратності 33 роки 3 місяці 20 днів, стаж роботи за Списком № 1 7 років 3 місяці 16 днів. До стажу роботи за Списком № 1 зараховано період роботи згідно з даними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. До страхового стажу згідно із записами в трудовій книжці від 14.07.1997 серії НОМЕР_1 зараховано всі періоди роботи.

Зі змісту вказаного рішення слідує, що пільговий страховий стаж позивача за Списком № 1 обчислено відповідачем виключно за даними Реєстру без врахування записів у трудовій книжці позивача.

Дослідженням довідки форми ОК-5 встановлено, що в Реєстрі наявні відомості по спеціальному стажу позивача за Списком № 1 за період з 22 серпня 2007 року по 31 грудня 2014 року та за січень-лютий 2018 року.

Співставленням інформації з Реєстру та з розрахунку стажу для визначення права до рішення від 13 квітня 2023 року № 88 встановлено, що відповідачем зараховано до стажу позивача за Списком № 1 весь спеціальний стаж ОСОБА_1 за період з 22 серпня 2007 року по 31 грудня 2014 року, інформація про який наявна в Реєстрі, а не вибірково як стверджує позивач.

Однак згідно із записами в трудовій книжці від 14.07.1997 серії НОМЕР_1 позивач почала працювати у Відокремленому підрозділі шахта «Гірська» ДП «Первомайськвугілля» за професію нормувальника гірничого дільничного на підземних роботах з 22 серпня 2007 року та продовжує дотепер. Дата звільнення у трудовій книжці відсутня.

При цьому за індивідуальними відомостями про застраховану особу, наявними в Реєстрі (довідка форми ОК-5), страхувальник Відокремлений підрозділ шахта «Гірська» ДП «Первомайськвугілля» виплачував позивачу заробітну плату та сплачував за неї страхові внески в період з вересня 2004 року по травень 2015 року та з грудня 2017 року по грудень 2022 року (за період січень-березень 2023 року відомості про сплату страхових внесків за позивача відсутні).

Отже, сукупною інформацією, наявною у трудовій книжці позивача та довідці форми ОК-5 підтверджено, що позивач працювала у Відокремленому підрозділі шахта «Гірська» ДП «Первомайськвугілля» за професією нормувальник гірничий дільничний на підземних роботах з 22 серпня 2007 року по 31 травня 2015 року та з грудня 2017 року до 31 березня 2023 року.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад та показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення» професія нормувальника гірничого на підземних роботах (дільничні) включена до Списку № 1.

Постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» професія нормувальника гірничого на підземних роботах (дільничні) до Списку № 1 не включена.

З викладеного слідує, що робота за професією нормувальника гірничого на підземних роботах (дільничні) до 24 червня 2016 року давала право для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що ГУПФУ в Івано-Франківській області безпідставно не зараховано до стажу позивача за Списком № 1 період її роботи з 01 січня 2015 року по 31 травня 2015 року, підтверджений записами в трудовій книжці від 14.07.1997 серії НОМЕР_1 .

Твердження відповідача, що трудова книжка позивача не містить відомостей про пільговий характер роботи позивача у вказаному періоді відхиляються судом як безпідставні, оскільки її дослідженням встановлено наявність в ній інформації про зайнятість позивача на підземних роботах в шахті з повним робочим днем під землею, тобто інформації про період зайнятості та про пільговий характер виконуваної позивачем роботи (зайнятість повний робочий день на підземних роботах в шахті). У суду відсутні будь-які підстави для сумніву в достовірності внесених до трудової книжки даних.

За таких обставин суд дійшов висновку, що у позивача відсутній обов`язок підтвердження цього періоду роботи уточнюючими довідками, виданими підприємствами роботодавцями відповідно до пункту 20 Порядку № 637.

Щодо незарахування цих періодів роботи позивача через відсутність доказів проведення атестації робочих місць, за якими у вказаних періодах працював позивач, на відповідність умовам праці, про що зауважив відповідач у відзиві, суд зазначає, що до трудової книжки позивача відповідальними особами роботодавця внесені відповідні записи про проведення таких атестацій із зазначенням дат та номерів наказів про атестацію.

Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року в справі № 520/15025/16-а висловлено правову позицію щодо проведення атестації робочих місць і вказано, що непроведения або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Тому відсутність доказів проведення атестації робочих місць після 21 серпня 1992 року не є підставою для відмови в зарахуванні вказаних періодів роботи позивача до страхового стажу за Списком № 1.

Отже, підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що у ГУПФУ в Івано-Франківській області при прийнятті оскаржуваного рішення були відсутні підстави для незарахування до пільгового страхового стажу позивача за Списком № 1 періоду роботи з 01 січня 2015 року по 31 травня 2015 року нормувальником гірничим дільничним на підземних роботах у Відокремленому підрозділі шахта «Гірська» ДП «Первомайськвугілля».

Враховуючи встановлені у справі обставини та підхід до правового регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку про визнання протиправним та скасування рішення ГУПФУ в Івано-Франківській області від 13 квітня 2023 року № 88 про відмову в призначенні пенсії.

Зважаючи, що страхового стажу позивача за Списком № 1, з урахуванням спірного періоду роботи з 01 січня 2015 року по 31 травня 2015 року, достатньо для призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «а» статті 13 Закону № 1788-ХІІ в редакції до внесення змін Законом № 213-VІІІ, суд вважає за необхідне зобов`язати ГУПФУ в Івано-Франківській області прийняти рішення про призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1, зарахувавши при цьому до її пільгового стажу за Списком № 1 період роботи нормувальником гірничим дільничним на підземних роботах у Відокремленому підрозділі шахта «Гірська» ДП «Первомайськвугілля» з 01 січня 2015 року по 31 травня 2015 року.

Саме такий спосіб захисту у повній мірі відповідатиме об`єкту порушеного права позивача та сприятиме його ефективному захисту.

Щодо зобов`язання відповідача зарахувати до стажу позивача за Списком № 1 періоду роботи позивача з 22 серпня 2007 року по 31 грудня 2014 року включно, про яке позивачем заявлено вимогу, то з розрахунку стажу для визначення права до оскаржуваного рішення судом встановлено, що цей період роботи вже зарахований відповідачем до пільгового стажу позивача, тому у суду відсутні підстави для покладення такого обов`язку на відповідача повторно.

Щодо вимоги позивача зарахувати до її страхового стажу за Списком № 1 періоду роботи з 22 лютого 2007 року по 21 серпня 2007 року включно, то суд відмовляє в її задоволенні, оскільки ані записам у трудовій книжці, ані довідкою форми ОК-5 не підтверджений пільговий характер роботи позивача у вказаному періоді.

Щодо дати, з якої позивачу слід призначити пенсію, суд виходить з такого.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-ІV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

За матеріалами справи позивач досягла пенсійного віку 02 березня 2023 року та звернулася за призначенням пенсії із заявою від 07 березня 2023 року, тобто не пізніше трьох місяців з дня досягнення пенсійного віку. Відповідно, пенсія позивачу відповідно до пункту «а» статті 13 Закону № 1788-ХІІ в редакції до внесення змін Законом № 213-VІІІ має бути призначена з 03 березня 2023 року - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачкою, суд дійшов висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги належать до часткового задоволення.

Що стосується розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

Відповідно до частин першої, третьої, восьмої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Ухвалою від 24 травня 2023 року відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору в розмірі 858,88 грн за подання до суду позовної заяви до ухвалення судового рішення в даній справі.

Зважаючи, що спір виник внаслідок неправильних дій ГУПФУ в Івано-Франківській області, а також, що вимоги позивача підлягають задоволенню лише з коригуванням обраного позивачем способу захисту її порушеного права, суд вважає за необхідне покласти судові витрати по сплаті судового збору на відповідача повністю.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 77, 90, 94, 139, 241-246, 250, 255, 262, 263, 291 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (місцезнаходження: 76018, Івано-Франківська область, місто Івано-Франківськ, вулиця Січових Стрільців, будинок 15, код за ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 13 квітня 2023 року № 88 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 з 03 березня 2023 року пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 згідно із пунктом «а» статті 13 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» в редакції, чинній до внесення змін Законом України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», зарахувавши до її пільгового стажу за Списком № 1 період роботи нормувальником гірничим дільничним на підземних роботах у Відокремленому підрозділі шахта «Гірська» ДП «Первомайськвугілля» з 01 січня 2015 року по 31 травня 2015 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області до Державного бюджету України судовий збір у сумі 858,88 грн (вісімсот п`ятдесят вісім гривень 88 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.О. Пляшкова