Справа № 520/5237/23
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2023-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

21 червня 2023 року № 520/5237/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мельникова Р.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення суми,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь позивача недоплачені кошти у розрахунку 100000 (сто тисяч) гривень на місяць за період з 02.11.2022 р. по 05.01.2023 року.

В обґрунтування позовної заяви позивачем зазначено, що він проходив військову службу за мобілізацією у Військовій частині НОМЕР_1 , яка є бойовим підрозділом у складі сухопутних військ та бере участь у відсічі і стримуванні збройної агресії проти України. З огляду на вказане та враховуючи положення постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року позивач має право на отримання додаткової грошової винагороди в розмірі 100000,00 грн. за період з 02.11.2022 року по 05.01.2023 року, проте відповідачем вказаної допомоги йому виплачено не було, що свідчить про порушення прав позивача. Відтак, вказані суми підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Зазначені обставини зумовили звернення позивача до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 06.04.2023 року прийнято адміністративну справу до розгляду, відкрито спрощене провадження у справі.

Представником відповідача через канцелярію суду було подано відзив на позовну заяву, в якому вказано, що відповідач проти заявленого позову заперечує з підстав його необґрунтованості та недоведеності. При цьому, представником відповідача вказано, що за період з 02.11.2022 року до звільнення, що відбулось 05.01.2023 року, офіцер резерву 1 запасної роти лейтенант ОСОБА_1 безпосередньої участі у бойових діях або воєнних (бойових) діях з вогневого ураження противника у складі роти не приймав, а отже права на отримання додаткової винагороди в розмірі 100000,00 грн. не набув. Крім того, представником відповідача зазначено, що згідно наказів командира військової частини за листопад та грудень 2022 року та 5 діб січня 2023 року позивач отримав додаткову винагороду в розмірі 30000,00 грн. пропорційно в розрахунку на місяць відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".

Також, позивачем було подано до суду відповідь на відзив, в якій вказано, що твердження відповідача про перебування позивача на лікуванні, а саме щодо захворювання, яке не пов`язане із захистом Батьківщини не відповідає дійсності, оскільки у позивача відсутні заперечення стосовно того, що в зазначений відповідачем час він знаходився на лікуванні, але одне із захворювань, з яким останній перебував на лікуванні та яке зазначене у виписному епікризі, а саме хронічний гастродуоденіт, пов`язане із захистом Батьківщини, що підтверджується постановою Військово-лікарської комісії, виданою Державною установою "ТМО МВС України по Донецькій області" від 24.07.2017 р. В той же час, позивачем вказано на обставини того, що резервна рота Військової частини НОМЕР_1 , як і всі інші підрозділи Військової частини НОМЕР_1 , знаходилася безпосередньо в районах ведення бойових дій, брала участь у заходах щодо відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації, а тому військовослужбовці резервної роти Військової частини НОМЕР_1 мали право на грошову винагороду саме у розмірі 100000,00 грн. на місяць.

Суд зазначає, що відповідно до положень ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ч.5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в матеріалах справи доказами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову та заперечень проти нього, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України.

Позивачем у позовній заяві вказано, що з 13.05.2022 р. він проходив військову службу за мобілізацією у Військовій частині НОМЕР_1 , яка є бойовим підрозділом у складі сухопутних військ та бере безпосередню участь у відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації.

Також, позивачем зазначено, що згідно електронної довідки про доходи з додатку «Privat24» та скріншотів з додатку «Privat24» про нарахування йому заробітної плати вбачається, що нарахування такої за листопад та грудень 2022 року, а саме транзакції від 16.12.2022 р. та від 20.01.2023 року, було здійснено відповідачем у розмірі 27580,00 грн. та 29550,00 грн. відповідно.

Так, матеріали справи свідчать на користь того, що наказом командира Військової частини НОМЕР_1 №3653 від 05.12.2022, №60 від 05.01.2023 на підставі рапортів командира 1 запасної роти ОСОБА_2 за листопад та грудень 2022, 5 діб січня 2023 лейтенант ОСОБА_1 отримав додаткову винагороду в розмірі 30 000 грн. пропорційно в розрахунку на місяць відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".

Однак, позивачем вказано, що відповідачем було порушено його права з огляду на виплату щомісячної доплати не у повному розмірі, а саме у розмірі 100000,00 грн.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам та запереченням проти них, суд зазначає наступне.

Приписами ст. 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно з приписами ст.2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Як передбачено ст. 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, та передбачає надання відповідним органам влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відведення загрози, відсічі збройній агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Порядок проходження військової служби в Збройних Силах України визначений у Положенні про проходження громадянами військової служби в Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі Положення № 1153/2008).

Згідно п. 5 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, громадяни, які проходять військову службу, є військовослужбовцями Збройних Сил України.

Відповідно до положень ст. 1-2 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі Закон № 2011) військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

Згідно приписів ст.9 Закону № 2011 держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Також відповідно до пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану (із змінами) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 2-1 Постанови №168 порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Згідно п. 2 розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах:

100 000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), та виконують бойові (спеціальні) завдання (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах):

під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно;

у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника;

із здійснення польотів у районах ведення воєнних (бойових) дій, ведення повітряного бою;

у районах ведення воєнних (бойових) дій з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії;

на території противника (в тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях);

з вогневого ураження повітряних (морських) цілей противника;

з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту;

кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії (поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового базування);

у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів;

з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою.

Позивачем у поданих до суду поясненнях вказано, що резервна рота Військової частини НОМЕР_1 , в якій проходив військову службу позивач, знаходилася безпосередньо в районах ведення бойових дій, брала участь у заходах щодо відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації, а тому військовослужбовці резервної роти Військової частини НОМЕР_1 мали право на грошову винагороду саме у розмірі 100000,00 грн. на місяць.

Суд враховує зазначені доводи позивача, проте зазначає, що нарахування та виплата грошового забезпечення кожному окремому військовослужбовцю здійснюється із врахуванням конкретних обставин проходження таким військовослужбовцем служби та виконуваних ним завдань, а виплата додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн. в розрахунку на місяць виплачується військовослужбовцям пропорційно часу участі у відповідних діях та заходах.

Так, судовим розглядом справи встановлено, що 02.11.2022 офіцер резерву 1 запасної роти лейтенант ОСОБА_1 приступив до виконання військового обов`язку, повернувшись до місця служби після самовільного його залишення на строк більше 10 діб, про що виданий наказ командира Військової частини НОМЕР_1 №295 від 02.11.2022 року.

В подальшому, наказом командира Військової частини НОМЕР_1 №301 від 08.11.2022 офіцер резерву 1 запасної роти лейтенант ОСОБА_1 направлений на лікування до військового шпиталю НОМЕР_2 на лікування за направленням лікаря у зв`язку з захворюванням, не пов`язаним із захистом батьківщини.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 №311 від 18.11.2022 офіцер резерву 1 запасної роти лейтенант ОСОБА_1 направлений на лікування до військового шпиталю НОМЕР_2 на лікування за направленням лікаря у зв`язку з захворюванням, не пов`язаним із захистом батьківщини.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 №321 від 28.11.2022 офіцер резерву 1 запасної роти лейтенант ОСОБА_1 направлений на лікування до військового шпиталю НОМЕР_2 на лікування за направленням лікаря у зв`язку з захворюванням, не пов`язаним із захистом батьківщини.

24.12.2022 року офіцер резерву 1 запасної роти лейтенант ОСОБА_1 повернувся з лікування до військової частини НОМЕР_1 .

Представником відповідача у поданому до суду відзиві на позов вказано, що згідно єпікризу позивачу був поставлений діагноз - стан після СOVID-19, хронічний бронхіт, гіпертонічна хвороба.

В той же час, під час розгляду справи до суду не було надано доказів безпосередньої участі позивача у бойових діях або воєнних (бойових) діях з вогневого ураження противника у складі роти, до якої він закріплений.

При цьому, у спірний період позивачу було виплачено додаткову винагороду згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану у розмірі 30000,00 грн.

Надаючи оцінку вказаному, суд зазначає, що підставою для виплати підвищеної додаткової грошової винагороди є здійснення безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (далі дії (заходів) за фактичний час виконання ними цих службових обов`язків.

Під час розгляду справи не встановлено обставин та доказів того, що позивач у спірний у даній справі період приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Доказів протилежного до суду не надано.

Відтак, у суду відсутні підстави вважати, що відповідачем було порушено права позивача в частині виплати додаткової грошової винагород, що свідчать про відсутність підстав для стягнення на користь позивача вказаних ним сум.

Відповідно до положень статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 257-262, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення суми - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Мельников Р.В.