Справа № 420/12641/23
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2023-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

21 червня 2023 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скупінської О.В., розглянувши клопотання представника відповідача Левенець А.В., про розгляд справи в порядку загального позовного провадження по справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Одеській області (65080, м. Одеса, вул. Ак. Філатова, 15-а, ) про визнання протиправними та скасування наказу

В С Т А Н О В И В :

До Одеського окружного адміністративного суду 01.06.2023 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, в якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати Наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області від 12.05.2023 року № 1177 «Про застосування дисциплінарних стягнень до поліцейських Роздільнянського ВРП ГУ НП в Одеській області», в частині застосування до полковника поліції ОСОБА_1 , заступника начальника відділу поліції з превентивної діяльності Роздільнянського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що дисциплінарною комісією не враховано усіх обставин справи та не обґрунтовано встановлено як наявність, так і характер проступку, відповідальність за який відповідає дисциплінарному стягненню у вигляді звільненню з посади. В діях позивача відсутній як склад дисциплінарного проступку так і не встановлена вина у вчиненні інкримінованого дисциплінарного проступку, а спірні події взагалі відбувались не у період виконання ОСОБА_1 своїх службових обов`язків. Позивач мотивує неправомірність наказу посилаючись на те, що Наказом про застосування дисциплінарних стягнень № 1177 від 12.05.2023 вирішено, що заступник начальника відділу з превентивної діяльності Роздільнянського РВП ГУНП в області полковник поліції О. Марталога не дотримався положень законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, не здійснив належний контроль за службовою дисципліною та профілактичну роботу стосовно її зміцнення, що надалі спричинило чисельні дисциплінарні порушення з боку підлеглих, що полягає у наступних обставинах: відбулось неналежне виконання службових обов`язків окремими посадовими особами Роздільнянського районного відділу поліції ГУ НП в області, що призвело до затримання 26.04.2023 інспектора сектору реагування патрульної поліції Роздільнянського РВП ГУНП в області старшого лейтенанта поліції Я. Невинського та поліцейського цього ж сектору старшого сержанта поліції О. Захарова працівниками Територіального управління ДБР, розташованого у місті Миколаєві, спільно зі співробітниками ОУ ДВБ НПУ, управління СБУ в Одеській області та прокуратури Одеської області, у межах кримінального провадження № 0000144 від 20.04.2023, внесеного до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 268 КК України, а саме, начебто зупинку громадянина ОСОБА_2 під час керування транспортним засобом з порушенням вимог чинного законодавства, та вимаганням поліцейськими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 неправомірної вигоди за не притягнення останнього до адміністративної відповідальності. Однак, позивач не є прямим керівником старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 та на момент спірних подій (16.04.2023 26.04.2023) позивач не виконував обов`язків за посадою, а отже не міг здійснювати організацію та контроль за підлеглим особовим складом, а такі обов`язки були тимчасово покладені на т.в.о. за посадою - підполковника ОСОБА_6 .

Ухвалою судді від 05.06.2023 позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків шляхом надання до суду позовної заяви із зазначенням правильної адреси місцезнаходження відповідача.

Ухвалою судді від 12.06.2023 прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 ; відкрито провадження у адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 та вирішено розглядати справу в порядку статті 262 КАС України.

16.06.2023 від відповідача до суду надійшло клопотання (вх.. №ЕС/6190/23) про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Обґрунтовуючи подану заяву представник відповідача Левенець А.В., вказує на характер спірних правовідносин, обсяг доказів у справі, необхідність дослідження матеріалів, що слугували підставою для видання оскаржуваного наказу, необхідності задати позивачу питання, допитати свідків, доведення певних обставин в судовому засіданні можна.

Дослідивши отримане клопотання, суд приходить до наступного.

Одним із основних засад (принципів) адміністративного судочинства є офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Згідно ч.1 ст.12 КАС України адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Відповідно до ч.5 ст.12 КАС України умови, за яких суд має право розглядати справи у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом.

Згідно з ч.ч. 1-3, 6 ст. 12 КАС України, адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до 1-3 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Частиною 4 статті 12 КАС України встановлено, що виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах:

1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;

2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;

4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років».

За загальним правилом, будь-яка справа може розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження, окрім тих, які обов`язково повинні розглядатися за правилами загального позовного провадження (їх визначено частиною четвертою статті 12, частиною четвертою статті 257 КАС України).

Суд зазначає, що спір у даній справі не відноситься до справ, які згідно ч. 4 ст. 12 КАС України розглядаються виключно за правилами загального позовного провадження.

Як зазначено в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 05.07.2019 року у справі №9901/279/19, згідно із пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) однією з істотних гарантій справедливого судового розгляду є публічний судовий розгляд.

Практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах у контексті пункту 1 статті 6 Конвенції, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не в кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany» («Аксен проти Німеччини»), заява № 8273/78; рішення від 25 квітня 2002 року у справі «Varela Assalino v. Portugal» («Варела Ассаліно проти Португалії»), заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявник (в одній із зазначених справ) не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд зазначає, що бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які можуть бути висловлені нею у відзиві на позов чи запереченнях на відповідь на відзив (за умови його подання), не зумовлюють необхідності призначення до розгляду справи з викликом її учасників.

Ця справа не належить до категорії тих, які мають розглядатись виключно за правилами загального позовного провадження у значенні згаданих статей, а отже, вона може бути розглянута за правилами спрощеного позовного провадження.

Отже, враховуючи предмет розгляду, характер спірних правовідносин та надання суду витребуваних доказів, правові позиції сторін, суд приходить до висновку про відсутність необхідності розглядати справу за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.

В той же час, суд зазначає, що відповідно до п.3 ч.3 ст.44 КАС України учасники справи мають право: подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Тобто, у разі необхідності, учасники справи мають право викласти свої пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб у письмовому вигляді, які будуть враховані судом при прийнятті рішення.

Керуючись ст.ст. 248, 256, 257, 260, 262 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання (вх..№ЕС/6190/23) представника відповідача Левенець А.В., про розгляд справи в порядку загального позовного провадження відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Олена СКУПІНСЬКА