Справа № 620/4420/23
Суддя: Заяць О.В.
Дата ухвалення: 2023-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2023 року Чернігів Справа № 620/4420/23

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Заяць О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не звільнення ОСОБА_1 за підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби за підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю.

Обґрунтовуючи позов позивач вказав, що під час воєнного стану військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації звільняються за сімейними обставинами (якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу) в разі наявності дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю, незалежно від групи інвалідності. Вважає, що вказана норма не ставить звільнення з військової служби у залежність від наявності певної групи інвалідності, а передбачає таку можливість в силу того, що один із подружжя є інвалідом, без конкретизації якої саме групи є інвалідність. Оскільки позивач має дружину з інвалідністю 3 групи, він вважає, що має право на звільнення з військової служби.

Ухвалою суду від 24.04.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати на виконання статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження, встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позовну заяву та доказів.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що відповідно до абз. 5 підп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» підставою для звільнення з військової служби є наявність дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю І чи ІІ групи. Оскільки позивач не надав доказів наявності у його дружини інвалідності І або ІІ групи, відсутні підстави для звільнення позивача з військової служби.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд встановив таке.

ОСОБА_1 після повномасштабного вторгнення російської федерації пішов добровільно до лав Збройних Сил України.

З 13.06.2022 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 - водієм їдальні взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_2 , що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_3 від 13.11.1991 /а. с. 8-13/.

У зв`язку з тим, що у позивача дружина, яка має третю групу інвалідності /а. с. 22/ та у неї погіршилось здоров`я, виникла необхідність у звільненні з військової служби для надання їй допомоги. Факт реєстрації шлюбу підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Чернігівського міськвиконкому, актовий запис 832 /а. с. 21/.

Позивач подав командуванню військової частини НОМЕР_2 рапорт від 13.02.2023 про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Протягом декількох тижнів позивача не було повідомлено щодо результату розгляду командуванням військової частини цього рапорту.

З метою захисту своїх прав позивач звернувся до адвоката ОСОБА_2 , яким 27.02.2023 було направлено запит № 94 на адресу військової частини НОМЕР_2 , з метою отримання інформації про результат розгляду рапорту від 13.02.2023 командиром військової частини.

Разом з адвокатським запитом був підготовлений та підписаний позивачем рапорт від 27.02.2023 про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» /а. с. 14, 15/.

Військовою частиною було підготовлено та направлено відповідь на адвокатський запит від 27.02.2023 № 94. У відповіді зазначається, що за номенклатурою посад військової частини НОМЕР_2 належить (за прямим підпорядкуванням) до повноважень командира військової частини НОМЕР_1 . Також зазначено, що кадровим органом військової частини НОМЕР_2 були опрацьовані документи та направлені до військової частини НОМЕР_1 (далі по тексту - Відповідач) для прийняття відповідного кадрового рішення /а. с. 16-18/.

Адвокатом 09.03.2023 було направлено запит № 108 на адресу Відповідача з метою отримання інформації про результат розгляду рапорту /а. с. 19/.

Листом від 20 березня 2023 року № 502/2/1/2/497 Відповідач повідомив позивача, що відповідно до пункту другого, частини четвертої, статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»:

за підпунктом «г» (у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я);

за підпунктом «г» (у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю І чи II).

ОСОБА_1 не має підстав для звільнення з військової служби за сімейними обставинами /а. с. 20/.

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12ААВ № 371833 за результатом первинного медичного огляду 11.06.2021 дружині позивача встановлена третя група інвалідності загального захворювання /а. с. 27/.

Позивач подав командиру військової частини НОМЕР_2 рапорт та просив звільнити його з військової служби у зв`язку із наявністю у його дружини третьої групи інвалідності та необхідністю надання їй допомоги. До рапорту позивач додав копії документів дружини, а саме: пенсійне посвідчення, свідоцтво про укладення шлюбу, довідку до акту огляду МСЕК та індивідуальну програму реабілітації /а. с. 15/.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не звільнення з військової служби, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд врахував таке.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України" на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

На момент розгляду цієї адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжений.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 №389-VIII (далі Закон №389-VIII) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. Згідно пункту 4 Указу №69/2022 призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.

У свою чергу, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, врегульовано положеннями Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі Закон №2232-XII).

Статтею 26 Закону №2232-XII визначені підстави для звільнення з військової служби.

Зокрема, підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII визначено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи.

Предметом цього позову є бездіяльність відповідача щодо звільнення позивача за підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII, як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю ІІІ групи.

Враховуючи зазначене, суд при вирішенні цього спору повинен розтлумачити зміст речення із застосуванням комбінованого сполучника "та/або", оскільки такий застосовується в гіпотезі норми права (абзацу 5 підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII) щодо застосування котрої виник спір.

Для виконання цього завдання суд використовує філологічне тлумачення, що полягає у з`ясуванні змісту правової норми шляхом аналізу її текстового вираження під кутом зору його лексико-семантичних, лексико-граматичних, морфологічних, синтаксичних характеристик.

Постановою від 22.05.2019 № 437 Кабінет Міністрів України з метою забезпечення конституційних положень про державний статус української мови та уніфікації вживання правописних норм погодив пропозицію Міністерства освіти і науки та Національної академії наук щодо схвалення Українського правопису в новій редакції, розробленій Українською національною комісією з питань правопису (далі - Український правопис-2019).

Відповідно до параграфу 165. "СКІСНА РИСКА (/)" Українського правопису-2019 скісну риску ставимо в таких позиціях: "[…] В офіційно-діловому та науковому стилях - як розділовий знак […] Уживаються також комбіновані єднально-розділові сполучники і/або, рідше та/або (без відступів до і після скісної риски): порушення авторського і/або суміжних прав; "Типова освітня програма підвищення кваліфікації голів і/або членів правлінь об`єднань співвласників багатоквартирних будинків"; Війна і/або поезія? (назва газетної публікації)".

Тобто перша або друга з умов норми «у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи» не є обов`язковою, якщо присутнє слово «або».

Однак зважаючи, що вказано «та» це дає підстави вважати, що необхідним для застосування або двох умов (1 та 2) або другої умови (2).

У разі якщо б погодив можливість застосування однієї із умов то було б зазначено, що: «або 1 або 2», « 1 або 2».

Однак у цьому випадку крім «або» також зазначено слово «та», що вказує на те, що саме друга умова є обов`язковою.

Таким чином, норма права розкладається на дві складові:

- у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи;

- (або) у зв`язку з наявністю одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи.

Таким чином, обов`язковою умовою для звільнення позивача з військової служби є наявність у нього дружини з інвалідністю I або II групи.

Суд також зауважує, що статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначає підстави та умови відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, а стаття 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» - звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації.

Однак, зміст жодної з наведених норм не передбачає умовою відстрочки від призову або звільнення з військової служби наявності з числа членів сім`ї військовозобов`язаного особи з інвалідністю ІІІ групи. Водночас, такою умовою є наявність у членів сім`ї осіб з інвалідністю І та ІІ груп.

Суд зазначає, що критерії встановлення інвалідності визначені Положенням про медико-соціальну експертизу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року № 1317 (далі Положення №1317)

Відповідно до п.26 Положення №1317 особі, що визнана особою з інвалідністю, залежно від ступеня розладу функцій органів і систем організму та обмеження її життєдіяльності встановлюється I, II чи III група інвалідності. I група інвалідності поділяється на підгрупи А і Б залежно від ступеня втрати здоров`я особи з інвалідністю та обсягу потреби в постійному сторонньому догляді, допомозі або нагляді.

Пунктом 27 Положення №1317 визначено, що підставою для встановлення I групи інвалідності є стійкі, значно вираженої важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, травмою або уродженою вадою, що призводять до значного обмеження життєдіяльності особи, неспроможності до самообслуговування і спричиняють до виникнення потреби у постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі.

Підставою для встановлення II групи інвалідності є стійкі, вираженої важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, травмою або вродженою вадою, що призводять до значного обмеження життєдіяльності особи, при збереженій здатності до самообслуговування та не спричиняють потреби в постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі.

Підставою для встановлення III групи інвалідності є стійкі, помірної важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, наслідками травм або вродженими вадами, що призвели до помірно вираженого обмеження життєдіяльності особи, в тому числі її працездатності, але потребують соціальної допомоги і соціального захисту.

Наведені критерії встановлення інвалідності у взаємозв`язку з визначеними підп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону №2232-XII підставами звільнення з військової служби під час воєнного стану (через сімейні обставини) свідчать про необхідність здійснення військовослужбовцем догляду за непрацездатною особою або особою із захворюванням, що призводять до значного обмеження життєдіяльності особи.

Разом з тим, як установлено судом, дружина позивача ОСОБА_3 є особою з інвалідністю ІІІ групи, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_4 /а. с. 22/ та довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ № 371833 від 11.06.2021. Причина інвалідності: загальне захворювання /а. с. 27/.

Вказані показання МСЕК не свідчать про наявність у дружини позивача обставин, що у контексті підп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону №2232-XII є підставою звільнення з військової служби.

Виходячи із наведеного, суд дійшов висновку, що під час відмови у задоволені рапорту позивача, командування військової частини НОМЕР_1 діяло у спосіб та порядок, передбачений Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» і будь-яких порушень законних прав, свобод чи інтересів позивача не допустило.

Таким чином, суд вказує, що відсутні правові підстави для звільнення позивача з військової служби за підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно із частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 ).

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_6 ).

Повний текст рішення суду виготовлений 22 червня 2023 року.

Суддя О.В. Заяць