Справа № 440/10038/22
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2023-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2023 р.Справа № 440/10038/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Калиновського В.А. , Мінаєвої О.М. ,

за участю секретаря судового засідання Пукшин Л.Т

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Головного управління Національної поліції в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.03.2023 та на додаткове рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.04.2023 року, головуючий суддя І інстанції: Г.В. Костенко, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повні тексти складено 27.03.23 року та 11.04.23 відповідно, по справі № 440/10038/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Полтавській області

про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Полтавській області №1164 від 15.09.2022, яким до ОСОБА_1 застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що у спірному наказі не конкретизовано, які саме функціональні обов`язки неналежно виконував позивач, відсутні доведені факти, які б підтверджували порушення позивачем службової дисципліни та наявність у діях позивача ознак дисциплінарного правопорушення. У матеріалах службового розслідування та висновку службового розслідування від 22.08.2022, затвердженого 23.08.2022 начальником ГУНП в Полтавській області Рогачовим Є., відсутні будь-які відомості про те, що ОСОБА_1 не виконувалися вказівки прокурорів Миргородської окружної прокуратури Полтавської області Корсуна В.С. та Погребського С.В., керівника органу досудового розслідування начальника СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області Бовкуна Б.Ю. чи старшого групи слідчих старшого слідчого СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області Ігнатченка Ю.В., а також відсутня інформація про наявність таких вказівок у матеріалах кримінального провадження, оформлених на ім`я позивача та безпосередньо ним отриманих.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 21.03.2023 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання протиправним та скасування наказу задоволено.

Визнано протиправним та скасовано пункт 3 наказу Головного управління Національної поліції в Полтавській області №1164 від 15.09.2022 "Про неналежне виконання службових обов`язків та притягнення до дисциплінарної відповідальності", яким до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 992,40 грн.

Додатковим рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 11.04.2023 року заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення у справі №440/10038/22 задоволено частково.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8684,00 (вісім тисяч шістсот вісімдесят чотири гривні).

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так, відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що самим ОСОБА_1 у поясненнях, наданих в межах службового розслідування підтверджено те, що ним не вчинено жодної слідчої (розшукової) дії по кримінальному провадженню №0000487.

Представник відповідача зазначає, що умисна бездіяність ОСОБА_1 під час проведення досудового розслідування кримінального провадження №0000487 унеможливила всебічно та своєчасно дослідити всі обставини кримінального правопорушення, внаслідок чого винні особи, причетні до кримінального правопорушення не встановлені та не притягнуті до кримінальної відповідальності.

На переконання представника відповідача, при виданні оскаржуваного позивачем наказу ГУНП в Полтавській області діяло виключно у межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним законодавством, не допускаючи при цьому жодних порушень прав та законних інтересів ОСОБА_1 .

Також, відповідач наголошує, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Представник відповідача звертає увагу, на відсутність в матеріалах справи: підтвердження сплати ОСОБА_1 на користь адвоката будь-якої суми грошових коштів (банківської квитанції тощо); підтвердження адвокатом факту оприбуткування отриманої суми гонорару даними Книги обліку доходів і витрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційних скарг, рішення та додаткове рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 з 06.07.2021 проходить службу в органах Національної поліції.

Слідчим управлінням ГУНП в Полтавській області на виконання вимог службової телеграми від 15.07.2022 за вих. № 4646/115/24/02-2022 вивчені матеріали кримінальних проваджень, які перебувають в окремих слідчих підрозділах ГУНП в Полтавській області з правовою кваліфікацією, передбаченою ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України.

З метою своєчасного та об`єктивного з`ясування всіх обставин наказом ГУНП в Полтавській області від 11.08.2022 № 687 призначено проведення службового розслідування дисциплінарною комісією.

В межах проведення службового розслідування встановлено, що слідчими СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області Цапун Р.В. та ОСОБА_2 проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000487 від 09.08.2021 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України. Однак, станом на день призначення службового розслідування слідчими не проведено жодної слідчої (розшукової) дії, крім огляду місця події від 09.08.2021 та призначення судової трасологічної експертизи.

В ході проведення службового розслідування надано пояснення слідчим слідчого відділення Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області лейтенантом поліції ОСОБА_1 , який пояснив, що групою слідчих, до складу якої він входив, проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000487 від 09.08.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України. Слідчі дії у даному кримінальному провадженні доручено слідчій групі, проте у зв`язку із великим навантаженням та великою кількістю кримінальних проваджень в одного слідчого, весь обсяг слідчих дій не був виконаний. У подальшому кримінальне провадження направлено до СУ ГУНП в Полтавській області. До 23.05.2022 ОСОБА_1 перебував у відрядженні, але після 23.05.2022 його відрядження завершено, та на даний час здійснює виконання своїх посадових обов`язків у СВ Миргородського РВП. Повідомити про проведені слідчі дії на даний момент не може, так як справа знаходиться за територіальністю в с. Велика Багачка Миргородського району Полтавської області.

За результатами службового розслідування складено Висновок службового розслідування за фактом порушення вимог кримінального процесуального законодавства України під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні, з правовою кваліфікацією, передбаченою ч. 3 ст. 185 КК України, окремими працівниками слідчих підрозділів ГУНП в Полтавській області, який затверджений начальником ГУНП в Полтавській області 23.08.2022 (далі Висновок службового розслідування).

Дисциплінарною комісією у Висновку службового розслідування зазначено, що у діях лейтенанту поліції ОСОБА_1 вбачаються порушення вимог ст. 2, ч. 2 ст. 9, ч.1 ст. 28, ч. 1 ст. 40 КПК України під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000487.

15.09.2022 ГУНП в Полтавській області винесено наказ "Про неналежне виконання службових обов`язків та притягнення до дисциплінарної відповідальності" №1164 /а.с. 87-88/, пунктом 3 якого за порушення вимог ст. 2, ч. 2 ст. 9, ч.1 ст. 28, ч. 1 ст. 40 КПК України під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000487, слідчому слідчого відділення Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області лейтенанту поліції Цапуну Р.В. оголошено догану.

Не погодившись з наказом в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено належними і достатніми доказами наявність у діях позивача дисциплінарного проступку, який є підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності згідно із спірним наказом, отже наказ ГУНП в Полтавській області № 1164 від 15.09.2022 в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 шляхом застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани (пункт 3) є необґрунтованим та підлягає визнанню протиправним та скасуванню, а позовні вимоги задоволенню.

Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що дослідивши на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову, значенню справи для сторони, враховуючи задоволення позову, необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8684,00 грн. (2684 грн + 6000 грн).

Колегія суддів не погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII, Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 № 2337-VIII та Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженим наказом МВС України 07.11.2018 № 893, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за № 1355/32807 (далі - Порядок № 893).

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII).

Відповідно до вимог частини першої статті 1 Закону № 580-VIII, Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно з вимогами статті 17 Закону № 580-VIII, поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Поліцейський має службове посвідчення та спеціальний жетон. Зразки та порядок видання службових посвідчень та спеціальних жетонів затверджує Міністр внутрішніх справ України.

Частиною першою статті 18 Закону № 580-VIII встановлено, що поліцейський зобов`язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно до вимог частини першої статті 19 Закону № 580-VIII, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Вимогами частини другої статті 19 Закону № 580-VIII передбачено, що підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначені Дисциплінарним статутом Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут).

Відповідно до ч.1 ст.1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Згідно з ч.2 ст.1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Відповідно до ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського:

1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;

2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки;

3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень;

4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону;

5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника;

6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України;

7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини;

8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку;

9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень;

10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів;

11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень;

12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення;

13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції;

14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Згідно з ч.ч.4, 5, 6 ст.1 Дисциплінарного статуту, поліцейський перебуває під захистом держави. Права поліцейського та порядок їх реалізації з урахуванням особливостей служби в поліції визначаються Конституцією та законами України. Обмеження прав поліцейського не допускається, крім випадків, визначених законом. Під час виконання службових обов`язків поліцейський має право:

1) на повагу до своєї особистості, коректне ставлення з боку керівників, колег та інших осіб;

2) вимагати письмового оформлення обсягу посадових (функціональних) обов`язків за відповідною посадою та створення умов, необхідних для їх виконання;

3) приймати у межах, визначених посадовими (функціональними) обов`язками, рішення або брати участь у їх підготовці;

4) на доступ до службової інформації, необхідної для виконання обов`язків за посадою;

5) на просування по службі, збільшення грошового забезпечення з урахуванням результатів службової діяльності та рівня кваліфікації;

6) на захист персональних даних, переданих у розпорядження Національної поліції України та її територіальних органів;

7) ознайомлюватися з матеріалами особової справи, висновками службового розслідування, що проводиться стосовно нього, а також долучати до нього свої пояснення;

8) робити копії матеріалів особової справи, висновків службового розслідування за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України "Про захист персональних даних", «Про державну таємницю» та іншими законами;

9) на неупереджений розгляд скарг, поданих на його рішення, дії чи бездіяльність, а також на неупереджений розгляд поданих ним скарг, у тому числі на рішення, дії чи бездіяльність його керівників;

10) на правничу допомогу та захист своїх прав під час розгляду скарг або під час проведення службових розслідувань;

11) на захист від переслідування у разі повідомлення про вчинення кримінальних правопорушень, здійснених керівництвом та працівниками Національної поліції України;

12) на забезпечення спеціальними засобами безпеки з урахуванням особливостей проходження служби.

Відповідно до ч.1 ст.11 Дисциплінарного статуту, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Згідно з ч.1 ст.12 Дисциплінарного статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Колегія суддів вважає, що непроведення протягом 12 місяців будь-яких слідчих(розшукових) дій під час здійснення кримінального провадження, без наявності правових і фактичних підстав, без вжиття всіх можливих заходів щодо встановлення суб`єктів злочинів, є дисциплінарним проступком.

Дисциплінарне стягнення відповідно до ч.1 ст.13 Дисциплінарного статуту, є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Відповідно до ч.2 ст.13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

Згідно з ч.3 ст.13 Дисциплінарного статуту, до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Відповідно до ч.ч.9-11 ст. ст.19 Дисциплінарного статуту, за кожен дисциплінарний проступок не може застосовуватися більше одного дисциплінарного стягнення. Якщо поліцейський вчинив кілька дисциплінарних проступків, стягнення застосовується за сукупністю вчинених дисциплінарних проступків та враховується під час визначення виду дисциплінарного стягнення. У разі вчинення дисциплінарного проступку кількома поліцейськими дисциплінарне стягнення застосовується до кожного окремо. У разі вчинення поліцейським незначного проступку керівник може обмежитися його попередженням про необхідність дотримання службової дисципліни.

Отже, обрання виду дисциплінарного стягнення є дискреційним повноваженням роботодавця.

Застосування до поліцейського інших видів дисциплінарних стягнень, не передбачених цим Статутом, забороняється (ч.5 ст.13 Дисциплінарного статуту).

Стаття 19 Дисциплінарного статуту визначає порядок застосування дисциплінарних стягнень.

Відповідно до ч.1 ст.19 Дисциплінарного статут, у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Згідно з ч.2 ст.19 Дисциплінарного статуту, висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Статтею 11 Дисциплінарного статуту передбачено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Вимогами статті 13 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Застосування до поліцейського інших видів дисциплінарних стягнень, не передбачених цим Статутом, забороняється.

Згідно статті 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування визначено Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженим наказом МВС України 07.11.2018 № 893, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за № 1355/32807 (далі - Порядок № 893).

Відповідно до пунктів 1, 2 розділу ІІ Порядку № 893 службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.40 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) України, слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Слідчий уповноважений:

1) починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом;

2) проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених цим Кодексом;

3) доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам;

5) звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій;

6) повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру;

7) за результатами розслідування складати обвинувальний акт, клопотання про застоування примусових заходів медичного або виховного характеру та подавати їх прокурору на затвердження;

8) приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу;

9) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до ч.5 ст.40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Відповідно до п.п. 1, 2 розділу VІ «Положення про слідчі підрозділи Національної поліції України» затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.07.2017 року №570 «Про організацію діяльності слідчих підрозділів Національної поліції України», слідчий - службова особа органу Національної поліції України, уповноважена в межах компетенції, передбаченої КПК України, здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень.

Під час досудового розслідування слідчий самостійно приймає процесуальні рішення, крім випадків, коли законом передбачено винесення рішення слідчого судді, суду або згода прокурора чи погодження керівника слідчого підрозділу або якщо рішення про його проведення приймає виключно прокурор, і є відповідальним за законне та своєчасне виконання цих рішень.

Тобто, чинне законодавства тягар відповідальності за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій покладає саме на слідчого, якому передано кримінальне провадження.

Відповідно до п. 3 розділу VІ Положення про слідчі підрозділи Національної поліції України, при виконанні своїх службових обов`язків слідчий зобов`язаний:

1) під час досудового розслідування дотримуватися вимог Конституції України, КПК України та законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;

2) забезпечувати повне, усебічне та неупереджене розслідування кримінальних правопорушень у межах установлених КПК України строків;

3) виконувати доручення та вказівки прокурора, які надаються в письмовій формі;

4) забезпечувати реалізацію в повному обсязі прав і законних інтересів усіх учасників кримінального провадження;

5) не розголошувати відомості, що становлять державну чи іншу таємницю, що охороняється законом, інформацію про приватне (особисте і сімейне) життя особи та інші відомості, здобуті при розслідуванні кримінальних правопорушень;

6) не вчиняти будь-яких дій, що ганьблять звання слідчого і можуть викликати сумнів у його об`єктивності та неупередженості.

Колегією суддів з матеріалів справи встановлено, що слідчим управлінням ГУНП в Полтавській області на виконання вимог службової телеграми від 15.07.2022 за вих. № 4646/115/24/02-2022 вивчені матеріали кримінальних проваджень, які перебувають в окремих слідчих підрозділах ГУНП в Полтавській області з правовою кваліфікацією, передбаченою ч. З ст. 185 Кримінального кодексу України.

В ході вивчення вказаних кримінальних проваджень встановлено, що слідство в них поводиться на низькому рівні, не досліджуються всі обставини вчинених кримінальних правопорушень, не плануються та не виконуються слідчі (розшукові) та негласні слідчі (розшукові) дії, спрямовані на встановлення осіб, причетних до вчинення кримінальних правопорушень та притягнення їх до кримінальної відповідальності.

З метою своєчасного та об`єктивного з`ясування всіх обставин наказом ГУНП в Полтавській області від 11.08.2022 № 687 призначено проведення службового розслідування дисциплінарною комісією.

В межах проведення службового розслідування встановлено, що слідчими СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області Цапун Р.В. та Ігнатченко Ю.В. проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000487 від 09.08.2021 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. З ст. 185 Кримінального кодексу України. Однак, станом на день призначення службового розслідування слідчими не проведено жодної слідчої (розшукової) дії, крім огляду місця події від 09.08.2021 та призначення судової трасологічної експертизи.

В ході службового розслідування надано пояснення старшим слідчим слідчого відділення Миргородського районного відділу поліції ГУНП в Полтавській області капітаном поліції Ігнатченком Юрієм Володимировичем, який зазначив, що слідчим відділенням Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000487 від 09.08.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 185 Кримінального кодексу України.

Повідомив, що проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні доручено слідчій групі у складі старшого слідчого СВ Миргородського РВП ГУНП Ігнатченка Ю.В. та слідчого СВ Миргородського РВП ГУНП Цапуна Р.В. Слідчі дії у даному кримінальному провадженні проводилося групою слідчих, проте у зв`язку із великим навантаженням кримінальних проваджень на одного слідчого, зокрема більше 150 кримінальних проваджень, весь обсяг слідчих дій не був виконаний. Тому він зобов`язується виконати необхідні слідчі (розшукові) дії по даному кримінальному провадженні у найкоротший термін.

В ході проведення службового розслідування надано пояснення слідчим слідчого відділення Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області лейтенантом поліції Цапуном Романом Вікторовичем, який пояснив, що групою слідчих, до складу якої він входив, проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000487 від 09.08.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України. Слідчі дії у даному кримінальному провадженні доручено слідчій групі, проте у зв`язку із великим навантаженням та великою кількістю кримінальних проваджень в одного слідчого, весь обсяг слідчих дій не був виконаний. У подальшому кримінальне провадження направлено до СУ ГУНП в Полтавській області. До 23.05.2022 ОСОБА_1 перебував у відрядженні, але після 23.05.2022 його відрядження завершено, та на даний час здійснює виконання своїх посадових обов`язків у СВ Миргородського РВП. Повідомити про проведені слідчі дії на даний момент не може, так як справа знаходиться за територіальністю в с. Велика Багачка Миргородського району Полтавської області.

Відповідно до ст. 2 Кримінального процесуального кодексу України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кримінального процесуального кодексу України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Кримінального процесуального кодексу України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Кримінального процесуального кодексу України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Отже, у даному випадку під час проведення досудового розслідування кримінального провадження № 0000487, ОСОБА_1 не вчинено жодної процесуальної дії, не надано жодного доручення оперативним підрозділам, що свідчить про повну відсутність взаємодії між слідчим та оперативними працівниками

Крім того, під час проведення службового розслідування з`ясовано, що в ході здійснення досудового розслідування кримінального провадження № 0000487 слідчими:

- на низькому професійному рівні проведено огляд місця події, не зазначено у протоколі огляду де саме та яким чином було здійснено виявлення та вилучення слідів протектору низу взуття та сліди рукавичок (по яким в подальшому було проведено судово-трасологічні експертизи) та не виявлено і не вилучено інших слідів кримінального правопорушення;

- не отримано відеозаписів з камер відеоспостереження та не направлено запити та/або відповідного до клопотання до суду з метою вилучення відеозаписів з камер відеоспостереження як на території місця, де було вчинено правопорушення, так і в напрямках Імовірних шляхів підступу/під`їзду осіб, які вчинили дане кримінальне правопорушення;

- не виконано ухвали слідчого судді про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю та не вилучено вказану інформацію у операторів мобільного зв`язку ТОВ «Лайфселл», оператора ПрАТ «ВФ Україна», ПрАТ «Київстар», у зв`язку з чим не було своєчасно проведено її аналіз з метою встановлення мобільних терміналів осіб, які можуть бути причетними до вчинення кримінального правопорушення;

- не отримано акту інвентаризації, документів на придбання, введення в експлуатацію, використання та обслуговування викраденого майна, а також відношення з зазначенням завданої кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди та переліку необхідних документів для ідентифікації викраденого майна;

- не проведено оцінки викраденого майна шляхом призначення судово- товарознавчої експертизи;

- за 12 місяців досудового розслідування не надано жодного доручення про проведення слідчих (розшукових) дій в порядку ст. 40 Кримінального процесуального кодексу України;

- не проведено жодного допиту свідка, не допитано потерпілих осіб з метою встановлення всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення;

- з 11 жовтня 2021 року в матеріалах кримінального провадження не проведено жодної слідчої (розшукової) дії та не прийнято жодного процесуального рішення.

Таким чином, умисна бездіяльність ОСОБА_1 під час проведення досудового розслідування кримінального провадження №0000487 унеможливила всебічно та своєчасно дослідити всі обставини кримінального правопорушення, внаслідок чого винні особи, причетні до кримінального правопорушення не встановлені та не притягнуті до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Вчинення злочину, кваліфікованого за ст. 185 Кримінального кодексу України є за своєю суттю злочином середньої тяжкості.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань або винесення постанови про початок досудового розслідування у порядку, встановленому статтею 615 цього Кодексу, до дня повідомлення особі про підозру становить дванадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину.

Отже, колегія суддів вважає, що станом на момент винесення оспорюваного наказу ОСОБА_1 порушено розумні строки, передбачені нормами КПК України.

Наказом ГУНП в Полтавській області від 15.09.2022 № 1164 позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у вигляді оголошення догани.

Колегія суддів звертає увагу, що зі змісту Присяги працівника поліції слідує, що його поведінка має відповідати очікуванню громадськості й забезпечувати довіру суспільства та громадян до поліції, не тільки під час виконання службових обов`язків, а й у повсякденному житті.

Працівник поліції має усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, стверджувати та відстоювати честь і гідність свого звання, несучи відповідальність перед державою і суспільством та вживати заходів задля підвищення авторитету і позитивного іміджу органів поліції.

Тобто, поліцейський повинен уникати вчинення таких дій, які підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Такий висновок узгоджується з позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 12.05.2022 у справі №260/1/19, від 25.06.2020 у справі №2240/2329/18, від 19.04.2021 у справі №240/2677/20.

У свою чергу, позивач, вчиняючи порушення службової дисципліни, не передбачив негативні наслідки для авторитету служби Національної поліції України і діяв протиправно. Такі дії позивача є негативним прикладом для працівників та поліцейських, що негативно впливає на загальний стан службової дисципліни та її підтримання у належному стані та на репутацію звання поліцейського. Підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача став дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у недотриманні службової дисципліни, вчинення дій, які підривають авторитет Національної поліції України, компрометують звання поліцейського. Такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях позивачів ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією порушника дисципліни. Вказані обставини позивачем не спростовані та не можуть вважатися припущеннями, оскільки підтверджуються наявними матеріалами службового розслідування.

Зважаючи на викладене вище, відповідачем в повній мірі дотримано порядок та процедуру проведення службового розслідування, накладення дисциплінарного стягнення. Вина позивача у порушенні службової дисципліни повністю доведена в ході службового розслідування.

Колегією суддів під час розгляду справи встановлено, що відповідач, приймаючи наказ про накладення дисциплінарного стягнення на підставі висновків службового розслідування, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, які передбачені Конституцією та законами України.

Також суд зазначає, що Головним управлінням Національної поліції в Полтавській області під час обрання виду дисциплінарного стягнення дотримано необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), враховуючи те, яким чином позивач порушив службову дисципліну, присягу та правила службової етики, а також те, що ціллю дисциплінарного стягнення є виховання поліцейського, який його вчинив, а також запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

За наведених підстав та вказаних правових норм, позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Щодо доводів апеляційної скарги Головного управління Національної поліції в Полтавській області про протиправність додаткового рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.04.2023 року, колегія суддів зазначає наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається, що додатковим рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 11.04.2023 року заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення у справі №440/10038/22 задоволено частково.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8684,00.

Статтею 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2)розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Не вирішення питання про судові витрати є однією з підстав, передбачених частиною 1 статті 252 КАС України, для ухвалення судом додаткового рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове судове рішення як невід`ємна складова основного судового рішення не може виходити за межі спірних правовідносин, встановлювати нові юридичні факти та вирішувати питання, які не входили до предмету спору.

При цьому, відповідно до положень частини 1 статті 139 КАС України всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень.

Відповідно до частини 6 статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, оскільки колегія суддів Другого апеляційного адміністративного суду дійшла висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання протиправним та скасування наказу, отже відсутні правові підстави для стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Аналізуючи наведені нормативно - правові акти, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги, зробив помилкові висновки.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, з огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.03.2023 року та додаткове рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.04.2023 року по справі № 440/10038/22, прийняті з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 229, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Головного управління Національної поліції в Полтавській області задовольнити.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.03.2023 по справі № 440/10038/22 скасувати.

Прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання протиправним та скасування наказу.

Додаткове рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.04.2023 року у справі №440/10038/22 скасувати та в задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський О.М. Мінаєва
Повний текст постанови складено 22.06.2023 року