Справа № 520/5450/23
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2023-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2023 р.Справа № 520/5450/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Русанової В.Б. , Перцової Т.С. ,

за участю секретаря судового засідання Юрченко Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.04.2023 (суддя Волошин Д.А.; м. Харків) по справі № 520/5450/23

за позовом ОСОБА_1

до Державної казначейської служби України, Балаклійського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа - Головне управління ДПС у Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та скасування постанов.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Державної казначейської служби України (далі по тексту також відповідач-1), Балаклійського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі по тексту також відповідач-2, Балаклійський ВДВС в Ізюмському районі Харківської області), третя особа - Головне управління ДПС у Харківській області, в якому просив суд:

- визнати бездіяльність Балаклійського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з не перевірки головним державним виконавцем Дейкун О.Г. статусу судового рішення, за яким 20.10.2022 Харківським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №520/26376/21, щодо набрання ним законної сили станом на день відкриття виконавчого провадження №70967122 протиправною та стягнути з держави Україна в особі Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 у відшкодування завданої йому протиправними рішеннями та вищезазначеною незаконною бездіяльністю Балаклійського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції моральної шкоди грошову суму у розмірі 75 000 грн;

- визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №70967122 від 10.02.2023;

- визнати протиправною та скасувати постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 70967122 від 10.02.2023;

- визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 10.02.2023 у ВП № 70967122;

- визнати протиправною та скасувати постанову про арешт коштів боржника від 10.02.2023 у ВП № 70967122.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 04.04.2023 закрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Балаклійського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Державної казначейської служби України, третя особа - Головне управління ДПС у Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та скасування постанов в частині позовних вимог щодо визнання протиправними та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження №70967122 від 10.02.2023, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 70967122 від 10.02.2023, про стягнення виконавчого збору від 10.02.2023 у ВП № 70967122; про арешт коштів боржника від 10.02.2023 у ВП № 70967122.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2023 року адміністративний позов ОСОБА_1 - залишено без задоволення.

Позивач не погодився з вказаним судовим рішенням та подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його ухвалення з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції її скасувати.

Апеляційна скарга позивача обґрунтована тим, що відповідач у спірних правовідносинах допустив протиправну бездіяльність, яка виразилась у тому, що державний виконавець, отримавши 10.02.2023 заяву ГУ ДПС у Харківській області про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа виданого на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.06.2022 по справі №520/26376/21, не перевірив чинність судового рішення, на підставі якого видано виконавчий лист, та не вчинив дій відповідно до положень п. 1 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", чому не було надано правової оцінки судом першої інстанції під час вирішення цієї справи. Також позивач не погоджується з висновками суду першої інстанції про недоведеність позивачем факту завдання йому немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, та не обґрунтовано розмір відшкодування шкоди в сумі 75000,00 грн. Позивач вказує, що у позовній заяві він детально розписав, з яких підстав та обставин позивач виходив, визначаючи суму моральної шкоди 75 000 грн. Проте суд першої інстанції аргументів позивача з цього приводу не дослідив, не обґрунтував свого висновку, що позивачем не обґрунтовано розмір відшкодування шкоди, обмежившись лише констатацію такої обставини.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явились, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку. Від позивача та відповідача-1 до суду надійшли клопотання про розгляд справи без їх участі. Інші учасники справи причини неявки до суду не повідомили.

Згідно з ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення справи, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не визнана судом обов`язковою, колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.06.2022 по справі №520/26376/21 адміністративний позов Головного управління ДПС у Харківській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу - задоволено. Стягнуто до бюджету України з фізичної особи ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) суму податкового боргу в загальному розмірі 29223,52 гривень (двадцять дев`ять тисяч двісті двадцять три грн 52 коп.).

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 09.11.2022 по справі №520/26376/21 заяву Головного управління ДПС у Харківській області про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання по адміністративній справі за позовом Головного управління ДПС у Харківській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу - задоволено. Поновлено Головному управлінню ДПС у Харківській області строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа по адміністративній справі №520/26376/21 за позовом Головного управління ДПС у Харківській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2023 по справі №520/26376/21 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.06.2022 по справі №520/26376/21 скасовано. Прийнято постанову, якою в задоволенні позову Головного управління ДПС у Харківській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області на користь ОСОБА_1 суму судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3405 (три тисячі чотириста п`ять) грн. 00 коп.

Головним державним виконавцем Балаклійського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дейкуном О.Г. 10.02.2023 отримано заяву ГУ ДПС у Харківській області про відкриття виконавчого провадження та 10.02.2023 винесено постанови про відкриття виконавчого провадження №70967122, про розмір мінімальних витрат, про стягнення виконавчого збору та про арешт коштів боржника.

Головне управління ДПС у Харківській області звернулось до державного виконавця із заявою про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" у зв`язку із скасуванням рішення суду по справі №520/26376/21. Зазначену заяву відповідач отримав 27.02.2023.

Постановами від 10.03.2023 Головним державним виконавцем Дейкуном О.Г. Балаклійського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції закінчено виконавче провадження №70967122 та знято арешт з коштів ОСОБА_1 .

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем у спірних правовідносинах не було допущено протиправної бездіяльності, а відповідно до п. 1 ч. 1 та ч. 5 ст. 26 Закону №1404 виконавець розпочав примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Щодо вимоги позивача про відшкодування завданої моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факту завдання немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які спричинили негативні зміни у житті позивача, не обґрунтовано розмір відшкодування шкоди в сумі 75000,00 грн.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України установлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Згідно з ч. 2 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів, що, відповідно до закону, підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку є Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі Закон №1404).

Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення ) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Засади виконавчого провадження визначені частиною першою статті 2 Закону № 1404-VIII, зокрема, виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень.

Згідно з частиною першою, пунктом 16 частини третьої № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Згідно частини 1 статті 5 Закону №1404 примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Пунктом 1 частини 1 статті 18 Закону №1404 визначено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 26 Закону №1404 виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Вимоги до виконавчого документа визначені статтею 4 Закону № 1404-VIII пунктом 6 частини першої якої, зокрема, передбачено, що у виконавчому документі зазначається дата набрання законної сили рішенням ( крім рішень, що підлягають негайному виконанню). Перелік підстав, за яких державний виконавець не може виконувати рішення наведений у частині четвертій статті 5 Закону № 1404-VIII.

Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання) (пункт 1 частини 1 статті 4 Закону № 1404-VIII).

Отже, вирішуючи питання про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення, державний виконавець насамперед зобов`язаний перевірити відповідність такого документа вимогам Закону №1404-VIII та встановити обставини, за яких його примусове виконання неможливе.

Відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2023 по справі №520/26376/21 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Скасовано рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.06.2022 по справі №520/26376/21 та прийнято постанову, якою в задоволенні позову Головного управління ДПС у Харківській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу відмовлено.

Згідно з ч. 1 ст. 255 КАС України, постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Таким чином, на день отримання відповідачем заяви ГУ ДПС у Харківській області про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 520/26376/21 - 10.02.2023, судове рішення, на підставі якого було видано цей виконавчий документ, було скасоване.

Колегією суду встановлено, що станом на день відкриття виконавчого провадження Єдиний державний реєстр судових рішень містив інформацію про постанову Другого апеляційного адміністративного суду щодо скасування рішення, на підставі якого видано виконавчий документ.

Отже, оприлюднені в ЄДРСР відомості щодо скасування 16.01.2023 рішення суду, на підставі якого видано виконавчий документ, є підставою для виконання державним виконавцем обов`язків, передбачених пунктом 1 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», щодо повернення виконавчого листа стягувачу без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення.

Вказаний висновок суду апеляційної інстанції відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові КГС Верховного Суду від 08.07.2021 по справі № 917/1400/16, відповідно до якої оприлюднені в Єдиному державному реєстрі судових рішень вступна та резолютивна частини ухвали Господарського суду Полтавської області від 02.06.2020 є достатньою підставою для виконання державним виконавцем покладеного на нього обов`язку.

Згідно з ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з доводами позивача, що відповідач повинен був повернути виконавчий лист № 520/26376/21 стягувачу відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону № 1404-VIII та вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що у виконавця немає обов`язку перевірки статусу судового рішення перед відкриттям виконавчого провадження, оскільки такий висновок зроблено судом без урахування наведений положень ст. 4 Закону № 1404-VIII.

Колегія суддів зазначає, що державний виконавець, отримавши заяву ГУ ДПС у Харківській області про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 520/26376/21, повинен був пересвідчитись у тому, що рішення суду, на підставі якого видано виконавчий лист, набрало законної сили та є чинним, тобто встановити наявність чи відсутність підстав для застосування п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону № 1404-VIII, та лише за відсутності таких підстав вчиняти дії з примусового виконання цього рішення.

Проте, відповідач вказаних дій не вчинив, чим допустив протиправну бездіяльність та порушення прав позивача у спірних правовідносинах.

З цих підстав колегія суддів вважає, що позов ОСОБА_1 в цій частині є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Переглянувши рішення суду першої інстанції в частині вимоги позивача про стягнення з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 у відшкодування завданої йому протиправними рішеннями та вищезазначеною незаконною бездіяльністю Балаклійського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції моральної шкоди грошову суму у розмірі 75 000 грн, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Статтею 23 Цивільного кодексу України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Зміст поняття моральної шкоди розкрито у статті 23 Цивільного кодексу України.

Так, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, неодноразово були сформульовані Верховним Судом, у тому числі у постановах від 10 квітня 2019 року в справі № 464/3789/17 та від 27 листопада 2019 року в справі № 750/6330/17. Зокрема, Суд дійшов висновку про те, що адекватне відшкодування шкоди, в тому числі й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їхню інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

В обґрунтування наявності підстав для стягнення моральної шкоди та її розміру позивач в адміністративному позові вказував, що внаслідок протиправної бездіяльності та рішень відповідача з примусового виконання скасованого судового рішення на кошти позивача було накладено арешт, розміщено його дані в Єдиному реєстрі боржників, стягнуто виконавчий збір та витрати виконавчого провадження, чим позивачу було завдано душевних страждань від падіння його іміджу на міжнародній арені як тренера по боксу, незаконного отримання ним статусу боржника перед державним органом, необхідності витрачати додатковий час та зусилля для відновлення свого становища звертатися до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, збирати докази незаконності дій відповідача та організовувати переклад документів на німецьку мову для надання до соціальної служби Дюссельдорфа з метою недопущення позбавлення його, як біженця, соціальної допомоги держави і т.д., розмір яких він оцінив в сумі 75000 грн.

Тобто, зі змісту доводів адміністративного позову судом встановлено, що позивач пов`язує завдану йому моральну шкоду, з бездіяльністю відповідача, яка виразилась у тому, що державний виконавець не перевірив чинність судового рішення, за яким 20.10.2022 Харківським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №520/26376/21, та з незаконними, як на думку позивача, рішеннями державного виконавця з примусового виконання скасованого судового рішення по справі №520/26376/21, внаслідок яких позивача внесено до Єдиного реєстру боржників, накладено арешт на кошти, стягнуто витрати виконавчого провадження тощо.

Водночас, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства (ч. 5 ст. 21 КАС України).

Таким чином, питання про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, та визначення розміру заподіяної шкоди, за наявності для цього підстав, може буде вирішено судом виключно за наслідками розгляду вимог особи, яка звернулась до суду за захистом своїх прав та інтересів, про визнання таких рішень, дій чи бездіяльності протиправними.

Як було зазначено вище, ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 04.04.2023 закрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 в частині позовних вимог щодо визнання протиправними та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження №70967122 від 10.02.2023, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 70967122 від 10.02.2023, про стягнення виконавчого збору від 10.02.2023 у ВП № 70967122; про арешт коштів боржника від 10.02.2023 у ВП № 70967122.

Отже, вимоги позивача щодо визнання протиправними та скасування постанов державного виконавця від 10.02.2023 про відкриття виконавчого провадження, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору, про арешт коштів боржника, не були розглянуті судом першої інстанції по суті, правомірність або протиправність таких рішень не була встановлена судом, у зв`язку з чим колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції безпідставно та необґрунтовано відмовив у задоволенні вимоги позивача про відшкодування заподіяної моральної шкоди у розмірі 75000 грн, не дослідивши при цьому доводів позивача, якими він обґрунтував заявлену вимогу.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 22.06.2023 вказану ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 04.04.2023 було скасовано з направленням адміністративної справи № 520/5450/23 за позовом ОСОБА_1 до суду першої інстанції для продовження її розгляду в частині позовних вимог щодо визнання протиправними та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження №70967122 від 10.02.2023, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 70967122 від 10.02.2023, про стягнення виконавчого збору від 10.02.2023 у ВП № 70967122; про арешт коштів боржника від 10.02.2023 у ВП № 70967122 та стягнення з держави Україна в особі Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 у відшкодування завданої йому протиправними рішеннями Балаклійського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції моральної шкоди грошову суму у розмірі 75 000 грн.

Таким чином, враховуючи, що позивач пов`язує завдану йому моральну шкоду, не лише з протиправною бездіяльністю відповідача, а і з прийняттям незаконних, як на думку позивача, рішень з примусового виконання скасованого судового рішення по справі №520/26376/21, загальний розмір якої позивач оцінює в сумі 75 000 грн, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 у відшкодування завданої йому протиправною бездіяльністю Балаклійського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції моральної шкоди підлягають розгляду судом першої інстанції одночасно з позовними вимогам ОСОБА_1 щодо визнання протиправними та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження №70967122 від 10.02.2023, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 70967122 від 10.02.2023, про стягнення виконавчого збору від 10.02.2023 у ВП № 70967122; про арешт коштів боржника від 10.02.2023 у ВП № 70967122 та стягнення з держави Україна в особі Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 у відшкодування завданої йому протиправними рішеннями Балаклійського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції моральної шкоди грошову суму у розмірі 75 000 грн.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позову ОСОБА_1 щодо визнання протиправної бездіяльності відповідача.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.04.2023 по справі № 520/5450/23 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Балаклійського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (пл. Ростовцева, буд. 1, м. Балаклія, Харківська область, 64200, ), Державної казначейської служби України (вул. Бастіонна, буд. 6, м. Київ, 01601, ), третя особа - Головне управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ЄДРПОУ ВП 43983495) про визнання бездіяльності протиправною задовольнити .

Визнати протиправною бездіяльність Балаклійського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з не перевірки головним державним виконавцем Дейкун О.Г. статусу судового рішення, за яким 20.10.2022 Харківським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №520/26376/21, щодо набрання ним законної сили станом на день відкриття виконавчого провадження №70967122.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) В.Б. Русанова Т.С. Перцова