Справа № 480/3058/22
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2023-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2023 р. Справа № 480/3058/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 31.10.2022, головуючий суддя І інстанції: В.О. Павлічек, м. Суми, повний текст складено 31.10.22 по справі № 480/3058/22

за позовом ОСОБА_1

до Сумської митниці

про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до адміністративного суду з позовною заявою до Сумської митниці (далі також - відповідач), в якій просив:

- визнати протиправними та скасувати рішення Сумської митниці про коригування митної вартості товарів №UA805000/2022/000064/2 від 10.02.2022 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA805020/2022/000151.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2022 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду першої інстанції обставинам справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначив, що ухвалюючи оскаржуване рішення, Сумський окружний адміністративний суд не надав належної оцінки доказам у справі, обставинам та матеріалам, що мають значення для правильного вирішення справи.

Наводить обставини справи, викладені у позовній заяві, та зазначає, що відповідачем неправомірно використана інформація бази даних ЄАІС митних органів України.

За результатами апеляційного розгляду позивач просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 придбав у країні республіка Корея легковий автомобіль марки HYUNDAI модель SONATA, номер кузова (VIN): НОМЕР_1 , календарний рік виготовлення 2017, модельний рік виготовлення 2018, тип двигуна конвертований для роботи на газі з робочим об`ємом циліндрів двигуна 1999 см3, колір чорний, тип кузова седан, призначений для перевезення людей, місць для сидіння включаючи місце водія 5, колісна формула: 4x2.

З метою митного оформлення вказаного автомобіля особою, уповноваженою на декларування, подано до митного органу електронну митну декларацію №UA805020/2022/002781 від 10.02.2022, у якій вартість автомобіля визначено декларантом за основним методом і дорівнювала сумі 4900 USD (а.с. 8).

Разом із митною декларацією до Сумської митниці декларантом позивача на підтвердження митної вартості товару надано, зокрема, такі документи, зазначені в графі 44 вказаної ВМД:

- за кодом «0380» - рахунок-фактура (інвойс) 21101401 від 21.11.2021 (а.с. 10);

- за кодом «0705» - коносамент YHSMASCHR211221 від 21.12.2021 (а.с. 11);

- за кодом «1701» - акт про проведення огляду №б/н від 07.02.2022 (а.с. 13, 14);

- за кодом «2800» - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 25.11.2021 (а.с. 15);

- за кодом «d4207» - договір про надання послуг митного брокера 04/02/2022/4 від 04.02.2022 (а.с. 16, 17);

- за кодом «7017» - висновок про проходження товару або акт експертизи, виданий уповноваженим органом UА. 013.250771-22 від 09.02.2022 (а.с. 18, 19);

- за кодом «8016» - паспорт громадянина України НОМЕР_3 від 31.10.1995 (а.с. 20);

- за кодом «9000» - інші некласифіковані документи, квитанція № 4966-1600-7086-8358 від 18.10.2021;

- за кодом «9000» - інші некласифіковані документи, квитанція №ПН5698867 від 04.02.2022;

- за кодом «9000» - інші некласифіковані документи, фото від 10.02.2022;

- за кодом «9703» - сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу, UА.013.250771-22 від 09.02.2022 (а.с. 18, 19).

Згідно з наданими відповідачем відомостями із АСМО «Інспектор» за МД позивача спрацювала система управління ризиками за кодами: 105-2, 106-2 «По наступних товарах можливе заниження митної вартості товару: (1). Здійснити перевірку правильності визначення митної вартості відповідно до Митного Кодексу України з урахуванням вимог Наказу Державної митної служби України від 01.07.2021 за № 476 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України». Ретельно опрацювати подані документи для оцінки наявності підстав для запиту додаткових документів відповідно до частин 3 та 4 ст. 53 МКУ» (а.с. 51).

Внаслідок проведеної відповідачем перевірки поданих декларантом документів встановлено, що декларантом не було надано будь які документи, що підтверджували б транспортні витрати, як і не було надано до митного органу платіжні документи на оплату транспортного засобу HYUNDAI SONATA. В зв`язку з чим декларантові направлено електронне повідомлення про необхідність надання додаткових документів, а саме:

- банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару (засвідчених належним чином);

- транспортних документів, а також документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, а саме рахунку-фактури від виконавця договору про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу; платіжних документів, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка - фактури).

Також декларанту роз`яснено право подати додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товару (а.с. 52).

Декларантом надано відповідь від 10.02.2022, в якій зазначалося, що надати інші документи, крім вже поданих, на цей час надати можливості немає (а.с. 53).

10.02.2022 митним органом прийняте Рішення про коригування митної вартості №UA805000/2022/000064/2 та Картку відмови у митному оформленні №UA805020/2022/000151, згідно з якими вартість автомобіля, визначену декларантом для цілей нарахування митних платежів, відхилено та визначено митну вартість за другорядним методом - резервним (числовий шифр 6 в графі 31 Рішення) (а.с. 6, 7). Згідно із цим Рішенням вартість автомобіля для цілей нарахування митних платежів митницею визначено в сумі 6900 USD, замість заявленої декларантом 4900,97 USD.

У вказаному Рішенні (графа 33) митниця зазначила таку причину коригування: «невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 МКУ, в зв`язку з відсутністю документів, які визначені у ч. 2 ст. 53 МКУ, а саме: неподання декларантом банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару (інформація про 100 % попередню оплату за товар міститься у рахунку фактурі) та транспортних документів, а також документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (рахунок - фактура від виконавця договору про надання транспортно - експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка - фактури - інформація про те, що попередню оплату фрахту здійснено, міститься у коносаменті (FREIGHT PREPAID)). Відповідно до електронного повідомлення було запропоновано надати такі документи, зокрема: банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару (засвідчені належним чином); транспортні документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, а саме рахунок - фактура від виконавця договору про надання транспортно- експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу; платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка - фактури). Вищезазначені документи не надано. Причини, через які не можуть бути застосовані наступні методи визначення митної вартості товарів: 1) невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості умовам, наведеним у главі 9 МКУ, в зв`язку з тим, що декларантом не надано документів, які визначені у ч. 2 ст. 53 МКУ, та підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар; 2) не надана декларантом (відсутня) інформація щодо угод на ідентичні товари; 3) не надана декларантом (відсутня) інформація щодо угод на подібні товари; 4) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні у митного органу) інформація: - щодо ідентичних чи подібних товарів, які продаються на митній території України у незмінному стані; - відсутні дані щодо витрат на виплату комісійних винагород, звичайних надбавок на прибуток та загальних витрат у зв`язку з продажем на митній території України; - відсутні дані щодо витрат, понесених в Україні на навантаження, вивантаження, транспортування, страхування; 5) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні у митного органу) інформація та документи, які мали вплив на процес формування ціни товару: - матеріал та витрат, понесених виробником в зв`язку з виробництвом товарів; - витрат на завантаження, вивантаження, страхування, транспортування до місця перетинання митного кордону України; - прибутку, що одержує експортер у результаті поставки в Україну. Обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом та фактів, які вплинули на таке митної вартості, здійснено у відповідності до ст. 64 МКУ та Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів доходів та зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених Наказом Держмитслужби України від 01.07.2021 за № 476, з проведеним в разі необхідності коригуванням, передбаченим у главі 9 МКУ. Розрахунок митної вартості товару № 1: 6900 дол. США за одиницю транспортного засобу. Джерело, яке використане митним органом при визначенні митної вартості транспортного засобу: митна декларація № UA500100/2022/3939 від 07.02.2022 (ЄАІС митних органів України)».

Не погодившись з указаними рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду з позовом про визнання їх протиправними та скасування.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що рішення Сумської митниці про коригування митної вартості товарів №UA805000/2022/000064/2 від 10.02.2022 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA805020/2022/000151 прийнято відповідачем правомірно.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Правовідносини, пов`язані зі справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України (далі за текстом також - МК України), Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина 2 статті 1 Митного кодексу України № 4495-VI від 13.03.2012).

Положеннями статті 49 МК України передбачено те, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частин першої та другої статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

За змістом частини другої статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Положення статті 53 МК України визначають перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч. 1 ст. 53 МК України).

Аналізуючи наведені вище положення, суд приходить до висновку, що документальне підтвердження в аспекті відповідних митних процедур має своїм завданням підтвердити: а) заявлену митну вартість товарів; б) обраний суб`єктом господарювання метод визначення такої вартості.

Так, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 Митного кодексу України).

За правилами частини п`ятої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Отже Митним кодексом України визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Вказана норма кореспондується з положенням частини третьої статті 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Однак частиною третьою статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

За приписами частини другої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

За частиною п`ятою статті 54 МК України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 за № 631, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.08.2012 за № 1360/21672, затверджено Порядок виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа (далі - Порядок № 631).

Відповідно до п. 4.5 розділу IV Порядку № 631 при здійсненні митного оформлення виконуються, зокрема, такі митні формальності:

4.5.4. Контроль із застосуванням системи управління ризиками, в тому числі оцінка ризику за МД шляхом аналізу ЕК МД та ЕК ДМВ (ЕМД та ЕДМВ) за допомогою АСАУР (автоматизованої системи аналізу управління ризиками).

Bказаний перелік форм митного контролю формується в автоматичному режимі програмно-інформаційним комплексом ЄАІС та є обов`язковим для відпрацювання.

Спрацювання АСАУР за напрямом перевірки правильності визначення митної вартості товарів у зв`язку з ризиком заниження митної вартості є рекомендацією посадовій особі митного органу більш ретельно опрацювати подані до митного оформлення документи.

В даному контексті доречно зауважити, що згідно зі статтею 361 МКУ управління ризиками - це робота митних органів з аналізу ризиків, виявлення та оцінки ризиків, розроблення та практичної реалізації заходів, спрямованих на мінімізацію ризиків, оцінки ефективності та контролю застосування цих заходів. Під ризиком розуміється ймовірність недотримання вимог законодавства України з питань митної справи.

Митні органи застосовують систему управління ризиками для визначення товарів, транспортних засобів, документів і осіб, які підлягають митному контролю, форм митного контролю, що застосовуються до таких товарів, транспортних засобів, документів і осіб, а також обсягу митного контролю.

Цілями застосування системи управління ризиками є:

запобігання, прогнозування і виявлення порушень законодавства України з питань державної митної справи;

забезпечення більш ефективного використання наявних у митних органів ресурсів та зосередження їх уваги на окремих згрупованих об`єктах аналізу ризику, щодо яких є потреба у застосуванні окремих форм митного контролю або їх сукупності, а також у підвищенні ефективності митного контролю (областях ризику);

забезпечення в межах повноважень митних органів заходів із захисту національної безпеки, життя і здоров`я людей, тварин, рослин, довкілля, інтересів споживачів;

прискорення митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (частина 2 статті 54 МК України).

За положеннями статей 57, 58 Митного кодексу України митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.

Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.

Водночас кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до частини восьмої статті 57 Митного кодексу України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. Разом з цим митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з цим у розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

За результатами аналізу вищезазначених положень Митного кодексу України вбачається, що орган доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 Митного кодексу України.

Водночас митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, коли надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, тобто не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

З метою усунення розбіжностей в документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з`ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.

Разом з тим витребувати необхідно тільки ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Верховний Суд у висновках за аналогічними справами сформував усталену позицію, відповідно до якої митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, виключають можливість застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів. При цьому сам факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.

Зазначена вище позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 09.04.2019 у справі № 826/10733/15, від 09.04.2019 у справі № 825/1990/17, від 09.04.2019 у справі № 826/15850/15.

Слід зазначити, що сумніви є обґрунтованими, якщо документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У митниці є обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган митної служби повинен указати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

З матеріалів справи вбачається, що під час перевірки заявленої позивачем у митній декларації №UA805020/2022/002781 від 10.02.2022 митній вартості імпортованого товару контролюючим органом установлено необ`єктивність та недостатність документального підтвердження використаних декларантом даних в наданих до митного оформлення документах.

За результатами проведеного посадовою особою митниці аналізу документів, наданих декларантом під час митного оформлення, виявлено, що ці документи не містять всіх відомостей, які підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, що стало підставою для застосування ч. 3 та ч. 4 ст. 53 МКУ.

Так, під час митного оформлення за ВМД №UA805020/2022/002781 від 10.02.2022 посадовою особою Сумської митниці виявлено відсутність документів, які визначені у ч. 2 ст. 53 МК України, а саме:

- банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару;

- транспортних документів, а також документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

З огляду на відсутність документів, які б підтверджували заявлену позивачем вартість товару, у контролюючого органу правомірно виникли підстави вважати заявлену позивачем вартість товару необ`єктивною, неповною та сумнівною відносно правильності обчислення згідно з наданими документами.

Як встановлено судом, у процесі проведення консультації між декларантом та митним органом додаткові документи на підтвердження митної вартості позивачем надано не було.

Представник позивача не надав до суду пояснень щодо відсутності банківських платіжних документів, які стосуються оцінюваного товару, транспортних документів, а також документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів та неможливості їх надання.

При цьому у рахунку фактурі №21101401 від 21.11.2021, наданому декларантом митному органу, міститься інформація про 100 % попередню оплату за товар (а.с. 10). Також у коносаменті YHSMASCHR211221 від 21.12.2021 міститься інформація про те, що попередню оплату фрахту здійснено (FREIGHT PREPAID) (а.с. 11).

За встановлених обставин повідомлення позивача у листі від 10.02.2022 про неможливість надання витребуваних документів доводить наявність обґрунтованих сумнівів контролюючого органу, що:

- задекларований рівень митної вартості товару нижче, ніж рівень митної вартості на подібні товари, оформлені в митному відношенні митними органами раніше;

- подані до митного оформлення документи не підтверджують в повній мірі задекларований найменший рівень митної вартості.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що рахунок-фактура не є документом, який безпосередньо підтверджує фактично сплачену вартість товару, що імпортується, оскільки на момент поставки товару в Україну вартість такого товару покупцем вже повинна бути сплачена. Разом з цим ненадання жодного документу про оплату імпортованого товару, та оплату послуг з транспортування такого товару, які є обов`язковими складовими для підтвердження митної вартості товару, свідчить про правомірність відмови контролюючого органу визнавати заявлену декларантом вартість імпортованого товару за основним методом.

Твердження позивача про те, що рішення про коригування митної вартості не містить фактичного викладу розбіжностей, які надають правову підставу вимагати від декларанта додаткових документів відповідно до статті 53 МК України, письмова вимога про надання додаткових документів до декларанта не надходила, є безпідставними.

Так, у графі 33 рішення про коригування митної вартості товару №805000/2022/000064/2 від 10.02.2022 зазначено: « ...а саме: неподання декларантом банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару (інформація про 100 % попередню оплату за товар міститься у рахунку - фактурі) та транспортних документів, а також документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (рахунок - фактура від виконавця договору про надання транспортно - експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка - фактури - інформація про те, що попередню оплату фрахту здійснено, міститься у коносаменті (FREIGHT PREPAID)). Також в матеріалах справи міститься лист митниці, яким 10.02.2022 повідомлено декларанта про необхідність надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів. На зазначений лист декларантом того ж дня було надано відповідь, про що вже зазначалося судом вище».

З огляду на встановлені обставини щодо неможливості підтвердження вартості товару на підставі наданих документів та відсутність витребуваних документів під час прийняття відповідачем оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про правомірність використання митним органом інформації з програмно-інформаційного комплексу Єдиної автоматизованої інформаційної системи щодо митного оформлення подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено на митній території України.

Так, відповідно до оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів від 10.02.2022 № UА805000/2022/000064/2 заявлену позивачем митну вартість митним органом скориговано за резервним методом визначення митної вартості (№ 6) та використано в якості джерела інформації для визначення митної вартості - МД від 07.02.2022 за № UА500100/2022/3939, відповідно до якої здійснено митне оформлення аналогічного товару, митна вартість якого заявлена за основним методом (а.с. 56).

При цьому автомобіль HYUNDAI SONATA ввезений за МД №UA805020/2022/002781 від 10.02.2022, а джерело інформації для визначення митної вартості митним органом при прийнятті оскаржуваного рішення максимально наближено у часі до митного оформлення спірного товару, а саме джерело інформації - МД №UA500100/2022/003939 від 07.02.2022, за якою здійснено митне оформлення автомобілю HYUNDAI SONATA, тип кузова - седан, календарний рік виготовлення 2017, модельний рік виготовлення 2018, робочий об`єм циліндрів двигуна - 1999 см3, пошкоджено бампер передній, задній (вм`ятина, ЛФП), країна виробництва Республіка Корея.

Колегія суддів наголошує, що позивачем ані під час розгляду справи у суді першої інстанції, ані в апеляційній скарзі не наведено та не надано жодного доказу в спростування підстав для прийняття рішення Сумської митниці про коригування митної вартості товарів №UA805000/2022/000064/2 від 10.02.2022 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA805020/2022/000151 або наведення фактів, що свідчать про їх протиправність.

З огляду на те, що позивач не спростовує висновків контролюючого органу, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість прийняття Сумською митницею спірного рішення про коригування митної вартості товарів №UA805000/2022/000064/2 від 10.02.2022 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA805020/2022/000151.

Визначений частиною другою статті 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість заявлених позовних вимог.

Висновки суду першої інстанції узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 02.04.2019 у справі № 820/11853/13-а.

Судом апеляційної інстанції критично оцінюються доводи позивача, що стосуються обставин справи та містять посилання на загальні норми законодавства, які жодним чином не спростовують обґрунтування суду першої інстанції.

Інших доводів апеляційна скарга позивача щодо незаконності оскаржуваного рішення не містить.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст. 139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 31.10.2022 по справі № 480/3058/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді О.А. Спаскін О.В. Присяжнюк