Справа № 120/4539/23
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

23 червня 2023 р. Справа № 120/4539/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жданкіної Наталії Володимирівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що 01.03.2023 вона звернулась до органу пенсійного забезпечення за місцем проживання із заявою про призначення пенсії за віком. Однак, з урахуванням принципу екстериторіальності, розгляд її заяви було здійснено Головним управлінням Пенсійного фонду України у Запорізькій області, яким прийнято рішенням №01 від 09.03.2023 про відмову у призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю в позивача необхідного страхового стажу.

Вважаючи рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області протиправним, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Ухвалою від 21.04.2023 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

У встановлений судом строк відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому останній заперечив щодо задоволення даного позову. Зокрема зазначив, що відповідачем при обрахунку страхового стажу позивача була взята до уваги довідка №1 від 09.01.2023, з якої встановлено, що лише протягом періодів з 01.07.1990 по 31.12.1990, з 01.01.1991 по 31.12.1991 та з 01.01.1992 по 30.11.1992 позивачем підтверджено факт роботи у колгоспі "Більшовик" с. Роздолівка, яке в подальшому перейменовано в КСП "Прогрес" с. Роздолівка.

Також відповідачем до страхового стажу позивачки не було зараховано періоди її роботи колгоспі «Більшовик» с. Роздолівка, що в подальшому перейменовано в КСП «Прогрес» с. Роздолівка з 01.1.1992 по 14.01.1993, з 16.02.1993 по 01.04.1993, з 18.04.1999 по 09.03.1999, з 01.05.1999 по 06.02.2000 у зв`язку з непідтвердженим фактом роботи протягом цих періодів.

Крім того, у відзиві на позовну заяву відповідач ініціював питання щодо залучення до участі у справу в якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, як територіального органу Пенсійного фонду України уповноваженого по розгляду питання щодо призначення позивачу пенсії.

Ухвалою від 22.05.2023 залучено до участі у справу як співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та встановлено 15-денний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Копію ухвали від 22.05.2023 Головному управлінню Пенсійного фонду України у Вінницькій області доставлено 22.05.2023 в його електронний кабінет, що підтверджується складеною секретарем судового засідання Довідкою від 26.05.2023.

Разом з тим, Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалось, про причини, що ускладнили подання такого не повідомлено.

Інших заяв по справі від сторін спору до суду не надходило.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши надані сторонами докази суд встановив, що ОСОБА_2 , з метою реалізації свого права на пенсійне забезпечення, 01.03.2023 звернулась до територіального підрозділу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком.

Після реєстрації заяви та сканування копій наданих документів засобами програмного забезпечення, органом, що розглядає заяву, згідно принципу екстериторіальності було визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

09.03.2023 ГУ ПФУ в Запорізькій області прийнято рішення №01 про відмову в призначенні пенсії, зважаючи на відсутність необхідного страхового стажу та зазначено, що згідно наданих до заяви документів про стаж, загальний страховий стаж складає 19 років 4 місяці 09 місяців, що є недостатнім для призначення пенсії. До страхового стажу не були зараховані періоди її роботи в колгоспі «Більшовик» с. Роздолівка, що в подальшому перейменовано в КСП «Прогрес» с. Роздолівка з 01.12.1992 по 14.01.1993, з 16.02.1993 по 01.04.1993, з 18.04.1999 по 09.03.1999, з 01.05.1999 по 06.02.2000 у зв`язку з непідтвердженим фактом роботи протягом цих періодів.

Вважаючи вищенаведену відмову відповідача щодо не зарахування стажу та, як наслідок, не призначення пенсії, позивач звернулась до суду з відповідними позовними вимогами.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Згідно частини 1статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом визначає Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до визначення, яке міститься у статті 1 Закону № 1058-IV пенсія щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

За змістом пункту першого частини першої статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Пенсійним віком є встановлений законодавством вік, із досягненням якого, особа може претендувати на виплату пенсії за віком.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина 1 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").

Частиною 1 статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Умови призначення пенсії за віком визначені статтею 26 Закону № 1058-IV.

Так, згідно з частиною 1 статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Відповідно до частини другої цієї статті у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року не менше 20 років.

Аналіз вищевикладеного дає підстави вважати, що за загальним правилом для виникнення у осіб права на призначення пенсії за віком є наявність сукупності таких ознак: 1) досягнення встановленого законодавством пенсійного віку та 2) наявність встановленого законодавством страхового стажу.

Відтак, для призначення ОСОБА_2 пенсії за віком необхідна наявність двох обов`язкових умов у сукупності: вік 63 років; страховий стаж від 20 років.

Як встановлено судом вище, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком 01.03.2023, згідно паспортних даних досягла віку 63 роки, що визнається сторонами.

Зі змісту оскаржуваного рішення слідує, що підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії за віком є те, що згідно з наданими документами, її страховий стаж становить 19 років 4 місяці 09 днів, що є недостатнім для призначення пенсії. Відтак, позивачу відмовлено у призначенні пенсії через відсутність мінімально необхідного страхового стажу. Не враховано до загального страхового стажу періоди роботи згідно записів в трудовій книжці колгоспника № НОМЕР_1 від 05.07.1990, так як протягом 1990-2000 років позивачем не було відпрацьовано встановлених річних мінімумів трудової участі в колгоспі протягом цього періоду.

Крім того, відповідачем до страхового стажу позивача не було зараховано періоди її роботи колгоспі "Більшовик" с. Роздолівка, що в подальшому перейменовано в КСП "Прогрес" с. Роздолівка з 01.12.1992 по 14.01.1993, з 16.02.1993 по 01.04.1993, з 18.04.1999 по 09.03.1999, з 01.05.1999 по 06.02.2000 у зв`язку з непідтвердженим фактом роботи протягом цих періодів.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Згідно із частиною 4 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. При прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі. Однак таке право не повинно нівелювати обов`язок пенсійного органу щодо установлення права особи на одержання пенсії на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, як це визначено п. 4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 за N 22- 1 (далі - Порядок N 22-1). Наявність же таких сумнівів може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу.

У пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 637 (далі - Порядок № 637) визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (п.2 Порядку).

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи (пункт 3 Порядку № 637 ).

Таким чином, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки або відсутності у ній необхідних записів, які визначають право на пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі №234/13910/17, від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17 та від 25.04.2019 у справі № 159/4178/16-а.

Згідно з вимогами частин 1, 2статті 56 Закону №1788 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Відповідно до частини 3 статті 56 Закону № 1788-ХІІ до стажу роботи зараховується також час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.

Згідно з частиною 2 статті 181 Кодексу законів про працю України відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю.

Відповідно до пункту 11 Порядку №637 час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми встановлюється на підставі: свідоцтва про народження дитини або паспорта (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть); документів про те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала.

Наведені норми дозволяють дійти висновку, що час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми до досягнення ними трирічного віку зараховується до страхового стажу та встановлюється на підставі свідоцтва про народження дитини або паспорта (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть) та документів про те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала.

В даному випадку, суд погоджується з висновками пенсійного фонду в частині наявності підстав для зарахування до страхового стажу позивача періодів її роботи у колгоспі "Більшовик" с. Роздолівка, що в подальшому перейменовано в КСП "Прогрес" с. Роздолівка з 01.07.1990 по 31.12.1990, з 01.01.1991 по 31.12.1991 та з 01.01.1992 по 30.11.1992, оскільки такі, окрім відомостями, що містяться в трудовій книжці колгоспника також підтверджуються довідкою №1 від 09.01.2023.

При цьому, суд вважає помилковим твердження відповідача щодо відсутності підстав для зарахування до страхового стажу позивача періоду її трудової діяльності з 01.12.1992 по 14.01.1993 та з 16.02.1993 по 01.04.1993, адже згідно відомостей трудової книжки колгоспника НОМЕР_2 , позивач протягом 1993 та 1994 року приймала участь в громадському господарстві колгоспу (а.с. 14).

Суд враховує, що невиконання встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві в даному випадку обумовлено наявністю поважних причин, якими є перебування позивача у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, що підтверджується доданою до матеріалів справи Архівною довідкою №105 від 23.02.2023 (а.с. 17).

Також, за даними трудової книжки колгоспника НОМЕР_2 вбачається, що в період з 1995 по 1999 роки позивач перебувала відпустці по догляду за дитиною до 6 років. Дані записи внесені до трудової книжки належним чином, не містять виправлень, а відтак в суду не виникає підстав сумніватись в їх достовірності.

При цьому, судом враховано зміст долучених до матеріалів справи архівних довідок №127 від 15.03.2023 згідно якої позивач не перебувала у відпустці по догляду за дитиною до 6 років та архівну довідку №106 від 23.02.2023, якою засвідчується факт надання позивачу відпуски по догляду за дитиною до 3-х років в період з 03.04.1996 по 18.04.1997.

Також, в підтвердження того, що позивач перебувала з 02.06.1993 в декретній відпустці по догляду за дитиною до 3-х років свідчать наявні в матеріалах справи копії:

- свідоцтва серії НОМЕР_3 про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матір`ю якої значиться ОСОБА_2 ;

- свідоцтва серії НОМЕР_4 про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матір`ю якої значиться ОСОБА_2 .

В контексті наведеного суд наголошує, що трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого взірця, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема про прийом роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 статті 242 КАС України).

Суд зазначає, право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки, а також відсутності в архівних установах додаткових підтверджуючих документів, за наявності належним чином оформленої трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

В даному випадку, позивач має належним чином оформлену трудову книжку, в якій містяться всі відповідні записи про спірні періоди роботи (перебування у декретній відпустці) із відомостями, які відповідають вимогам законодавства.

За правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №754/14898/15-а, не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальною обставиною є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Суд вважає, що відсутність додаткових довідок в підтвердження трудової діяльності позивача в спірний період, за наявності належним чином оформленої трудової книжки із відомостями про спірні періоди трудової діяльності, не можуть вважатися достатньою і самостійною підставою для відмови позивачу у зарахуванні всього періоду роботи до її загального страхового стажу на підставі трудової книжки.

Крім того, відповідачами не надано доказів того, що позивач в спірні періоди не працювала або не перебувала у відпустках по догляду за дитиною, чи записи у трудовій книжці колгоспника НОМЕР_2 стосовно стажу роботи зроблені неправильно, неточно або з іншими вадами, які заважають їх зарахуванню до стажу роботи, або взагалі відсутні, а тому суд вважає за можливе вважати їх як належною інформацією, яка утримує в собі доказову складову на підтвердження права позивача на пенсійне забезпечення.

Між тим, суд зазначає, що відповідно до підпункту 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, Управління Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань.

Відтак, у випадку виникнення сумнівів щодо достовірності поданих особою документів відповідач наділений правом звернення до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій з метою отримання інформації, необхідної для здійснення їхньої діяльності. Однак, відповідач таким правом не скористалося.

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку про необґрунтованість посилань відповідача на відсутність підстав для зарахування до страхового стажу позивача періоду з 01.12.1992 по 14.01.1993, з 16.02.1993 по 01.04.1993, з 18.04.1997 по 09.03.1999 та з 01.05.1999 по 06.02.2000.

Отже, так як відповідачем протиправно відмовлено позивачу в зарахуванні до страхового стажу вказані вище періоди роботи, на думку суду, належним для відновлення порушених прав та інтересів позивача буде зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу період роботи з 01.12.1992 по 14.01.1993, з 16.02.1993 по 01.04.1993, з 18.04.1997 по 09.03.1999 та з 01.05.1999 по 06.02.2000 у повному обсязі та призначення пенсії за віком з 08.02.2023.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, судові витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 1073,60 грн. належить стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 09.03.2023 за № 01 про відмову у призначенні ОСОБА_2 пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до стажу, який дає право на призначення пенсії за віком ОСОБА_2 періоди її трудової діяльності з 01.12.1992 по 14.01.1993, з 16.02.1993 по 01.04.1993, 18.04.1997 по 09.03.1999, з 01.05.1999 по 06.02.2000.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити та виплачувати ОСОБА_2 пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з 08.02.2023.

Стягнути на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 )

Головне управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області (просп. Соборний, буд. 158-Б, м. Запоріжжя, 69057, )

Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100, )

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна