Справа № 580/907/23
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2023-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/907/23 Суддя (судді) першої інстанції: Гайдаш В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Кучми А.Ю.,

суддів Аліменка В.О., Безименної Н.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 березня 2023 року (м. Черкаси, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду, в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо призначення довічного грошового утримання судді у відставці із 01.02.2021 щодо не включення в розрахунок стажу судді військової служби в Радянській Армії із 03.05.1974 по 24.06.1976, що складає 2 роки 1 місяць 22 дні і половину строку навчання на денній формі у вищому навчальному закладі Харківському юридичному інституті із 01.09.1979 по 01.07.1983, що складає 1 рік 11 місяців 1 день;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Черкаській області провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання та виплатити із 01.02.2021 щомісячне довічне грошове утримання у розмірі із врахуванням стажу роботи судді військової служби в рядах Радянської Армії із 03.05.1974 по 24.06.1976, що складає 2 роки 1 місяць 22 дні та половину строку навчання на денній формі у вищому навчальному закладі Харківському юридичному Інститут із 01.09.1979 по 01.07.1983, що складає 1 рік 11 місяців 1 день, на підставі довідки для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 29.01.2021 №04-16/10/2021 із врахуванням раніше проведених виплат за вказаний період.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач протиправно відмовив позивачу у зарахуванні до стажу, який дає право на отримання довічного грошового утримання, окрім стажу роботи на посаді судді, також службу в рядах Радянської Армії із 03.05.1974 по 24.06.1976, що складає 2 роки 1 місяць 22 дні та половину строку навчання на денній формі у вищому навчальному закладі Харківському юридичному Інститут із 01.09.1979 по 01.07.1983, що складає 1 рік 11 місяців 1 день.

Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечував проти задоволення позову, зазначив, що відсутні правові підстави для зарахування до стажу позивача період проходження строкової військової служби в рядах Радянської Армії із 03.05.1974 по 24.06.1976, що складає 2 роки 1 місяць 22 дні та половину строку навчання на денній формі у вищому навчальному закладі Харківському юридичному Інститут із 01.09.1979 по 01.07.1983, оскільки положенням Закону України «Про судоустрій і статус суддів» не передбачено зарахування до стажу роботи на посаді судді періоду проходження строкової військової служби та половини терміну навчання в юридичному інституті.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 16 березня 2023 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі. Доводи апеляційної скарги за своїм змістом дублюють доводи відповідача викладені у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач у періоди:

- з 03.05.1974 по 24.06.1976 проходив службу в лавах Радянської Армії;

- з 01.09.1796 по 01.07.1980 навчався у Харківському юридичному інституті;

- з 01.08.1983 по 08.08.1983 працював стажистом в Уманському міському народному суді;

- з 09.08.1983 по 16.10.1983 працював стажистом в Придніпровському районному народному суді м. Черкаси;

- з 17.10.1983 по 08.07.1984 працював стажистом в Соснівському районному народному суді м. Черкаси;

- з 09.07.1984 по 20.06.1987 працював народним суддею Соснівського районного суду м. Черкаси;

- з 21.06.1987 по 01.01.1991 працював народним суддею, головою суду Придніпровського районного народному суді м. Черкаси;

- з 02.01.1991 по 22.07.2019 працював суддею Черкаського обласного суду, суддею та заступником судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області;

- з 23.07.2019 по 29.01.2021 суддя Черкаського апеляційного суду.

На звернення позивача щодо зарахування його до стажу, який дає право на отримання довічного грошового утримання, окрім стажу роботи на посаді судді також період проходження строкової військової служби військової служби в рядах Радянської Армії із 03.05.1974 по 24.06.1976, що складає 2 роки 1 місяць 22 дні та половину строку навчання на денній формі у вищому навчальному закладі Харківському юридичному Інститут із 01.09.1979 по 01.07.1983, що складає 1 рік 11 місяців 1 день, Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області листом повідомило позивача про те, що положенням Закону України «Про судоустрій і статус суддів» не передбачено зарахування до стажу роботи на посаді судді періоду проходження строкової військової служби та половини терміну навчання в юридичному інституті.

Позивач, вважаючи таку відмову протиправною, а свої права порушеними, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходи з того, що за змістом абз. 2 п. 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» та ст. 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» до стажу роботи, що дає право на відставку судді, крім роботи на посадах суддів судів України, зараховується час роботи на посадах слідчих, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII).

Статтею 137 Закону України № 1402-VIII передбачено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Також, до стажу роботи на посаді судді зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Відповідно до абзацу четвертого пункту 34 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Обмежень щодо дії цього пункту в часі Законом не встановлено.

Вказані висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 08 листопада 2021 року у справі № 580/492/21.

На час призначення позивача на посаду судді спірні правовідносини регулювались Законом України «Про статус суддів» від 15.12.1992 № 2862-ХІІ (далі - Закон № 2862-ХІІ).

Відповідно до частини 1 статті 43 Закону № 2862-ХІІ кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.

Згідно з пунктом 3-1 постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» від 03 вересня 2005 року № 865 (чинної на час набуття позивачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді більше 10 років) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Крім того, відповідно до статті 1 Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» від 10 липня 1995 року № 584/95 (чинного на час набуття позивачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді більше 10 років) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Отже, з огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем безпідставно не зараховано до стажу роботи позивача як судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, період проходження служби в Радянській армії з 03.05.1974 по 24.06.1976 (2 роки 1 місяць 22 дні) та половину часу навчання за денною формою в Харківському юридичному інституті з 01.09.1976 по 01.07.1983 (1 рік 11 місяців 1 день).

Таким чином, невключення до відповідного стажу роботи на посаді судді, зокрема періодів проходження служби в Радянській армії та половини строку навчання за денною формою навчання в Харківському юридичному інституті і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи позивача на посаді судді є неправомірним.

Відповідно до сформованої практики Верховного Суду період проходження строкової військової служби, навчання в інституті підлягають зарахуванню до стажу роботи на посаді судді.

Зокрема, аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі № 419/356/17, від 14 травня 2021 року у справі № 592/3354/17, від 23 червня 2022 року у справі № 420/1987/21, від 08 вересня 2022 року у справі № 380/10696/21.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з врахуванням наведених періодів до стажу роботи позивача на посаді судді, які мали бути враховані при його призначенні, з чим погоджується і колегія суддів.

Колегія суддів наголошує, що апеляційна скарга відповідача повністю дублює відзив на позовну заяву, тобто в ній не наведено норм законодавства, які порушені чи не враховані судом першої інстанції, не спростовано викладену у рішенні суду правову позицію та не спростовано доводів позивача, які стали підставою для задоволення позову.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Враховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 березня 2023 року - без змін

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 22.06.2023.

Головуючий суддя: А.Ю. Кучма

В.О. Аліменко

Н.В. Безименна