Справа № 480/826/22
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2023-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2023 р. Справа № 480/826/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Курило Л.В.,

Суддів: Мельнікової Л.В. , Бегунца А.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Старком-С" на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20.09.2022, головуючий суддя І інстанції: С.М. Гелета, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 20.09.22 по справі № 480/826/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Старком-С"

до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Старком-С" (далі - позивач, ТОВ "Старком-С" ) звернулось до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки ( далі - відповідач), в якому просило:

- визнати протиправною та скасувати постанову Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки № 235379 від 28.12.2021 про притягнення Товариства з обмеженою відповідальністю «Старком-С» до відповідальності, передбаченої абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», та накладення адміністративно-господарського штрафу у сумі 17 000 грн.

В обгрунтування позовних вимог зазначило, що відповідачем в оскаржуваній постанові та в акті перевірки не кваліфіковано порушення позивачем відповідної норми ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт». Під час перевірки відповідачем не встановлено склад правопорушення, передбаченого абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Зазначає, що на момент перевірки товарно-транспортна накладна містила всі необхідні реквізити, що передбачені діючим законодавством. Вказував про не обов`язковість для водія мати особисту картку водія до цифрового тахографу, відповідну роздруківку, оскільки такі документи повинні мати перевізники під час міжнародних переведень, у позивача відсутній обов`язок використовувати тахограф під час внутрішніх перевезень. Зазначає, що позивач не був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 20.09.2022 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Товариством з обмеженою відповідальністю "Старком-С" подало апеляційну скаргу, в якій зазначило, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20.09.2022 року було прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначило, що виявлені під час перевірки порушення зазначаються в акті з посиланням на порушену норму, зазначав про те, що не проведена кваліфікація порушення з вказівкою на відповідну норму. Вказав на протиправне здійснення відповідачем перевірки транспортного засобу позивача, оскільки такій перевірці підлягають транспортні засоби, що здійснюють міжнародні перевезення, а позивач здійснював внутрішні перевезення.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечував проти вимог апеляційної скарги та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Згідно зі ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що службовими особами Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки 23.11.2021 року проведено перевірку транспортного засобу марки DAF / PACTON, номерний знак НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , який використовувався ТОВ "Старком-С", як перевізником вантажу.

За результатами перевірки відповідачем складено акт № 314325 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 23.11.2021 року.

Актом встановлено, що під час перевезення вантажу (круги лісоматеріали) згідно з ТТН СМВ №791602 від 23.11.2021 року перевізник допустив порушення: на момент перевірки у водія ОСОБА_1 відсутня особиста карта водія до цифрового тахографа, роздруківка з цифрового тахографа за 23.11.2021 року, а також відсутня належним чином оформлена товарно-транспортна накладна, а саме: в графі вантажовідправник, автомобільний перевізник та в графі вантажоодержувач не зазначено коди ЄДРПОУ, в графі водій не зазначено номер посвідчення водія, в графі транспортний засіб не зазначено параметри із зазначенням довжини, ширини, висоти, чим порушено наказ №340 від 07.06.2010, наказ №385 від 24.06.2010 та статтю 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» (а.с. 78).

Водій ОСОБА_1 зі змістом акту № 314325 від 23.11.2021 року про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом ознайомлений на місці складання, заперечень не надавав, про що зроблено відповідний запис та вказано, що водій згоден з актом (а.с. 78).

Листом Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки від 29.11.2021 року № 100458/28.3/24-21 позивачу направлено копію акта від 23.11.2021 року і повідомлено про час та дату розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт у приміщенні Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки 28.12.2021 року о 10:00 год. (а.с. 76).

Позивач 28.12.2021 року для розгляду справи не з`явився, про причини неявки не повідомив. Відповідно до рекомендованого повідомлення № 104 позивач отримав повідомлення про розгляд справи 06.12.2021 року (а.с. 77).

28.12.2021 року Слобожанським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки розглянуто справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт, за результатами якої винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 235379 за порушення ТОВ "Старком-С" ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» та відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 60 «Про автомобільний транспорт» застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян 17 000 грн (а.с. 79).

29.12.2021 року Слобожанське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки листом № 109066/28.3/24-21 направило копію постанови № 235379 від 28.12.2021 року позивачу. Згідно з трекінгом поштового відправлення № 093 відправлення вручено 31.12.2021 року (а.с. 27).

Позивач, не погоджуючись з постановою відповідача, звернувся з цим позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що факт порушення позивачем ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» відповідачем доведено, а тому правомірно винесено постанову від 28.12.2021 року.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про автомобільний транспорт» цей закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11.02.2015 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) (далі - Положення № 103).

Відповідно до п.1 Положення № 103 Державна служба України з безпеки на транспорті є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно з пп. 1 п. 4 Положення № 103 основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті.

За приписами пункту 8 Положення № 103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.

Підпунктами 2, 54, 58, 62 пункту 5 Положення № 103 визначено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті; проводить перевірки за додержанням суб`єктами господарювання, фізичними особами та юридичними особами вимог законодавства про транспорт; здійснює контроль наявності, видачу дозвільних документів на здійснення перевезень та контроль відповідності виду перевезення, що фактично здійснюється; здійснює інші повноваження, визначені законом.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 (далі Порядок - №1567).

Відповідно до пп. 2-4 Порядку № 1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Органами державного контролю на автомобільному транспорті є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю, у тому числі шляхом проведення рейдових перевірок.

Відповідно до пункту 14 Порядку № 1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Пунктом 15 Порядку № 1567 встановлено вичерпний перелік підстав під час проведення рейдової перевірки, серед яких зазначено наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання водієм режиму праці та відпочинку; виконання водієм інших вимог Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Оформлення результатів перевірки та застосування адміністративно-господарських штрафів, передбачені пунктами 20-30 цього Порядку.

Так, виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму. У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).

У разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб`єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадові особи, що провели перевірку, роблять про це запис (п. 20-22 Порядку № 1567).

Відповідно до пункту 25 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Пунктами 26, 27 Порядку № 1567 передбачено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням. У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно із додатком 5.

Матеріалами справи встановлено, що листом Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки від 29.11.2021 року № 100458/28.3/24-21 позивачу направлено копію акта від 23.11.2021 року та повідомлено про час та дату розгляду справи у приміщенні Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки 28.12.2021 року о 10:00 год. (а.с. 76), який відповідно до рекомендованого повідомлення № 104 позивач отримав 06.12.2021 року (а.с. 77), а 28.12.2021 року розглянуто справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт та винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 235379 (а.с. 79).

За приписами статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Відповідно до статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Аналіз положень статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» дає підстави для висновку, що законодавцем при визначенні документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів не встановлено їх вичерпний перелік, проте зазначено на необхідність наявності інших документів, передбачених законодавством.

Статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто, як зазначено в абзаці 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», суб`єктом відповідальності за вказане правопорушення є саме автомобільний перевізник.

Відповідальність за порушення вимог законодавства у сфері автомобільного транспорту під час перевезення пасажирів застосовується саме до перевізників.

Таким чином, ключовим питанням в межах даної справи є встановлення факту чи є позивач перевізником в розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт».

За визначеннями, наведеними у ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб`єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах (стаття 29 Закону України «Про автомобільний транспорт»).

Таким чином, суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт, в тому числі за надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений ст. 39, ст. 48 Закону № 2344-III, є автомобільний перевізник, який здійснює за власний кошт перевезення вантажу.

Відповідно до акту № 314325 від 23.11.2021 року під час перевірки встановлено, що відсутня належним чином оформлена товарно-транспортна накладна, а саме в графі вантажовідправник не зазначено код ЄДРПОУ, в графі автомобільний перевізник не зазначено код ЄДРПОУ, в графі вантажоодержувач не зазначено код ЄДРПОУ, в графі водій не зазначено номер посвідчення водія, в графі транспортний засіб не зазначено параметри із зазначенням довжини, ширини, висоти, чим порушено наказ №340 від 07.06.2010, наказ №385 від 24.06.2010 та статтю 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Спеціалізована форма товарно-транспортної накладної при перевезенні деревини автомобільним транспортом (ТТН - ліс) затверджена Наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства аграрної політики та продовольства України 29.11.2013 № 961/707, що була чинною на час здійснення перевірки.

Товарно-транспортна накладна при перевезенні деревини автомобільним транспортом (ТТН - ліс) за формою, затвердженою пунктом 1 цього наказу, є обов`язковою для державних лісогосподарських підприємств (структурні підрозділи: лісництва, склади, цехи) при обліку, первинному відпуску та перевезенні деревини автомобільним транспортом.

Так, відповідачем в якості порушення зазначено на відсутність відомостей про державну реєстрацію та коду платника податків згідно з ЄДР перевізника.

Натомість, відповідно до Інструкції щодо заповнення спеціалізованої форми товарно-транспортної накладної при перевезенні деревини автомобільним транспортом (ТТН - ліс) затвердженої Наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства аграрної політики та продовольства України 29.11.2013 № 961/707 (далі - Інструкція) в ТТН-ліс передбачено, що у графі «Перевізник» зазначаються найменування (П.І.Б.) суб`єкта господарювання (юридичної особи або фізичної особи - підприємця) та/або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, що одержує для перевезення вказану у товарно-транспортній накладній деревину для власних потреб. У разі перевезення деревини власним автомобільним транспортом державного лісогосподарського підприємства зазначається «Вантажовідправник».

Жодних вимог щодо зазначення інших відомостей, зокрема коду платника податків чи відомості про державну реєстрацію перевізника, номеру посвідчення водія, параметри довжини, ширини, висоти транспортного засобу Інструкція та форма ТТН-ліс не має.

В матеріалах справи міститься товарно-транспортна накладна при перевезенні деревини автомобільним транспортом серія СВМ № 791602 від 23.11.2021 року, в якій відображено найменування перевізника деревини - Товариства з обмеженою відповідальністю "Старком-С", зазначено прізвище та ініціали водія, відображена інформація та відомості про вантаж. Також зазначено найменування державного лісогосподарського підприємства, яке здійснює первинний відпуск деревини, і його місцезнаходження код за ЄДРПОУ, в графі «Вантажоодержувач» зазначено найменування суб`єкта господарювання (юридичної особи), що відповідає типовій формі ТТН-ліс та Інструкції.

Таким чином у позивача, як перевізника була в наявності ТТН-ліс, в якій зазначені всі відомості, передбачені типовою формою ТТН-ліс та Інструкцією.

Колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції, що перевіряючими зроблено помилковий висновок про відсутність ТТН на вантаж, оскільки вказаний документ був в наявності у перевізника, наданий під час перевірки та оформлений відповідно до вимог законодавства.

Також, актом перевірки № 314325 від 23.11.2021 року встановлено, що відсутня особиста картка водія ОСОБА_1 до цифрового тахографа, а також роздруківка з цифрового тахографа за 23.11.2021 року.

Порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів встановлено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 385 від 24.06.2010 (далі - Інструкція № 385).

Відповідно до п. 1.4 Інструкції № 385 контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв;

тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР.

Згідно з положеннями п. 3.3 Інструкції № 385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом:

- забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;

- своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання;

- використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;

- має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом;

- у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв);

- у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Відповідно до пункту 2.5 Інструкції № 385 повірку тахографів здійснюють повірочні лабораторії, які уповноважені на проведення повірки тахографів відповідно до Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність».

Пунктом 2.6 Інструкції № 385 визначено, що ПСТ виконують перевірку та адаптацію тахографів до транспортних засобів відповідно до вимог ЄУТР періодично кожні два роки, а також у разі:

- установлення або заміни тахографа;

- ремонту тахографа;

- зміни типу розмірів пневматичних шин автомобільного транспортного засобу;

- якщо під час технічного обслуговування або ремонту автомобільного транспортного засобу відбулося пошкодження таблички тахографа або пломб, накладених на його складові, під час установлення або адаптації або у разі зміни конструкції автотранспортного засобу, що може вплинути на роботу тахографа.

Відповідно до положень пункту 1.4 Інструкції № 385 ПСТ - пункт сервісу тахографів, спеціально облаштовані виробничі ділянки для надання послуг щодо установлення та технічного обслуговування тахографів суб`єктами господарювання (резидентами України), що виконують передбачені ЄУТР функції «майстерні або механіка» та внесені Мінінфраструктури як компетентним органом з виконання ЄУТР до переліку уповноважених суб`єктів господарювання.

Пунктом 2.7 Інструкції № 385 передбачено, що за результатами перевірки та адаптування тахографа до транспортного засобу ПСТ оформлює у двох примірниках протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу за формою, наведеною в додатку 1.

Бланк протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу роздруковується відповідальною особою ПСТ на папері формату А4 (210х297 мм) щільністю 100 г/кв.м або більше. Не допускається робити закреслення чи виправлення відомостей, які заносяться до протоколу, а також внесення додаткових записів після того, як протокол підписано та поставлено печатку відповідальної особи ПСТ. У графах, які не заповнюються під час складання протоколу, проставляються прочерки.

ПСТ надає один примірник зазначеного протоколу перевізнику, а другий залишає собі і зберігає разом з тахокартою або у разі цифрового тахографа - з роздруківкою та електронними файлами, що підтверджують достовірність наведених у протоколі даних.

Протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу зберігають протягом трьох років з дати проведення робіт.

Пунктом 6.3 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 340 від 07.06.2010 визначено, що водій, що керує транспортним засобом, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3).

Статтею 18 Закону N 2344-III визначено, що з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.

У розумінні вказаної норми контроль за роботою водіїв повинен здійснюватися роботодавцем незалежно від протяжності маршрутів та інших обставин.

Згідно з визначенням Положення тахограф - контрольний пристрій, який встановлюється на ТЗ для показу та реєстрації інформації про рух ТЗ.

Іншим способом контролю водіїв є індивідуальна контрольна книжка, яка відображає відомості про тривалість змінного періоду керування.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 19 березня 2020 року по справі № 823/1199/17.

Пунктом 3.3 Інструкції № 385 встановлено, що водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, зокрема: у разі використання цифрового тахографа використовує особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена Європейською угодою щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР), або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

Відповідно до п. 3.6 Інструкції: перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку: правильності роботи тахографа та відповідності його типу згідно із законодавством (обов`язковість установлення тахографа певного типу - аналоговий або цифровий, позначка затвердження типу згідно з ЄУТР); наявності та цілісності таблички тахографа та його пломб, а також маркування таблички та пломб тахографа знаком ПСТ, внесеним до Переліку; дотримання вимог щодо періодичності проведення перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, а також перевірки тахографа; дотримання вимог щодо періодів роботи та відпочинку водіїв та їх відповідність параметрам руху, зареєстрованим тахографом; наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа; строків зберігання відповідної інформації, отриманої за допомогою тахографа, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та повірки тахографа.

З урахуванням викладеного, колегія суддів зазначає, що положеннями статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено необхідність наявності як у перевізника так, і у водія інших документів, передбачених законодавством, а наявність протоколу про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа, або індивідуальної контрольної книжки водія - в разі не обладнання транспортного засобу тахографом, передбачено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженою Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 385 від 24.06.2010, та Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 340 від 07.06.2010.

Абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що за відсутності документів, на підставі яких виконуються вантажні перевезення до фізичних або юридичних осіб, які здійснюють на комерційній основі чи за власний кошт перевезення вантажів транспортними засобами, застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 11.02.2020 по справі №820/4624/17.

Судовим розглядом підтверджується, що підставою для висновків відповідача про порушення позивачем вимог статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» слугувала відсутність на час проведення перевірки роздруківки даних роботи тахографа, а також особистої картки водія.

В даному випадку, згідно з вимогами пункту 6.1 Положення №340 вантажний автомобіль, яким виконувалися внутрішні перевезення вантажів, у обов`язковому порядку повинен був бути обладнаний діючим та повіреним тахографом. А для водіїв таких автомобілів, крім оформлення документів, визначених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», обов`язковою також є наявність протоколу про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу або картки водія чи роздруківку даних роботи тахографа .

З урахуванням вищезазначених приписів Положення № 340 транспортний засіб може бути не обладнаний тахографом, якщо його маса не перевищує 3,5 тонни.

Як правомірно враховано судом першої інстанції, оскільки маса транспортного засобу позивача, який використовується в господарській діяльності підприємства, становить понад 3,5 тонни, то він повинен бути обладнаний тахографом, і відповідно до вимог чинного законодавства, позивач зобов`язаний забезпечувати належну експлуатацію тахографу, а водій такого транспортного засобу повинен мати при собі протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом, що передбачено положеннями п. 3.3 Інструкції № 385.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку, що за відсутності документів, передбачених п. 3.3 Інструкції № 385 до осіб, які здійснюють перевезення вантажів транспортними засобами, застосовуються адміністративно-господарські штрафи. Відсутність таких документів під час проведення перевірки свідчить про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що має наслідком для застосування санкцій, визначених статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а тому відповідачем правомірно було складено спірну постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу до позивача.

Доводи апелянта щодо протиправного здійснення відповідачем перевірки транспортного засобу позивача, з посиланням на Наказ Міністерства транспорту та зв`язку України № 340, оскільки такій перевірці підлягають транспортні засоби, що здійснюють міжнародні перевезення, колегія суддів вважає помилковими з огляду на наступне.

Згідно з п. 1.3 Інструкції № 385, ця Інструкція поширюється на суб`єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).

Тобто, пунктом 1.3 Інструкції № 385 не передбачено, що ця Інструкція не поширюється на суб`єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами в межах території України.

Пунктом 3.3 Інструкції № 385 визначено, що водій транспортного засобу, обладнаного тахографом повинен мати при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа.

Посилання скаржника на Наказ № 340 в обґрунтування своїх доводів щодо протиправного здійснення відповідачем перевірки транспортного засобу позивача, оскільки відповідно до приписів вказаного Наказу такій перевірці підлягають транспортні засоби, які здійснюють міжнародні автомобільні перевезення, колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на таке.

Згідно з пп.4 п.5 Наказу Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 №340 Державна служба України з безпеки на транспорті забезпечує здійснення перевірок щодо наявності встановлених тахографів виключно на транспортних засобах, якими здійснюються міжнародні автомобільні перевезення.

Тобто, пп.4 п.5 Наказу Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 №340 передбачено обов`язок Державної служби України з безпеки на транспорті щодо здійснення перевірки на предмет саме наявності встановлених тахографів на транспортних засобах, якими здійснюються міжнародні автомобільні перевезення.

Разом з тим, у цій справі предметом перевірки була не наявність встановленого тахографу, а наявність у водія певних документів за наявності вже встановленого на транспортному засобі тахографу, тому доводи апелянта про неправомірність здійснення перевірки транспортного засобу, який не здійснював міжнародні перевезення, є необґрунтованими.

Враховуючи зазначене, беручи до уваги наведене у сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач як суб`єкт владних повноважень, довів правомірність своїх дій при прийнятті оскаржуваної постанови, у зв`язку із виявленням вищезазначеного порушення, а тому позовні вимоги ТОВ "Старком-С" не підлягають задоволенню.

Інші доводи апеляційної скарги висновків колегії суддів не спростовують.

Відповідно до Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами п. 1 ч. 1ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно-правовим обгрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Ураховуючи те, що за наслідками апеляційного перегляду цієї справи рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, тому відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Старком-С" - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20.09.2022 по справі № 480/826/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Курило
Судді Л.В. Мельнікова А.О. Бегунц