Справа № 280/11131/21
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2023 року Справа № 280/11131/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання: Тетерюк Н.В., представника відповідача: Воєводіної С.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.166; код ЄДРПОУ ВП 44118663)

про визнання протиправними та скасування рішення та вимог,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі відповідач, ГУ ДПС у Запорізькій області), в якій, з урахуванням уточненого позову, позивач просить суд:

1) визнати протиправним та скасувати рішення № від 08.07.2021 відповідача про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску;

2) визнати протиправним та скасувати вимогу №Ф-53286-13 від 20.09.2021 відповідача про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Крім того, просить стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати по оплаті судового збору на користь позивача у розмірі 3 130,12 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 гривень.

В обґрунтування позову зазначає, що за наслідками податкової перевірки відповідачем сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-53286-13 від 20.09.2021 на суму 246 824,54 грн та прийнято рішення № від 08.07.2021 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску. Позивач зазначає, що в акті податкової перевірки встановлено факт того, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 ) розрахунки здійснював у безготівковій формі, що жодним чином не суперечить вимогам щодо права перебування на спрощений системі оподаткування. Звертає увагу на той факт, що в акті відсутня будь яка інформація, яка б підтверджувала факт здійснення ФОП ОСОБА_1 видів діяльності, не зазначених у реєстрі платників єдиного податку та/або здійснення діяльності, що не передбачена у підпунктах 1 або 2 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України (далі ПК України). Зазначає, що відповідачем було змінено результати перевірки шляхом виправлення інформації в акті перевірки за допомогою листа, що на переконання позивача, є грубим порушенням ПК України в частині порядку оформлення результатів документальної позапланової перевірки. Посилається на порушення контролюючим органом строку направлення на адресу платника акту податкової перевірки та акту про неможливість вручення акту перевірки, у зв`язку з чим вважає, що позивача було позбавлено можливості своєчасно падати пояснення або заперечення на акт перевірки, що порушує його права як платника, передбачені ст. 86 ПК України. Вважає, що висновки акту перевірки ґрунтуються на домислах і припущеннях, оскільки його винесено без дослідження первинної документації. Зазначає, що дані обліку платника єдиного податку ґрунтуються виключно на Книзі обліку доходів такого платника, і він не має обов`язку зберігати підтверджуючі документи щодо придбання товарів, які використовуються у підприємницькій діяльності. Також вважає, що перевірку проведено поза межами строку, встановленого статтею 102 ПК України. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 08.12.2021 відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання на 22.12.2021, встановлено строки для подання заяв по суті справи.

22.12.2021 відповідачем подано відзив на позовну заяву, за змістом якого проти задоволення позову заперечує, зазначає, що у зв`язку з отриманням інформації від державного реєстратора про припинення позивачем підприємницької діяльності 30.09.2019, контролюючим органом проведено позапланову виїзну документальну перевірку фінансово-господарської діяльності позивача з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства, за період з 01.01.2017 по 30.09.2019, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 20.10.2014 по 30.09.2019. За результатами проведеної перевірки, крім іншого, встановлено заниження сум єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу, на загальну суму 248 053,50 грн, що мало наслідком визначення недоїмки на підставі вимоги про сплату боргу (недоїмки) № від 08.07.2021 та застосування штрафних санкцій на підставі рішення № від 08.07.2021 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску. За наслідками розгляду поданих позивачем заперечень на акт перевірки встановлено технічні помилки, у зв`язку з чим внесено зміни до акту. Дані зміни не призвели до встановлення нових порушень податкового законодавства та не вплинули на донараховані податкові зобов`язання. Відповідно до рішення Державної податкової служби України (далі ДПС України) від 23.09.2021 року №8320/Г/99-00-06-02-01-09 про розгляд скарги ОСОБА_1 щодо скасування рішення про застосування штрафних санкцій від 08.07.2021 №, ДПС України залишила таке рішення без змін, а скаргу без задоволення. Щодо аргументів позивача про порушення строків давності, встановлених статтею 102 ПК України, зазначає, що ОСОБА_1 являвся платником єдиного податку другої групи, який відповідно до п.296.2 ст.296 ПК України подає до контролюючого органу декларацію у строк, встановлений для річного податкового (звітного) періоду, а саме: за 2017р. строк подання до 01.03.2018. Виходячи з вищезазначеного, з урахуванням вимог статті 102 та п.52-2 підрозділу 10 розділу 10 Перехідні положення ПК України, станом на 18.03.2020 строк давності понад 1095 днів з дати подання декларації не настав, а отже документальна позапланова виїзна перевірка проведена без порушень строків давності. Зазначає, що контролюючий орган дійшов висновку про порушення позивачем законодавства в частині нарахування та сплати єдиного внеску у зв`язку з ненаданням до перевірки первинних документів на підтвердження здійснення господарської діяльності за видом, вказаним у свідоцтві платника єдиного податку. Щодо оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-53286-13 від 20.09.2021 зазначає, що така вимога сформована в автоматичному режимі на підставі даних інформаційних баз контролюючого органу щодо обліку наявної недоїмки з єдиного внеску, визначеної на підставі узгодженої вимоги про сплату боргу (недоїмки) № від 08.07.2021. Щодо заявлених витрат на правову допомогу, вважає понесені адвокатом витрати на правничу допомогу необґрунтованими та не підтвердженими належними доказами. Просить в задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 22.12.2021 відкладено підготовче засідання у справі на 09.02.2022.

Ухвалою суду від 09.02.2022 заяву про збільшення (уточнення) позовних вимог (вх.№9667 від 08.02.2022) повернуто заявнику; продовжено строк підготовчого провадження у справі на тридцять днів, відкладено підготовче засідання на 21.02.2022.

18.02.2022 позивачем подано заяву про збільшення (уточнення) позовних вимог (вх.№12146 від 18.02.2022), відповідно до якої позовні вимоги доповнено вимогами такого змісту:

- визнати протиправною та скасувати Вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 08 липня 2021 р. №Ф- Головного управління ДПС у Запорізькій області;

- визнати протиправною та скасувати Вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 14.12.2021 №Ф-53286-13 Головного управління ДПС у Запорізькій області.

Ухвалою суду від 21.02.2022 прийнято до розгляду заяву про збільшення (уточнення) позовних вимог.

Ухвалою суду від 21.02.2022 позовну заяву залишено без руху; надано строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня проголошення даної ухвали суду шляхом звернення до суду із заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду в частині позовних вимог про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 08 липня 2021 р. №Ф- із наданням доказів поважності причин пропуску такого строку.

25.04.2022 відповідачем подано відзив на позовну заяву з урахування заяви про збільшення позовних вимог, в якому додатково зазначено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) від 14.12.2021 №Ф-53286-13 також сформована в автоматичному режимі на підставі даних інформаційної системи контролюючого органу про наявну недоїмку, яка виникла відповідно до узгодженої вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 08.07.2021 №Ф-009421071, а також внаслідок узгодження в адміністративному порядку рішення № від 08.07.2021 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску. Просить в задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 28.06.2022 позовну заяву в частині позовних вимог про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 08 липня 2021 р. №Ф- залишено без розгляду.

Ухвалою суду від 28.06.2022 продовжено розгляд справи, призначено підготовче засідання на 27.07.2022.

Ухвалою суду від 27.07.2022 відкладено підготовче засідання на 03.08.2022.

Ухвалою суду від 03.08.2022 зупинено провадження у справі до перегляду в порядку апеляційного провадження ухвали Запорізького окружного адміністративного суду від 28.06.2022, якою залишено без розгляду позовну заяву в частині позовних вимог про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 08.07.2021 №Ф-, та повернення матеріалів адміністративної справи до Запорізького окружного адміністративного суду.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 01.12.2022 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 28.06.2022.

03.04.2023 матеріали адміністративної справи №280/11131/21 повернуто до Запорізького окружного адміністративного суду.

Ухвалою суду від 04.04.2023 поновлено провадження у справі, призначено підготовче засідання на 19.04.2023.

Ухвалою суду від 19.04.2023 відкладено підготовче засідання на 24.05.2023.

25.04.2023 позивач подав заяву, в якій просив здійснювати судовий розгляд справи за його відсутності.

Ухвалою суду від 24.05.2023 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 14.06.2023.

Під час судового розгляду справи по суті представник відповідача проти задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просив в задоволенні позову відмовити. Зазначив, що позивач не надав до перевірки первинні документи, у зв`язку з чим неможливо підтвердити отримані доходи від провадження господарської діяльності, зазначеної у свідоцтві платника єдиного податку, неможливо визначити спосіб проведення розрахунків, що не дає право проводити діяльність на другій групі платника єдиного податку. Враховуючи наведене, вважає, що ФОП ОСОБА_1 не мав права бути платником єдиного податку 2 групи з 01.04.2017 та повинен був перейти на загальну систему оподаткування. Контролюючим органом визначено загальний оподатковуваний дохід, отриманий позивачем протягом перевіряємого періоду від провадження господарської діяльності, на підставі наданої ФОП ОСОБА_1 книги обліку доходів та з урахуванням даних про суми виплачених позивачу доходів, отриманих з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПС України. Зазначив, що оскаржувані рішення суб`єкта владних повноважень є правомірними, а підстави для задоволення позову відсутні.

У судовому засіданні 14.06.2023 оголошено перерву до 21.06.2023.

У судовому засіданні 21.06.2023 судовий розгляд справи продовжено в порядку письмового провадження з урахуванням ч.3 ст.194 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Дослідивши зміст позовної заяви з урахуванням заяви про збільшення (уточнення) позовних вимог, інші письмові заяви, подані позивачем та його представником, заслухавши вступне слово та пояснення представника відповідача, безпосередньо дослідивши письмові докази, надані сторонами до матеріалів справи, суд встановив такі обставини.

На підставі пп.20.1.4. п. 20.1 ст.20, п.75.1 ст. 75, пп.78.1.7 п.78.1 ст.78, пункту 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, п.2 ч.1 ст. 13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (далі Закон №2464-VI) та на підставі наказу ГУ ДПС у Запорізькій області від 05.05.2021 №1151-П, проведено позапланову виїзну документальну перевірку фінансово господарської діяльності платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства, за період з 01.01.2017 по 30.09.2019, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 20.10.2014 по 30.09.2019 року, за результатами якої складений акт №4351/08-01-07-15/ НОМЕР_1 від 04.06.2021 (далі Акт перевірки).

Згідно з висновками Акту перевірки встановлено порушення позивачем податкової дисципліни (т.1 а.с.114-127), а саме:

- пп. 16.1.2. п.16.1 ст.16, п.44.1, п. 44.3, п.44.6 ст.44, п. 85.2 ст.85, п.177.10 ст.177 ПК України у зв`язку з незабезпеченням зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 ПК України строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю;

- ч.4, ч.7, ч.9 п.п. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 ПК України: ФОП ОСОБА_1 не перейшов на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, при здійсненні видів діяльності, не зазначених у реєстрі платників єдиного податку;

- п.177.2 ст. 177 ПК України: занижено податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на суму 333 419,91 грн у т.ч. за 2017р. 68 026,32 грн, за 2018р. 21 435,26 грн, за 2019р. 243 958,33 грн;

- пп.164.1.3 п.164.1 ст.164, підпункт 1.3 пункту 161 підрозділу 10 ПК України, а саме: заниження суми утриманого військового збору з суми чистого оподатковуваного доходу на загальну суму 27784,99 грн у т.ч. за 2017р. 5 668,86 грн, за 2018р. 1 786,27 грн, 2019р.- 20 329,86 грн;

- п.2 ч.1 ст.7, п.5 ст.8, п.8 ст.9 (у редакції, що діє з 01.01.2016р.) Закону №2464-VІ, а саме: заниження сум єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу на загальну суму 248 053,50 грн, у т.ч. по періодам за 2017р. в сумі 74 695,28 грн, за 2018р. в сумі 16 369,94 грн, за 2019р. в сумі 156 988,30 грн.

Позиція контролюючого органу щодо порушення позивачем податкової дисципліни полягає в тому, що позивач не надав до перевірки первинні документи, у зв`язку з чим неможливо підтвердити отримані доходи від провадження господарської діяльності за видом, вказаним у свідоцтві платника єдиного податку, що не дає право проводити діяльність на другій групі платника єдиного податку. Враховуючи наведене, контролюючий орган вважає, що з 01.04.2017 позивач повинен був перейти на загальну систему оподаткування. Внаслідок таких висновків, відповідачем визначено загальний оподатковуваний дохід позивача за перевіряємий період за даними книги обліку доходів та з у рахуванням відомостей про суми виплачених позивачу доходів, отриманих з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПС України, та нараховано з такого доходу грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, військового збору, недоїмку з єдиного внеску, а також застосовано штрафні (фінансові) санкції у відповідності до чинного податкового законодавства.

Позивач подав заперечення від 17.06.2021 на Акт перевірки (т.1 а.с.147-154), за результатами розгляду яких листом ГУ ДПС у Запорізькій області від 02.07.2021 №39946/6/08-01-07-15-09 «Щодо розгляду заперечень» висновки Акту перевірки визнано правомірними (т.1 а.с.155-162). Крім того, у даному листі зазначено, що в ході розгляду заперечень встановлена технічна помилка в Акті перевірки, у зв`язку з чим внесено зміни до:

1. Пункт 1.24 та абзац 13 на сторінці 12 акту перевірки після слів «ППФО ОСОБА_1 за період з 20.10.2014 по 30.09.2019 використовував найманих працівників» доповнити словами «з 12.02.2018 (наказ на прийняття від 07.02.2018 №1 к) по 31.01.2019 (наказ на звільнення від 31.01.2019 №2)».

2. Абзацу 11 на сторінці 12 та викласти в такій редакції «Перевіркою питань щодо форм розрахунків, які використовувалися платником єдиного податку при отриманні доходу, не встановлено, що розрахунки за товари здійснювалися у безготівковій формі, у зв`язку із ненаданням ППФО ОСОБА_1 до перевірки документів які підтверджують форму розрахунків»

3. Абзацу 4 та 7 на сторінці 13 Акта, а саме : замінити «ч.2 п.291.4 ст.294» на «ч.2 п.291.4 ст.291».

На підставі висновків Акту перевірки контролюючим органом прийнято такі рішення:

- податкове повідомлення-рішення № від 08.07.2021, яким позивачу збільшено грошове зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб в розмірі 416 774,89 грн, у тому числі: за основним платежем 333 419,91 грн; за штрафними (фінансовими) санкціями 83 354,98 грн (т.1 а.с.140-142);

- податкове повідомлення-рішення № від 08.07.2021, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір в розмірі 34 731,24 грн, у тому числі: за основним платежем 27 784,99 грн; за штрафними (фінансовими) санкціями 6 946,25 грн (т.1 а.с.137-139);

- податкове повідомлення-рішення № від 08.07.2021, яким до позивача застосовано штрафні санкції у зв`язку з незабезпеченням зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 ПК України строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю, у розмірі 1 020,00 грн (т.1 а.с.142);

- вимога про сплату боргу (недоїмки) № від 08.07.2021 на суму єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 248 053,52 грн (т.1 а.с.144-145).

- рішення № від 08.07.2021 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 66 186,75 грн (т.1 а.с.136).

Рішенням про результати розгляду скарги від 23.09.2021 року №8320/Г/99-00-06-02-01-09, прийнятим Державною податковою службою України (далі ДПС України), рішення № від 08.07.2021 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску залишено без змін, а скаргу ОСОБА_1 без задоволення (т.1 а.с.163).

20.09.2021 контролюючим органом сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-53286-13, відповідно до якої станом на 31.08.2021 заборгованість зі сплати єдиного внеску ОСОБА_1 становить 246 824,54 грн, у тому числі: недоїмка 246 824,54 грн, штрафи 0,00 грн, пеня 0,00 грн (т.1 а.с.61).

З відзиву на позовну заяву та інтегрованої картки платника єдиного внеску ОСОБА_1 вбачається, що вказана вимога сформована за даними інтегрованої картки платника внаслідок нарахування недоїмки на підставі висновків Акту перевірки та вимоги про сплату боргу (недоїмки) № від 08.07.2021 на суму 248 053,52 грн, з урахуванням наявної переплати в сумі 1 228,96 грн (т.1 а.с.243).

Крім того, 14.12.2021 контролюючим органом сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-53286-13, відповідно до якої станом на 30.11.2021 заборгованість ОСОБА_1 з єдиного внеску становить 313 011,29 грн, у тому числі: недоїмка 246 824,54 грн, штрафи 66 186,75 грн, пеня 0,00 грн (т.1 а.с.242).

З відзиву на позовну заяву та інтегрованої картки платника єдиного внеску ОСОБА_1 вбачається, що вказана вимога сформована за даними інтегрованої картки платника внаслідок нарахування недоїмки на підставі висновків Акту перевірки та вимоги про сплату боргу (недоїмки) № від 08.07.2021 на суму 248 053,52 грн, з урахуванням наявної переплати в сумі 1 228,96 грн, а також внаслідок узгодження в адміністративному порядку рішення № від 08.07.2021 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 66 186,75 грн.

Вважаючи протиправними вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 20.09.2021 №Ф-53286-13 та від 14.12.2021 №Ф-53286-13, а також рішення № від 08.07.2021 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачено частиною 1 статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки та збори в порядку і розмірах, установлених законом.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон №2464-VI.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 13 Закону №2464-VI (тут і в подальшому в редакції на момент спірних правовідносин) податкові органи мають право проводити перевірки на підприємствах, в установах і організаціях, у осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, фізичних осіб - підприємців бухгалтерських книг, звітів, кошторисів та інших документів про нарахування, обчислення та сплату єдиного внеску, достовірності відомостей, поданих до Державного реєстру, отримувати необхідні пояснення, довідки і відомості (зокрема письмові) з питань, що виникають під час такої перевірки.

Документальні та камеральні перевірки проводяться у порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Відповідно пункту 75.1 статті 75 ПК України (тут і в подальшому в редакції на момент спірних правовідносин) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 78.1.7 пункту 78.1 статті 78 ПК України передбачено, що документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: 78.1.7. розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.

З матеріалів справи судом встановлено, що документальна позапланова перевірка позивача проведена у зв`язку з отриманням контролюючим органом інформації від Державного реєстратора щодо рішення ФОП ОСОБА_1 про припинення підприємницької діяльності 30.09.2019.

Щодо аргументів позивача про перевірку його діяльності поза межами строку, встановленого статтею 102 ПК України, суд зазначає таке.

Як встановлено з матеріалів справи, перевірка була призначена, крім іншого, щодо обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 20.10.2014 по 30.09.2019.

Суд зазначає, що стаття 102 ПК України визначає строки давності та їх застосування у податкових правовідносинах.

Водночас, строки давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені з єдиного внеску врегульовані спеціальним законом Законом №2464-VI, частина 16 статті 25 якого передбачає, що строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

Відтак, суд не вбачає порушень з боку контролюючого органу щодо визначення періоду перевірки діяльності позивача в частині спірних правовідносин.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (єдиний внесок) це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI, платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону №2464-VI передбачено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до абзацу 1 пункту 2 частини 1 статті 7 Закону №2464-VI (в редакції відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII, який набув чинності з 01.01.2017) для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Абзацом 3 частини 8 статті 9 Закону №2464-VI визначено, що платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа у місяці, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 № 2148-VIII внесено зміни, у тому числі до Закону №2464-VI (набули чинності з 01.01.2018).

Відповідно до абзацу 1 пункту 2 частини 1 статті 7 Закону №2464-VI (тут і в подальшому в редакції з 01.01.2018) для платників, зазначених в пунктах 4 (крім фізичних осіб підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5, 5-1 частини 1 статті 4 цього Закону, єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Частиною 5 статті 8 Закону №2464-VI визначено, що єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Згідно з частиною 4 статті 25 Закону №2464-VI податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Пунктом 3 частини 11 цієї статті визначено, що податковий орган застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за донарахування податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, є платниками єдиного внеску та зобов`язані його обчислювати і сплачувати у порядку та строки, встановлені чинним законодавством. У випадку несвоєчасної сплати (не сплати) єдиного внеску до платника застосовується штраф.

При цьому, базою нарахування єдиного внеску є сума доходу (прибутку) фізичної особи-підприємця, отриманого від його діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб.

Згідно з підпунктами 164.1.1 та 164.1.3 пункту 164.1 статті 164 ПК України базою оподаткування податком на доходи фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. Загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 177.1 статті 177 ПК України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 177.2 статті 177 ПК України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи підприємця.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що база нарахування єдиного внеску прямо залежить від суми доходу (прибутку), отриманого від діяльності фізичної особи-підприємця, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб.

З матеріалів справи судом встановлено, що висновок контролюючого органу про порушення позивачем вимог Закону №2464-VI є похідним від висновку про порушення норм податкового законодавства, а саме: контролюючий орган вважав, що позивач мав обов`язок перейти на загальну систему оподаткування та звітності, оскільки він не підтвердив первинними документами отримані доходи від провадження господарської діяльності за видом діяльності, вказаним у свідоцтві платника єдиного податку. Виходячи з такого підходу, контролюючий орган визначив позивачу грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, військового збору та недоїмку з єдиного внеску, застосувавши відповідні штрафні санкції.

Отже, визначена позивачу недоїмка з єдиного внеску та відповідні штрафні санкції перебувають у прямій залежності від визначеного контролюючим органом за наслідками перевірки оподатковуваного доходу позивача.

Водночас, з матеріалів справи судом встановлено, що за результатами адміністративного оскарження, рішенням ДПС України від 17.11.2021№10320/Г/99-00-06-01-07-08, були скасовані податкові повідомлення-рішення від 08.07.2021 №, №, якими позивачу визначено грошові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та військового збору (т.1 а.с.166-170).

При цьому, контролюючий орган вищого рівня виходив з того, що в акті перевірки №4351/08-01-07-15/ від 04.06.2021 не викладені всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податку, які мають відношення до фактів виявлених порушень податкового законодавства. Крім того, платником до скарги подано копії первинних документів. Також у матеріалах справи ГУ ДПС у Запорізькій області не досліджено та не зазначено, яку саме діяльність за КВЕД, не віднесену до Реєстру платників єдиного податку, здійснював ФОП ОСОБА_1 , не наведено обґрунтованих доказів, передбачених законодавством, що стали підставою для висновку про обов`язок платника податків здійснювати діяльність на загальній системі оподаткування, тому висновок контролюючого органу про порушення платником податків вимог ПК України щодо правомірності перебування ФОП ОСОБА_1 на спрощеній системі оподаткування, є необґрунтованим і передчасним.

Таким чином, за результатами адміністративного оскарження контролюючий орган вищого рівня визнав необґрунтованими висновки перевірки, викладені в Акті перевірки, на підставі яких позивачу визначено, у тому числі, спірну суму недоїмки і штраф.

Враховуючи, що держава в особі уповноваженого органу визнала, що позивач не мав обов`язку переходити на загальну систему оподаткування та звітності та не допустив порушення податкового законодавства в частині визначення оподатковуваного доходу, зважаючи на те, що база нарахування єдиного внеску безпосередньо залежить від суми доходу (прибутку), отриманого від діяльності фізичної особи-підприємця, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, суд вважає, що вказані обставини свідчать про відсутність підстав для покладення на позивача обов`язку зі сплати єдиного внеску та відповідних штрафних санкцій за його несплату.

Суд також враховує специфіку даної справи, яка полягає в тому, що позивач не оскаржував вимогу про сплату боргу (недоїмки) № від 08.07.2021, прийняту за наслідками проведеної перевірки, і сума недоїмки, визначена даною вимогою, набула статусу узгодженої в силу вимог законодавства.

Водночас, вказані обставини не спростовують той факт, що за відсутності порушення порядку визначення суми доходу (прибутку), отриманого від діяльності фізичної особи-підприємця, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, відсутні і підстави для визначення недоїмки з єдиного внеску, та, як наслідок, застосування штрафних санкцій за його несплату.

Оскільки законодавство встановлює прямий зв`язок між оподатковуваним доходом та належною до сплати сумою єдиного внеску, суд вважає, що різний підхід при визначенні грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб (в спірному випадку держава визнала, що позивач не має обов`язку його сплачувати з огляду на безпідставність висновків податкової перевірки про порушення порядку визначення суми оподатковуваного доходу позивача) та недоїмки з єдиного внеску (в спірному випадку безпідставно визначена контролюючим органом сума недоїмки з єдиного внеску набула статусу узгодженої через незастосування процедури оскарження) суперечитиме встановленому правопорядку.

У пункті 70 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04), прийняте 20.10.2011, Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява №33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, «Онер`їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), п. 119).

У спірному випадку позиція контролюючого органу не була послідовною у правовідносинах, що є взаємопов`язаними, отже суд враховує ту позицію, яка є найсприятливішою для платника.

Таким чином, спірні вимоги про сплату боргу (недоїмки) та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску є протиправними та підлягають скасуванню.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).и повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (рішення у справах «Beyeler v. Italy» № 33202/96, «Oneryildiz v. Turkey» № 48939/99, «Moskal v. Poland» № 10373/05).

Слід зазначити, що інші аргументи учасників справи не є вирішальними та не впливають на висновок суду про протиправність оскаржуваних вимог про сплату боргу (недоїмки) та наявність підстав для їх скасування.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наведеного вище суд вважає, що відповідачем не доведено правомірність оскаржуваних рішень, заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження поданими до матеріалів справи письмовими доказами, є обґрунтованими, та зумовлюють висновок суду про наявність підстав для задоволення позову.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує, що відповідно до частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, крім іншого, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини 3 статті 132 КАС України).

Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з даним позовом належна до сплати сума судового збору становить 3 130,12 грн, яка підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. При цьому, у позовній заяві позивач зазначив, що докази розміру понесених витрат на правничу допомогу будуть надані до закінчення судових дебатів.

Частиною 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з усталеною правовою позицією Верховного Суду (постанови від 17.03.2021 у справі №280/1266/19, від 25.03.2021 у справі №645/3044/17, від 09.03.2021 у справі №200/10535/19-а тощо), при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

До матеріалів справи не надано доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення на користь позивача заявлених витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з їх недоведеністю.

Керуючись ст.ст.2, 5, 9, 77, 132, 139, 143, 243-246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення від 08.07.2021 № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, прийняте Головним управлінням ДПС у Запорізькій області.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 20.09.2021 №Ф-53286-13, сформовану Головним управлінням ДПС у Запорізькій області .

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 14.12.2021 №Ф-53286-13, сформовану Головним управлінням ДПС у Запорізькій області.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області судові витрати зі сплати судового збору сумі 3 130,12 грн (три тисячі сто тридцять гривень 12 коп.).

Відмовити у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - Головне управління ДПС у Запорізькій області, місцезнаходження: 69107, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.166; код ЄДРПОУ ВП 44118663.

Повне судове рішення складено 21.06.2023

Суддя М.О. Семененко