Справа № 420/8335/23
Суддя: Токмілова Л.М.
Дата ухвалення: 2023-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8335/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2023 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Токмілова Л.М., розглянувши матеріали адміністративної справи ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

17.04.2023 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області в якому позивач просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 13.01.2023 року №03 про відмову в призначені пенсії за віком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 : період проходження військової служби з 18.05.1981 року по 07.07.1983 року, згідно трудової книжки НОМЕР_2 ; період роботи з 01.10.1985 року по 30.06.1986 року на посаді артиста музичного ансамбля Ворошиловградського обласного об`єднання музичних ансамблів; період роботи з 11.01.1995 року по 30.09.1995 року на посаді музиканта ресторану «Северний Донец» Державного комерційного підприємства громадського харчування;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Одеській області призначити та нарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , пенсію за віком з дати настання пенсійного віку, а саме з 02.02.2023 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058. За принципом екстериторіальності заяву позивача розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області за наслідками чого прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу №03 від 13.01.2022 року, оскільки загальний страховий стаж ОСОБА_1 становить 27 років 4 місяця 14 днів. Позивач зазначає, що відповідно до даних особистого кабінету позивача на порталі Пенсійного фонду України, його страховий стаж складає 29 років 10 місяців 20 днів. На думку позивача, дії відповідача є протиправними та такими, що суперечать чинному законодавству, у зв`язку з чим подав до суду даний позов.

Ухвалою суду від 24.04.2023 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

15.05.2023 року до суду надійшов відзив від Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому відповідач зазначає, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви, не враховано період проходження військової служби з 18.05.1981 року по 07.07.1983 року згідно трудової книжки НОМЕР_3 , оскільки в записі № 1 вказана неповна підстава внесення запису (не зазначена дата видачі військового квитка), період роботи з 01.10.1985 року по 30.06.1986 року згідно п.5-6 трудової книжки НОМЕР_2 , оскільки в п.6 виправлення дати наказу про звільнення не завірено належним чином, період роботи з 11.01.1995 року по 30.09.1995 року згідно п.13-14 трудової книжки НОМЕР_3 , оскільки в п. 13 дописані іншим чорнилом номер та дата наказу на прийняття на роботу. Відповідач вказує, що згідно наданих документів, страховий стаж позивача для визначення права на пенсію становить 27 років, що є недостатнім для призначення пенсії за віком відповідно до Закону 1058, у зв`язку з чим вважає адміністративний позов безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення.

16.05.2023 року до суду надійшов відзив від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому вказано що із необхідних 30 років у позивача належним чином підтверджено лише 27 років 04 місяці 14 днів. Відповідач вказує, що до страхового стажу не зараховано період проходження військової служби згідно трудової книжки НОМЕР_3 оскільки в записі трудової книжки вказана неповна підстава внесення запису, тобто не зазначена дата видачі військового квитка. Також не зараховано період роботи з 01.10.1985 року по 30.06.1986 року згідно п. 5-6 трудової книжки НОМЕР_3 , оскільки в п. 6 мають місце виправлення дати наказу про звільнення, які не завірено належним чином та період роботи з 11.01.1995 року по 30.09.1995 року згідно п.13-14 трудової книжки, оскільки в п.13 дописані іншим чорнилом номер та дата наказу на прийняття на роботу. Отже ці записи також потребують підтвердження уточнюючою довідкою, виданою підприємствами на підставі первинних документів та роз`яснено що після надходження цих довідок страховий стаж буде переглянуто.

05.05.2023 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій вказано, що відповідач не зазначив чому ним не взято до уваги трудову книжку позивача, чому саме він перекладає обов`язок ведення трудових книжок на працівника, коли це є обов`язком роботодавця, а також чому саме відповідач як орган державної влади, який уповноважений здійснювати призначення та виплату пенсії не діяв відповідно до покладених на нього обов`язків. Позивач вважає, що відповідач не навів обґрунтування своєї відмови, у зв`язку з чим просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

23.01.2023 року до суду надійшло клопотання про долучення доказів, в додатках якого позивач надав військовий квиток.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

10.01.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058.

Після реєстрації заява позивача відповідно до принципу екстериторіальності була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області.

За результатами розгляду заяви та доданих документів Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області прийнято рішення №03 від 13.01.2022 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 , в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 27 років 4 місяці 14 днів.

Відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №03 від 13.01.2022 року до страхового стажу не зараховано: період проходження військової служби з 18.05.1981 року по 07.07.1983 року згідно трудової книжки НОМЕР_2 , оскільки в записі № 1 вказана неповна підстава внесення запису (не зазначена дата видачі військового квитка). Для зарахування необхідно долучити уточнюючу довідку про період проходження військової служби видану на підставі первинних документів або оригінал військового квитка; період роботи з 01.10.1985 року по 30.06.1986 року згідно п.5-6 трудової книжки НОМЕР_3 , оскільки в п.6 виправлення дати наказу про звільнення не завірено належним чином. - період роботи з 11.01.1995 року по 30.09.1995 року згідно п.13-14 трудової книжки НОМЕР_2 , оскільки в п.13 дописані іншим чорнилом номер та дата наказу на прийняття на роботу. Для зарахування вищезазначених періодів необхідно долучити уточнюючі довідки про періоди роботи, видані підприємствами на яких працювали на підставі первинних документів за час виконання роботи та військовий квиток чи довідку, що підтверджує період проходження військової служби.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що даний позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV (далі - Закон України №1058-IV).

За приписами статті 8 Закону №1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з ч. 2 ст.24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV).

Зміст поняття "загальний трудовий стаж" є ширшим, ніж поняття "страховий стаж", оскільки до першого включаються також періоди суспільно корисної діяльності, коли особа не підлягала загальнообов`язковому соціальному страхуванню.

Положеннями ч.1 ст.56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Водночас, п."а" та п."в" ч.3 вказаної статті передбачено, що до стажу роботи зараховується також:

будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків;

військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.

Положеннями ч.1 ст.56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Водночас, п."а" та п."в" ч.3 вказаної статті передбачено, що до стажу роботи зараховується також:

будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків;

військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.

Щодо не врахованого до стажу позивача періоду проходження ним військової служби з 18.05.1981 року по 07.07.1983 року, суд зазначає наступне.

Так, законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, є Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII.

Частиною другою статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Отже, зарахування періоду військової служби до страхового стажу прямо передбачено нормами закону та не пов`язується з необхідністю сплати страхових внесків.

Відповідно до пункту 6 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637 для підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються: військові квитки; довідки військових комісаріатів, військових частин і установ системи Міноборони, МВС, МНС, Мінінфраструктури, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, ДПС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, довідки архівних і військово-лікувальних установ.

Статтею 62 Закону № 1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так пенсійним органом не враховано позивачу період проходження військової служби з 18.05.1981 року по 07.07.1983 року, оскільки в запису № 1 вказана не повна підстава внесення запису, а саме: не зазначене дата видачі військового квитка.

В матеріалах справи наявна копія, військового квитка НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_1 , який був виданий Таганрозьким міським військовим комісаріатом Ростовської області від 15.05.1981 року.

Разом з тим, військовий квиток НОМЕР_4 містить відмітки про призов позивача на військову службу 18.05.1981 року та звільнення з військової служби 07.07.1983 року.

Вказана інформація підтверджується копією трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_2 від 18.08.1983 року відповідно до якої вказано, що позивач проходив військову службу у Радянській армії з 18.05.1981 року по 07.07.1983 року згідно військового квитка.

На думку суду, не зарахування до трудового стажу позивача періоду проходження військової служби з підстав того, що у трудовій книжці відсутній запис про дату видачі військового квитка, не може бути належним обґрунтуванням для відмови у зарахуванні періоду військової служби до страхового стажу, оскільки наявними матеріалами справи підтверджується проходження позивачем військової служби.

В постанові Верховного Суду від 30 липня 2019 року № 346/1454/17 зроблено правовий висновок, що право позивача на зарахування до страхового стажу періоду перебування на військовій службі прямо передбачено нормами частини другої статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» і не потребує додаткового підтвердження.

Таким чином, період військової служби 18.05.1981 року по 07.07.1983 року має бути зарахований до страхового стажу позивача.

Щодо не врахування пенсійним органом до стажу позивача періоду роботи з 01.10.1985 року по 30.06.1986 року та з 11.01.1995 року пор 30.09.1995 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Аналогічна норма передбачена постановою Кабінету Міністрів "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" від 12.08.1993 №637 (далі Порядок №637).

Згідно з п.3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку №637 встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Додатково в довідці наводяться такі відомості: стосовно трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) - про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.

Отже, основним документом, який підтверджує наявність у особи трудового стажу, є трудова книжка.

При цьому, чинним законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями про період роботи, що можуть міститися в інших документах, а також необхідність надання уточнюючої довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників для підтвердження спеціального трудового стажу лише у випадку, коли в трудовій книжці відсутні відповідні відомості.

За приписами п.2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162, які узгоджуються з нормами п.2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захист від 29.07.1993 №58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Судом встановлено, що пенсійним органом не враховано період роботи з 01.10.1985 року по 30.06.1986 року на посаді артиста музичного ансамбля Ворошиловградського обласного об`єднання музичних ансамблів, оскільки п.6 виправленої дати наказу про звільнення не завірено належним чином, а також період роботи з 11.01.1995 року по 30.09.1995 року на посаді музиканта ресторану «Северний Донец» Державного комерційного підприємства громадського харчування, оскільки в п.13 дописані іншим чорнилом номер і дата наказу на прийняття на роботу.

Суд вважає за необхідне зазначити, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці чи у інших документах.

При цьому, підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог.

Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію, викладену, зокрема, у постановах від 28 лютого 2018 року у справі № 428/7863/17 та від 16 квітня 2020 року у справі №159/4315/16-а про те, що певні недоліки в заповненні трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи організації, і не може мати негативні наслідки для особи, яка звернулася за пенсією.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 30 вересня 2019 року у справі № 638/18467/15-а зазначив, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Зважаючи на встановлені обставини справи та наведені вище норми права, якими врегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку, що рішення ГУ ПФУ у Львівській області №03 від 13.01.2022 року прийнято відповідачем не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законодавством України, та без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішень, тобто необґрунтовано, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Таким чином, враховуючи наведені приписи чинного законодавства та встановлені обставини, з метою ефективного захисту прав позивача, суд дійшов висновку, що належним та достатнім способом захисту буде визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 13.01.2023 року №03 про відмову в призначені пенсії за віком ОСОБА_1 ; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , період проходження військової служби з 18.05.1981 року по 07.07.1983 року, згідно трудової книжки НОМЕР_3 , період роботи з 01.10.1985 року по 30.06.1986 року на посаді артиста музичного ансамбля Ворошиловградського обласного об`єднання музичних ансамблів та період роботи з 11.01.1995 року по 30.09.1995 року на посаді музиканта ресторану «Северний Донец» Державного комерційного підприємства громадського харчування; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області призначити та нарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , пенсію за віком з дати настання пенсійного віку, а саме з 02.02.2023 року.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд вважає необхідним у відповідності до вимог ст.139 КАС України стягнути з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 12, 139, 242-246, 255, 262, 263, 295, 297 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 13.01.2023 року №03 про відмову в призначені пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період проходження військової служби з 18.05.1981 року по 07.07.1983 року, згідно трудової книжки НОМЕР_3 ; період роботи з 01.10.1985 року по 30.06.1986 року на посаді артиста музичного ансамбля Ворошиловградського обласного об`єднання музичних ансамблів; період роботи з 11.01.1995 року по 30.09.1995 року на посаді музиканта ресторану «Северний Донец» Державного комерційного підприємства громадського харчування.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Одеській області призначити та нарахувати ОСОБА_1 пенсію за віком з дати настання пенсійного віку, а саме з 02.02.2023 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати по сплаті судового у сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя Токмілова Л.М.