Справа № 569/9258/23
Суддя: Кучина Н. Г.
Дата ухвалення: 2023-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 569/9258/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2023 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі

головуючого судді Кучиної Н.Г.,

з участю секретаря судового засідання Добровчан К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 4 роти батальйону Управління патрульної поліції в Закарпатській області Палюха Василя Миколайовича про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

23 травня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора 4 роти батальйону Управління патрульної поліції в Закарпатській області Палюха Василя Миколайовича про скасування постанови.

В обґрунтування позову позивач вказав, що 10 липня 2022 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 126 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн., оскільки начебто він керував транспортним засобом - без посвідчення водія на право керування таким транспортним засобом.

Зазначає, що рухався автомобілем марки «Volkswagen Crafter», д.н.з. НОМЕР_1 , на ділянці автомобільної дороги загального користування державного значення М-06 Київ-Чоп (на Будапешт через м.Львів, Мукачево і Ужгород) в межах Закарпатської області. На одному із постів поліції, який розташований на 717 км цієї дороги він був зупинений працівниками поліції для перевірки документів. Встановивши його особу відповідно до посвідки на тимчасове проживання в Україні, а також пересвідчившись у законності користування ним транспортним засобом, наявності страхового полісу, а також посвідчення водія, працівники поліції дозволи йому подальший рух. Зазначив, що відповідно до міжнародного водійського посвідчення на ім?я

ОСОБА_1 , з 29.09.1999 року у нього відкриті категорії В, В1, С, С1.

Вказані категорії дозволяють керувати транспортними засобами, в тому числі автомобілем марки «Volkswagen Crafter». Згідно з українським законодавством іноземні громадяни, які тимчасово проживають на території України, мають право керувати транспортними засобами на підставі міжнародних водійських посвідченнях або національних (іноземних) водійських посвідчень у разі наявності в цих посвідчення написання імені та прізвища власника на латині. Вказав, що його не повідомили про розгляд справи та здійснили розгляд справи без його участі. Копію постанови йому не вручили.

При цьому, він є громадянином Азербайджану, українську мову знає не досконало, на низькому побутовому рівні. Отже потребував послуг перекладача. Відповідно до ст.274 КУПАП, перекладач призначається органом (посадовою особою), в провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення. Однак, відповідач ні перекладача, ні адвоката не запросив.

На підставі наведеного просить скасувати постанову серії ЕАР №5595057 від 10 липня 2022 року про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст. 126 КУпАП; провадження у справі закрити на підставі ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП.

Ухвалою суду від 24 травня 2023 року поновлено пропущений строк для звернення до суду з позовом ОСОБА_1 до інспектора 4 роти батальйону Управління патрульної поліції в Закарпатській області Палюха Василя Миколайовича про скасування постанови. Прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив задоволити з підстав зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте скористався своїм правом на відзив, в якому позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні. Зокрема, зазначив, що 10.07.2022 року екіпаж патрульної поліції під час несення служби на автодорозі М-06 Київ-Чоп, 717 км (пост Національної поліції) зупинив автомобіль «Volkswagen» номерний знак НОМЕР_2 .

Водієм зазначеного автомобіля виявився ОСОБА_2 . Інспектор належним чином представився, причину та підставу зупинки та перевірки документів, попросив пред?явити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України на підставі ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4 ПДР України.

Під час спроби перевірки документів інспектор встановив що водій керував автомобілем та не має посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.п. 2. 1а ПІДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Водію було роз?яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та запропоновано отримати її копію, на що позивач погодився. У зв?язку з несплатою штрафу вказану постанову разом з її електронною копією (яку позивач долучив до позову) було надіслано до органів ДВС.

Всі усні доводи позивача були взяті до уваги про розгляді справи про адміністративне правопорушення, письмових пояснень позивач не надав.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що в нього наявне міжнарожне водійське посвідчення отримане ним з 29.09.1999 року. Вважають таку позицію хибною та такою, що не підлягає врахуванню, оскільки посвідка на тимчасове проживання № НОМЕР_3 видана на ім?я «МАНАФОВ (MANAFOV) ІНГІЛАБ (INGILAB)» при цьому посвідчення водія долучене до позову видано на ім?я «MANAFLI INGILAB», таким чином виникають обгрунтовані сумніви щодо наявності у гр. Азербайджану ОСОБА_1 посвідчення водія.

Перевіривши за наявними базами даних інформацію щодо наявності у позивача права керування транспортними засобами поліцейські встановили, що в українській базі даних записи про наявність права керування (наявність посвідчення водія виданого компетентними органами України) - відсутні.

За наведених обставин поліцейські дійшли обгрунтованого висновку про відсутність у гр. Азербайджану ОСОБА_1 права керування транспортними засобами на території України.

Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до такого висновку.

Судом встановлено, що відповідно до постанови серії ЕАР №5595057 від 10.07.2022, ОСОБА_1 10 липня 2022 року о 22:36:47, керуючи автомобілем марки «Volkswagen Crafter», д.н.3. НОМЕР_1 не мав при собі посвідчення водія на право керування ТЗ, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.126 ч.2 КУпАП. Вказаною постановою до позивача застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн.

Як встановлено ч.2 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про Національну поліцію", у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

В розумінні статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржуються.

Повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Відповідачем суду у цій справі не надано належні і допустимі докази на підтвердження факту вчинення позивачем правопорушення.

Крім того, представник відповідача до відзиву долучив довідку, в якій зазначив, що відео- та фотофайли з портативних відеореєстраторів, автореєстратоорів, приладів TruCam, здійснені працівниками управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції за період чергування 10.07.2022 р. відсутні, оскільки вони не зберігались довше необхідного терміну (30 діб) згідно п.3 розділу VIII «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису», затвердженої Наказом МВС України No1 026 від 18.12.2018 р.

Фактичні дані, які містяться в постанові про адміністративне правопорушення не дають можливості встановити наявність порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху, і відповідно, наявність адміністративного правопорушення, доводи позивача, якими він заперечує правомірність складеної постанови відповідачем не спростовані.

Слід зазначити, що оскаржувана постанова не є беззаперечним доказом вчинення позивачем правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Таким чином, відповідач жодних доказів (матеріалів фото- та відеофіксації на підтвердження факту, що правопорушення дійсно мало місце, пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності), які встановлювали б факт відсутності у позивача водійського посвідчення, не надав.

У той же час у ч. 3 ст. 62 Конституції України наголошується, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, оскільки доказування (а так само обвинувачення) не може ґрунтуватися на припущеннях, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведена правомірність винесення оскаржуваної постанови, оскільки викладені у ній обставини належними та допустимими доказами в розумінні ст. 251 КУпАП та ст. 72 КАС України у повній мірі не підтверджені.

В позові позивач зазначає, що він є громадянином Азербайджану, українську мову знає не досконало, а відтак потребував послуги адвоката та перекладача, однак інспектором не вжито жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги.

У відповідності до частини другої статті 271 КУпАП інтереси потерпілого може представляти представник - адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

На спростування вищезазначених обставин представник відповідача у своєму відзиві зазначає, що встановивши факт правопорушення, водію було роз`яснено права особи.

Між тим, матеріалів фото - та відеофіксації на підтвердження факту, що працівниками поліції водію було роз`яснено його права, матеріали справи не містять.

Крім того, доводи відповідача, що оригінал постанови, який знаходиться в органах ДВС містить підпис позивача в її отриманні, спростовуються дослідженою в судовому засіданні постановою серії ЕАР № 5595057 від 10.07.2022 року, долученою позивачем до матеріалів справи, з якої вбачається, що в графі 10 «Копія постанови мною отримано» відсутній підпис особи, притягнутої до адміністративної відповідальності.

Відтак, судом при прийнятті справи до розгляду та відкриття провадження правомірно було ухвалою суду від 25.05.2023 р. поновлено позивачу пропущений строк звернення до суду з позовом, оскільки позивач не отримував дану постанову від відповідача і дізнався про дане рішення 16 травня 2023 року після ознайомлення його адвокатом з матеріалами виконавчого провадження у відділі ДВС у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Пунктом 1 ч.1 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 , слід задоволити, скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 10 липня 2022 року серії ЕАР №5595057, винесену відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Керуючись, ст.ст.7, 9, 126 ч.2, 247, 251, 278-280, 293 КУпАП, ст.ст.2, 6, 19-20,77, 132,139, 229,286 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора 4 роти батальйону Управління патрульної поліції в Закарпатській області Палюха Василя Миколайовича про скасування постановизадоволити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 10 липня 2023 року серії ЕАР №5595057, винесену рядовим поліції батальйону УПП роти 4 Управління патрульної поліції в Закарпатській області Палюхом В.М., відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 126 КУпАП, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Рішення може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 10 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата складання повного тексту рішення суду 21 червня 2023 року.

Суддя Н.Г. Кучина