Справа № 320/1815/21
Суддя: Стеценко С.Г.
Дата ухвалення: 2023-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 червня 2023 року

м. Київ

справа № 320/1815/21

адміністративне провадження № К/990/21565/23

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Стеценка С.Г., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 06.10.202 2та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.04.2023 у справі № 320/1815/21 за позовом ОСОБА_1 до міського голови м. Бровари Київської області Сапожка Ігоря Васильовича, Броварської міської ради Київської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до міського голови м. Бровари Київської області Сапожка Ігоря Васильовича, Броварської міської ради Київської області, в якому позивач просив:

- визнати протиправними дії Броварської міської ради Київської області, пов`язані із прийняттям рішення від 20.08.2020, щодо п. 2 "Про відмову в наданні дозволів громадянам на розроблення проекту землеустрою та у відведенні земельних ділянок", яким вирішено: "3. Розглянувши заяви громадянина ОСОБА_1 від 12.06.2020 відмовити у відведенні земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва у розмірі до 0,10 га, у зв`язку з тим, що заявником не наданий проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, як того вимагає Земельний кодекс України";

- скасувати пункт 2, пов`язаний із прийняттям рішення щодо заяви "Про відмову в наданні дозволів громадянам на розроблення проекту землеустрою та у відведенні земельних ділянок", яким вирішено: "2. Розглянувши заяви громадянина ОСОБА_1 від 20.08.2020 відмовити у відведенні земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва у розмірі до 0,10 га, в зв`язку з тим, що заявником не наданий проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, як того вимагає Земельний кодекс України";

- зобов`язати Броварську міську раду Київської області розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.06.2020 про відведення земельної ділянки для індивідуального будівництва на черговій сесії цієї ради відповідно до вимог п. 2 п. 6 ч. 6 ст. 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21 травня 1997 року №280/97-ВР, Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22 жовтня 1993 року №3551-ХІІ, Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ, Закону України "Про приєднання України до Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду" та також Угоди про взаємне визнання пільг і гарантій для учасників та інвалідів Великої Вітчизняної війни, учасників бойових дій на території інших держав, сімей загиблих військовослужбовців від 15 квітня 1994 року, яка ратифікована Україною 26 квітня 1996 року", Рішення Конституційного суду України від 17 липня 2018 року у справі №1-11/2018(3830/15);

- визнати протиправними дії Броварської міської ради Київської області, пов`язані із прийняттям рішення від 20.08.2020, щодо заяви від 17.07.2020 "Про відмову в наданні дозволів громадянам на розроблення проекту землеустрою та у відведенні земельних ділянок", яким вирішено: "3. Розглянувши заяви громадянина ОСОБА_1 від 17.07.2020 відмовити у відведенні земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва у розмірі до 0,10 га, в зв`язку з тим, що заявником не наданий проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, як того вимагає Земельний кодекс України";

- скасувати пункт 3, пов`язаний із прийняттям рішення щодо заяви від 17.07.2020 "Рішення міської ради від 20.08.2020 "Про відмову в наданні дозволів громадянам на розроблення проекту землеустрою та у відведенні земельних ділянок", яким вирішено: "3. Розглянувши заяви громадянина ОСОБА_1 від 17.07.2020 відмовити у відведенні земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва у розмірі до 0,10 га, у зв`язку з тим, що заявником не наданий проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, як того вимагає Земельний кодекс України";

- зобов`язати Броварську міську раду Київської області розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.07.2020 про відведення земельної ділянки для індивідуального будівництва на черговій сесії цієї ради відповідно до рішення Конституційного суду України від 27 лютого 2020 року у справі №1-247/2018 (3393/18), рішення Конституційного суду України від 17 липня 2018 року у справі №1-11/2018 (3830/15), постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2019 року п.2 п.6 ч. 6 ст. 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21 травня 1997 року №280/97-ВР, Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22 жовтня 1993 року №3551-ХІІ, Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ, Закону України "Про приєднання України до Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду" та також Угоди про взаємне визнання пільг і гарантій для учасників та інвалідів Великої Вітчизняної війни, учасників бойових дій на території інших держав, сімей загиблих військовослужбовців від 15 квітня 1994 року, яка ратифікована Україною 26 квітня 1996 року", Рішення Конституційного суду України від 17 липня 2018 року у справі №1-11/2018 (3830/15);

- визнати протиправними дії Броварської міської ради Київської області за порушення ст.15, 20 Закону України "Про звернення громадян", яка не розглянула заяви ОСОБА_1 від 12.06.2020 та від 17.07.2020, підмінила предмет та підстави звернення позивача та розглянула за його відсутності, без надання можливості додатково обґрунтувати свої вимоги;

- визнати протиправними дії міського голови м. Бровари Броварської міської ради Київської області Сапожка Ігоря Васильовича, який не розглянув заяви ОСОБА_1 від 21.01.2020 та від 29.04.2020, та за відмову керівника органу влади розглянути заяви позивача особисто;

- зобов`язати міського голову м. Бровари Броварської міської ради Київської області Сапожка Ігоря Васильовича, розглянути заяви ОСОБА_1 від 12.06.2020 та від 17.07.2020, та підписати дану відповідь особисто;

- визнати протиправними дії сесії Броварської міської ради Київської області від 20.08.2020, за зміну підстав звернення позивача щодо відведення земельної ділянки, викладену в заявах від 12.06.2020 та від 17.07.2020, та примушенням надавати проект землеустрою до заяви, який не передбачений законодавством про відведення земельної ділянки, відповідно заяв позивача;

- зобов`язати Броварську міську раду Київської області усунути недоліки при розгляді звернень громадян відповідно до Закону України "Про звернення громадян", провести службову перевірку, та встановити, ким де і коли було змінено підстави звернення ОСОБА_1 щодо відведення земельної ділянки в заявах від 12.06.2020 та від 17.07.2020, та встановити хто примушує позивача надавати документи, які не передбачені законодавством при відведенні земельної ділянки;

- визнати протиправними дії Броварської міської ради Київської області за розгляд на сесії міської ради проекту рішення міської ради, в той час як у повідомленнях з витягів з сесій міської ради від 20.08.2020 повідомляється, що розглядалися заяви позивача;

- зобов`язати Броварську міську раду Київської області відшкодувати матеріальні збитки ОСОБА_1 в розмірі 2000000,00 грн., та стягнути з відповідача кошти в розмірі 2000000,00 грн.;

- зобов`язати Броварську міську раду Київської області відшкодувати моральну шкоду ОСОБА_1 в розмірі 2 000 000,00 грн., та стягнути з відповідача кошти в розмірі 2000000,00 грн.;

- зобов`язати Броварську міську раду Київської області надати звіт про виконання судового рішення.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 06.10.2022 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.04.2023 рішення Київського окружного адміністративного суду від 06.10.2022 скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо:

- визнання протиправними дій Броварської міської ради Київської області, пов`язані із прийняттям рішення від 20.08.2020, щодо п. 2 "Про відмову в наданні дозволів громадянам на розроблення проекту землеустрою та у відведенні земельних ділянок", яким вирішено: "3. Розглянувши заяви громадянина ОСОБА_1 від 12.06.2020 відмовити у відведенні земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва у розмірі до 0,10 га, у зв`язку з тим, що заявником не наданий проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, як того вимагає Земельний кодекс України";

- скасування пункту 2 пов`язаного із прийняттям рішення щодо заяви "Про відмову в наданні дозволів громадянам на розроблення проекту землеустрою та у відведенні земельних ділянок", яким вирішено: "2. Розглянувши заяви громадянина ОСОБА_1 від 20.08.2020 відмовити у відведенні земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва у розмірі до 0,10 га, в зв`язку з тим, що заявником не наданий проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, як того вимагає Земельний кодекс України";

- зобов`язання Броварської міської ради Київської області розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.06.2020 про відведення земельної ділянки для індивідуального будівництва на черговій сесії цієї ради відповідно до вимог п. 2 п.6 ч. 6 ст. 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21 травня 1997 року №280/97-ВР, Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22 жовтня 1993 року №3551-ХІІ, Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ, Закону України "Про приєднання України до Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду" та також Угоди про взаємне визнання пільг і гарантій для учасників та інвалідів Великої Вітчизняної війни, учасників бойових дій на території інших держав, сімей загиблих військовослужбовців від 15 квітня 1994 року, яка ратифікована Україною 26 квітня 1996 року", Рішення Конституційного суду України від 17 липня 2018 року у справі №1-11/2018 (3830/15);

- визнання протиправними дій Броварської міської ради Київської області, пов`язані із прийняттям рішення від 20.08.2020, щодо заяви від 17.07.2020 "Про відмову в наданні дозволів громадянам на розроблення проекту землеустрою та у відведенні земельних ділянок", яким вирішено: "3. Розглянувши заяви громадянина ОСОБА_1 від 17.07.2020 відмовити у відведенні земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва у розмірі до 0,10 га, в зв`язку з тим, що заявником не наданий проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, як того вимагає Земельний кодекс України";

- скасування пункту 3, пов`язаний із прийняттям рішення щодо заяви від 17.07.2020 "Рішення міської ради від 20.08.2020 "Про відмову в наданні дозволів громадянам на розроблення проекту землеустрою та у відведенні земельних ділянок", яким вирішено: "3. Розглянувши заяви громадянина ОСОБА_1 від 17.07.2020 відмовити у відведенні земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва у розмірі до 0,10 га, у зв`язку з тим, що заявником не наданий проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, як того вимагає Земельний кодекс України";

- зобов`язання Броварської міської ради Київської області розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.07.2020 про відведення земельної ділянки для індивідуального будівництва на черговій сесії цієї ради відповідно до рішення Конституційного суду України від 27 лютого 2020 року у справі №1-247/2018 (3393/18), рішення Конституційного суду України від 17 липня 2018 року у справі №1-11/2018 (3830/15), постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2019 року п.2 п.6 ч. 6 ст. 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21 травня 1997 року №280/97-ВР, Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22 жовтня 1993 року №3551-ХІІ, Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ, Закону України "Про приєднання України до Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду" та також Угоди про взаємне визнання пільг і гарантій для учасників та інвалідів Великої Вітчизняної війни, учасників бойових дій на території інших держав, сімей загиблих військовослужбовців від 15 квітня 1994 року, яка ратифікована Україною 26 квітня 1996 року", рішення Конституційного суду України від 17 липня 2018 року у справі №1-11/2018(3830/15) скасовано.

Прийнято в цій частині нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправними дії Броварської міської ради Київської області, пов`язані із прийняттям рішення від 20.08.2020, щодо прийняття рішення "Про відмову в наданні дозволів громадянам на розроблення проекту землеустрою та у відведенні земельних ділянок" прийнятого за результатом розгляду заяв ОСОБА_1 від 12.06.2020 та від 17.07.2020.

Скасовано пункти 2 та 3 рішення Броварської міської ради Київської області, пов`язані із прийняттям рішення від 20.08.2020 якими відмовлено ОСОБА_1 у відведенні земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва у розмірі до 0,10 га, в зв`язку з тим, що заявником не наданий проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, як того вимагає Земельний кодекс України.

Зобов`язано Броварську міську раду Київської області повторно розглянути заяви ОСОБА_1 від 12.06.2020 та від 17.07.2020 про відведення земельної ділянки для індивідуального будівництва на черговій сесії цієї ради з урахуванням висновків суду. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 06.10.2022 залишено без змін.

Не погодившись із такими судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції, та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Вирішуючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження, суд виходить із такого.

Відповідно до частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

За правилами частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі ж подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України заявник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

У випадку посилання скаржником на пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу касаційну оскарження, скаржнику необхідно послатися на конкретний пункт частин другої або третьої статті 353 цього Кодексу з належним обґрунтуванням, яке могло б давати підстави для висновку про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права.

У разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо неналежного дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

Із системного аналізу наведених положень процесуального закону можна зробити висновок, що під час касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення ним (ними) норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга.

Варто зазначити, що відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

Дослідивши касаційну скаргу на предмет відповідності вищенаведеним вимогам процесуального закону, суд установив, що у скарзі не зазначені передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Натомість, касаційна скарга в частині наведених у ній обґрунтувань вимог до суду касаційної інстанції містить детальний виклад фактичних обставин справи та посилання на підстави непогодження з рішеннями судів попередніх інстанцій щодо встановлених обставин справи та застосування нормативно-правових актів, що у розумінні приписів КАС України не є належним викладом підстав касаційного оскарження.

Отже, касаційна скарга має містити покликання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їхнього) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом під час його (їхнього) ухвалення, та навести аргументи на обґрунтування своєї позиції.

У касаційній скарзі, щодо якої вирішується питання про відкриття касаційного провадження, скаржник взагалі не зазначає, на підставі якого пункту частини четвертої статті 328 КАС України подається касаційна скарга та не наводить належного обґрунтування відповідної підстави.

Доводи, наведені позивачем у її касаційній скарзі, зводяться до перерахування фактичних обставин справи, цитування норм законодавства України, а також переоцінки доказів, досліджених судами попередніх інстанцій, і ґрунтуються на незгоді з висновками судів щодо їхньої оцінки.

Фактично зміст касаційної скарги зводиться до незгоди з судовими рішеннями без будь-якого належного обґрунтування, передбаченого приписами частини четвертої та п`ятої статті 328 КАС України. Така скарга не містить конкретизації щодо того, яку норму права суди неправильно застосували та як, на думку скаржника, відповідна норма має застосовуватися або яка правова норма застосована не була.

З огляду на те, що заявник не виклав передбачених КАС України підстав для оскарження у касаційному порядку судових рішень, касаційну скаргу слід повернути особі, яка її подала, з огляду на вимоги пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Також слід зауважити, що з урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15.01.2020 №460-IX, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин, касаційна скарга відповідача підлягає поверненню, як така, що не містить підстав касаційного оскарження.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 06.10.202 2та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.04.2023 у справі № 320/1815/21 за позовом ОСОБА_1 до міського голови м. Бровари Київської області Сапожка Ігоря Васильовича, Броварської міської ради Київської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - повернути особі, яка її подала.

Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

СуддяС.Г. Стеценко