Справа № 260/4305/23
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2023-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

21 червня 2023 року м. Ужгород№ 260/4305/23
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Іванчулинця Д.В.,

при секретарі судових засідань Костелей І.Ф.,

за участі сторін та осіб, які беруть участь у розгляді справи:

представника позивача Новікової І.С.,

представник відповідача з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Свалявського відділу державної виконавчої служби у Мукачівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (вул. Соборна, буд. 64, м. Свалява, Мукачівського району Закарпатської області, 89300, ) про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

29 травня 2023 року, ОСОБА_1 (далі позивач) в особі представника адвоката Новікової Інни Станіславівни (далі представник позивача) звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Свалявського відділу державної виконавчої служби у Мукачівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (далі відповідач), в якому просить:

1) визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця Свалявського відділу державної виконавчої служби у Мукачівському району Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано- Франківськ) Черненко Вікторії Владиславівни від 09 серпня 2022 року у виконавчому провадженні №69586994 про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 виконавчого збору у розмірі 13 000,00 грн;

2) витребувати зі Свалявського відділу державної виконавчої служби у Мукачівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції матеріали виконавчого провадження №69586994 з примусового виконання виконавчого листа №306/2181/18, виданого Свалявським районним судом Закарпатської області 24 червня 2022 року про виселення ОСОБА_1 з квартири за адресою АДРЕСА_2 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24 червня 2022 року Свалявським районним судом Закарпатської області було видано виконавчого листа у справі № 306/2181/18, на підставі якого відповідачем 09 серпня 2022 року відкрито виконавче провадження № 69586994 про виселення ОСОБА_1 з квартири за адресою: АДРЕСА_2 . Старшим державним виконавцем Черненко В.В. разом із відкриттям виконавчого провадження винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 13 000,00 грн.. Як зазначає позивач у позові, рішення Свалявського районного суду Закарпатської області було виконано боржником в добровільному порядку ще до відкриття виконавчого провадження. У зв`язку з цим державним виконавцем 27 лютого 2023 року винесена постанова про закінчення виконавчого провадження. Позивач постанову про стягнення виконавчого збору вважає протиправною у зв`язку з її невідповідністю приписам ч. 9 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII, оскільки, на її думку, за змістом вказаної норми вона звільняється від стягнення виконавчого збору, позаяк судове рішення нею було виконано до відкриття виконавчого провадження. Наведені обставини і спонукали позивача звернутися до суду з позовом про захист порушених, на її думку, прав та інтересів.

31 травня 2023 року ухвалою судді Закарпатського окружного адміністративного суду було відкрито провадження в даній адміністративній справі та витребувано від відповідача матеріали виконавчого провадження ВП № 69586994.

05 червня 2023 року на адресу суду відповідача надійшов письмовий відзив на позовну заяву, згідно змісту якого вбачається, що останній заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі та просить суд відмовити в задоволені позову.

06 червня 2023 року на адресу суду від відповідача надійшла заява, згідно якої останній клопоче розгляд даної справи провести у його відсутності за наявними в матеріалах справи доказами.

12 червня 2023 року на виконання вимог ухвали суду про відкриття провадження у справі надійшли матеріали виконавчого провадження ВП № 69586994.

Розгляд даної справи відкладався у зв`язку з існуванням на те об`єктивних законодавчо встановлених підстав.

У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі з мотивів наведених у позовній заяві та просила суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні не з`явився повторно, однак в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи у його відсутності, позицію свою висвітлив у відзиві.

Відповідно до статті 268 КАС України, у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Згідно зі статтею 205 частини 2 пункту 3 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

А відтак, оскільки учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання, неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши подані сторонами докази, всебічно і повно оцінивши всі фактичні обставини (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що в провадженні Свалявського відділу ДВС у Мукачівському району Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано- Франківськ) перебувало виконавче провадження №69586994 з примусового виконання виконавчого листа №306/2181/18, виданого 24 червня 2022 року Свалявським районним судом Закарпатської області про виселення ОСОБА_1 з квартири за адресою АДРЕСА_2 .

09 серпня 2022 року старшим державним виконавцем Черненко В.В. разом із відкриттям виконавчого провадження винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 13 000,00 грн.

Відповідно до постанови від 27 лютого 2023 року виконавче провадження №69586994 з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа закінчено на підстав п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Не погоджуючись з постановою про стягнення виконавчого збору від 09 серпня 2022 року ВП № 69586994, вважаючи її протиправною та такою, що підлягає скасуванню позивач в особі представника звернувся з даним позовом до суду.

Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 18 червня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_2 про виселення ОСОБА_1 з квартири за адресою АДРЕСА_2 - задоволено. Вказане рішення набуло законної сили 05 травня 2022 року.

Відповідно до частини третьої статті 66 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виселення полягає у звільненні приміщення, зазначеного у виконавчому документі, від боржника, його майна, домашніх тварин та у забороні боржнику користуватися цим приміщенням. Примусовому виселенню підлягають виключно особи, зазначені у виконавчому документі.

Так, як стверджує позивач, з метою добровільного виконання рішення суду 26 травня 2022 року ОСОБА_1 розірвала укладений з нею Типовий договір про надання населенню послуг з газопостачання №53910 від 21 листопада 2008 року у зв`язку з виселенням.

Крім того, ОСОБА_1 вивезла з квартири АДРЕСА_3 всі свої речі та 01 червня 2022 року виїхала за межі України, що підтверджується відтиском штемпелю у паспорті громадянина України для виїзду за кордон. Як стверджує позивача в позові, з того часу ОСОБА_1 вказаною квартирою не користується.

Отже, ще до відкриття виконавчого провадження рішення суду було виконане, а тому жодних причин для отримання виконавчого листа та пред`явлення його до виконання у стягувача не було. Натомість, стягувачем було отримано виконавчий лист та пред`явлено його до виконання, а виконавцем 09 серпня 2022 року відкрито виконавче провадження.

На відміну від добровільного виконання рішення суду майнового характеру, яке може бути підтверджено відповідним платіжним документом, законодавство України не містить регламентованої процедури організації та підтвердження добровільного виконання рішення суду про виселення.

У свою чергу, незалежно від того виконано чи не виконано рішення суду, стягувач має право отримано виконавчий лист та пред`явити його до виконання, що автоматично призводить до стягнення з боржника виконавчого збору.

Слід також звернути увагу, що стягувач ОСОБА_2 з 2014 року проживає за межами України, а його представник за дорученням ОСОБА_3 на момент набрання рішенням законної сили також перебувала за межами України.

Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що постанова старшого державного виконавця Черненко В.В. від 09 серпня 2022 року про стягнення виконавчого збору є протиправною та підлягає скасуванню.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи суд виходить із такого.

Порядок і умови виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, регулюються Законом України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404-VІІІ).

Згідно з частиною першою статті 1 Закону №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом положень статті 3 Закону № 1404-VIII, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення, зокрема, на підставі таких виконавчих документів як виконавчі листи, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та, у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 18 Закону № 1404-VIII).

Частиною першою статті 26 Закону № 1404-VIII визначено, що державний виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частини п`ятої статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Статтею 27 Закону № 1404-VІІІ надано визначення поняття "виконавчий збір" та унормовано питання щодо його розміру, порядку та підстав стягнення.

Так, згідно з ч. 1 ст. 27 Закону № 1404-VІІІ виконавчий збір це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Відповідно до частин другої та третьої статті 27 Закону № 1404-VІІІ виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Згідно частини четвертої статті 27 Закону № 1404-VІІІ державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Частиною п`ятою статті 27 Закону №1404-VIII визначено, що виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Окрім того у частині дев`ятій статті 27 Закону №1404-VIII передбачено додаткові підстави (умови), за наявності яких виконавчий збір також не стягується із боржника. Зокрема, згідно даної норми виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Як зазначено у п. 9 частини першої ст. 39 Закону №1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Отже, з аналізу частини дев`ятої статті 27 Закону №1404-VIII слідує, що виконавчий збір не стягується із боржника у разі добровільного виконання ним рішення суду до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Так, як уже було встановлено судом, за рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 18.06.2021 у справі 306/2181/18 зобов`язано ОСОБА_1 , виселитись з квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Також матеріалами справи підтверджується, що на виконання вказаного рішення суду, позивач ще 26 травня 2022 року розірвала укладений з нею Типовий договір про надання населенню послуг з газопостачання №53910 від 21 листопада 2008 року у зв`язку з виселенням, що підтверджується відповідною додатковою угодою № 1 до типового договору розподілу природного газу, копія якого наявна в матеріалах справи.

Крім того, як стверджує у позові представник позивача, ОСОБА_1 вивезла з квартири АДРЕСА_3 всі свої речі та 01 червня 2022 року виїхала за межі України, що підтверджується відтиском штемпелю в паспорті громадянина України для виїзду за кордон.

Таким чином, суд констатує, що вищезазначені докази підтверджують факт добровільного виконання боржником (позивачем) рішення суду від 18.06.2021 у справі 306/2181/18 саме 26.05.2022р..

Водночас, як вбачається із матеріалів справи, виконавче провадження з примусового виконання судового рішення у справі № 306/2181/18 було відкрито згідно постанови державного виконавця 09.08.2022р., тобто вже після виконання боржником рішення суду (26.05.2022).

Поряд із тим судом встановлено, що виконавче провадження №69586694 було закінчене 27.02.2023 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення суду.

Суд окремо акцентує увагу, що при кожному виїзді державним виконавцем за адресою вказаною у виконавчому листі, з метою примусового виконання рішення суду, останнім встановлено, що двері зачинені, а боржник відсутній. Всі ці обставини підтверджуються Актами державного виконавця. Тобто, позивач не знаходилась за адресою з якої її мали виселити.

Згідно правових висновків Верховного Суду викладених у постанові від 15.01.2020 у справі №750/4975/17, в якій оцінюючи обставини фактичного виконання рішення до відкриття виконавчого провадження, колегія суддів дійшла висновку, що у разі виконання рішення суду добровільно, боржник не повинен нести тягар додаткових витрат, таких наприклад, як виконавчий збір, витрати виконавчого провадження, тощо.

Отже, оскільки державний виконавець прийняв постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону №1404-VIII у зв`язку із виконанням рішення суду, що у сукупності з положенням ч. 9 ст. 27 цього ж Закону №1404-VIII виключає можливість стягнення з боржника виконавчого збору, тому підстави для стягнення виконавчого збору з позивача були відсутні.

Відтак, враховуючи викладене суд вважає, що відповідач не довів правомірності власних дій, пов`язаних з прийняттям оскарженої постанови, а також її законність, у зв`язку з чим доходить висновку, що постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору від 09.08.2022 у ВП № 69586994 є протиправною, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, суд вважає заявлений адміністративний позов обґрунтованим та таким, що належить задовольнити.

Керуючись статтями 242-246, 287 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Свалявського відділу державної виконавчої служби у Мукачівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (вул. Соборна, буд. 64, м. Свалява, Мукачівського району Закарпатської області, 89300, ) про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Свалявського відділу державної виконавчої служби у Мукачівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Черненко Вікторією Владиславівною про стягнення виконавчого збору від 09.08.2022 року ВП № 69586994.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Свалявського відділу державної виконавчої служби у Мукачівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (вул. Соборна, буд. 64, м. Свалява, Мукачівського району Закарпатської області, 89300, ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяД.В. Іванчулинець