Справа № 440/4999/23
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2023-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/4999/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №440/4999/23 за позовом ОСОБА_1 до Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправними та скасування постанов,

В С Т А Н О В И В:

15.04.2023 адвокат Оснач Оксана Павлівна, здійснюючи представництво інтересів позивача ОСОБА_1 , направила до Полтавського окружного адміністративного суду позов (надійшов до суду 25.04.2023), що заявлений до Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (надалі - Крюківський ВДВС), в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову, винесену старшим державним виконавцем Крюківського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького управління юстиції Захарченко Н.І. 05.11.2013 №40448096 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 153 055,26 грн;

- визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Крюківського ВДВС Комаранцева С.І. від 08.03.2023 №71233490 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови від 05.11.2013 №40448096.

Мотивуючи свої вимоги, представник стверджує, що з існуванням оскаржуваної постанови від 05.11.2013 ВП №40448096 про стягнення виконавчого збору позивач не була обізнана до березня 2023 року, а тому об`єктивно не могла знати про наявність такого виду стягнення. Вказує, що безпосереднє стягнення виконавчого збору у випадку повернення виконавчого документа стягувачу за його письмовою заявою в конкретному випадку відбувається шляхом винесення окремої постанови про відкриття виконавчого провадження зі стягнення виконавчого збору, яка була винесена лише 08.03.2023, хоча заява стягувача про повернення виконавчого документу була подана ще 27.04.2018. Вважає, що положення статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII у редакції, яка була чинною до 28.08.2018, зменшували відповідальність боржника у порівнянні з нормами тієї ж статті 27 Закону №1404-VIII у редакції, яка була чинною після 28.08.2018 (Закон №2475-VIII), оскільки розмір виконавчого збору після 28.08.2018 обраховувався як 10 відсотків від фактично стягнутої суми, а не від суми, яка підлягає примусовому стягненню, відповідно до норми Закону у попередній редакції.

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 01.05.2023 позовну заяву було залишено без руху.

Після усунення недоліків позовної заяви, ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 05.06.2023 поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з цим позовом, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників (у письмовому провадженні).

20.06.2023 засобами електронного зв`язку у встановлений судом п`ятнадцятиденний строк надійшов (зареєстрований 21.06.2023) відзив на позов, в якому відповідач висловив свою незгоду із заявленим позовом. Пояснює, що сам лише факт початку процедури примусового виконання рішення у вигляді відкриття виконавчого провадження, встановлення строку для добровільного виконання рішення є достатньою підставою для подальшого стягнення з боржника виконавчого збору. Виконавчий збір за своєю природою не є санкцією, що застосовується за невиконання рішення суду, а є платою за вчинення дій, пов`язаних з примусовим виконанням виконавчого документу, що здійснюється органами державної виконавчої служби, тобто є державним збором (платою) за таку процедуру (а.с. 29-31).

Розгляд справи здійснюється судом у письмовому провадженні з урахуванням особливостей розгляду, визначених ст. 287 КАС України, після отримання відзиву на позов.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 16.03.2010 у справі №2-85/2010р. стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен банк Аваль" заборгованість за кредитним договором №014/08-1072 від 20.06.2008 в сумі 1 538 971,99 грн (а.с. 102-109).

На примусове виконання цього рішення Крюківським районним судом м. Кременчука 11.05.2010 був виданий виконавчий лист, який стягувач пред`явив до Крюківського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького управління юстиції.

28.10.2013 постановою старшого державного виконавця Крюківського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького управління юстиції за заявою стягувача (а.с. 160) було відкрито виконавче провадження №40448096 про стягнення в солідарному порядку, зокрема з ОСОБА_1 , заборгованості у сумі 1 538 971,99 грн (а.с. 161). Встановлено боржнику строк до 04.11.2013 включно для самостійного виконання.

Однак боржник у встановлений виконавцем строк постанову не виконав, у зв`язку з чим 05.11.2013 державний виконавець відповідно ст. 28 Закону України від 21.04.1999 №606-XIV "Про виконавче провадження" виніс постанову про стягнення виконавчого збору, якою стягнув з боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконавчий збір у розмірі 153 055,26 грн (а.с. 163).

Лише 06.03.2023 ОСОБА_1 звернулася до Крюківського ВДВС із заявою про видачу постанови про стягнення виконавчого збору, копію якої отримала 06.03.2023 (а.с. 172).

Того ж дня ОСОБА_1 надала до Крюківського ВДВС для приєднання до матеріалів виконавчого провадження №40448096:

- заяву за підписом директора ТОВ "ФК "Форінт" Островського В.А. від 27.04.2018 адресовану до Крюківського ВДВС про повернення виконавчого документа, в якій ОСОБА_3 просив повернути виконавчий лист №2-85/2010, виданий 11.05.2010 Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області, без виконання, зняти всі арешти з майна (а.с. 174);

- копію ухвали Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17.05.2017 у справі №2-85/2010, якою суд замінив стягувача Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" у виконавчому провадженні №40448096, відкритого на підставі виконавчого листа №2-85/2010, виданого 11.05.2010 Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області (а.с. 175-178).

На підставі цих документів 07.03.2023 заступник начальника Крюківського ВДВС керуючись абз. 2 ч. 5 ст. 15 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" виніс постанову про заміну Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" у ВП №40448096 на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" (а.с. 180).

Іншою постановою від 07.03.2023 ВП №40448096 заступник начальника Крюківського ВДВС відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" повернув виконавчий документ стягувачу з поміткою про залишок нестягнутого боргу - 1 530 552,60 грн (а.с. 182). Цією ж постановою виведено в окремі виконавчі провадження постанову про стягнення витрат та постанову про виконавчий збір.

08.03.2023 заступник начальника Крюківського ВДВС виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №71233490 з примусового виконання постанови №40448096 від 05.11.2013 про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 на користь держави в розмірі 153 055,26 грн (а.с. 189).

Крім того, 08.03.2023 заступник начальника Крюківського ВДВС виніс постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження на суму 262,00 грн (а.с. 191).

Позивач вважає незаконним стягнення з позивача виконавчого збору у сумі 153 055,26 грн, адже ця сума обчислена як 10 відсотків від суми, що підлягає примусовому стягненню, а не від суми, що фактично стягнута.

З цих підстав позивач через свого представника звернулася до суду з цим позовом, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати постанову від 05.11.2013 №40448096 про стягнення виконавчого збору та постанову від 08.03.2023 №71233490 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови від 05.11.2013 №40448096.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд перш за все враховує обставини того, що таку оцінку слід здійснювати на предмет відповідності вимогам Закону України від 21.04.1999 №606-XIV "Про виконавче провадження" (надалі - Закон №606-ХІV) в частині оскарження постанови від 05.11.2013 №40448096, тоді як постанову від 08.03.2023 №71233490 слід перевіряти на відповідність вимогам Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" (надалі - Закон №1404-VIII), оскільки законодавство, яке визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, впродовж існування спірних правовідносин трансформувалося шляхом прийняття нової редакції відповідного закону.

Відповідно ж до п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Тож перевіряючи спірні рішення на предмет їх відповідності вищезазначеному критерію, суд розпочинає з аналізу постанови від 05.11.2013 №40448096 про стягнення виконавчого збору, яка приймалася у період чинності Закону №606-ХІV.

Загальні умови та порядок здійснення виконавчого провадження на той час визначалися Главою 3 Закону №606-ХІV, частина друга статті 25 якого визначала, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 27 Закону №606-ХІV, у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

При цьому, частиною першою статті 28 Закону №606-ХІV було передбачено, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача.

Таким чином, на момент прийняття державним виконавцем постанови від 05.11.2013 №40448096 про стягнення виконавчого збору за чинним на той момент законодавством виконавчий збір обчислювався у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, навіть у випадку повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача.

Як встановлено судом з матеріалів виконавчого провадження №40448096, державним виконавцем 28.10.2013 була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-85/2010, виданого Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області про стягнення в солідарному порядку, зокрема з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен банк Аваль" заборгованості за кредитним договором №014/08-1072 від 20.06.2008 в сумі 1 538 971,99 грн, залишок нестягнутої суми 1 530 552,60 грн (а.с. 161).

Вказаною постановою державний виконавець попередив боржника про необхідність самостійного виконання рішення суду у строк по 04.11.2013 включно.

Тож у зв`язку з невиконанням рішення суду у встановлений строк 05.11.2013 старший державний виконавець Крюківського ВДВС у точній відповідності до вимог ст. 28 Закону №606-ХІV виніс постанову про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у сумі 153 055,26 грн, тобто у розмірі 10 відсотків від суми, що підлягає стягненню (а.с. 163).

За таких обставин твердження позивача щодо необхідності застосування до цієї постанови правил, які визначені Законом №1404-VІІІ, не містять у собі раціонального змісту, оскільки на момент прийняття державним виконавцем постанови від 05.11.2013 про стягнення виконавчого збору чинним був Закон №606-ХІV, тоді як Закон №1404-VІІІ був прийнятий аж 02.06.2016.

У зв`язку з цим суд визнає безпідставним позов ОСОБА_1 в частині оскарження постанови старшого державного виконавця Крюківського ВДВС від 05.11.2013 про стягнення виконавчого збору ВП №40448096, з огляду на що суд відмовляє у задоволенні позову у цій частині вимог.

Аналізуючи постанову Крюківського ВДВС від 08.03.2023 ВП №71233490 про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови №40448096 від 05.11.2013, суд зважає на обставини того, що вона приймалася у відповідності вже до норм Закону України від 02.06.2016 №1404-VІІІ "Про виконавче провадження", який набрав чинності 05.10.2016 (надалі - Закон №1404-VІІІ в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Приймаючи нову редакцію Закону України "Про виконавче провадження", законодавець в частині 7 розділу ХІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1404-VІІІ передбачив, що виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Процитованою нормою Закону №1404-VІІІ вказано на порядок виконання та правового регулювання саме "виконавчих дій", а не "виконавчого провадження".

Тож з урахуванням пункту 7 розділу ХІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1404-VІІІ, кожна окрема виконавча дія та відповідно прийнята постанова державного виконавця в межах виконавчого провадження має вчинятися (прийматися) на підставі того нормативно-правового акта, під час дії якого вона була розпочата.

Відповідно ж до пункту 1 частини першої статті 37 Закону №1404-VIII, виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Як встановлено судом, 06.03.2023 до Крюківського ВДВС надійшла заява ОСОБА_1 , до якої вона долучила ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17.05.2017 у справі №2-85/2010 про заміну стягувача Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" у виконавчому провадженні №40448096 та заяву за підписом директора ТОВ "ФК "Форінт" Островського В.А. про повернення виконавчого листа без виконання, зняття всіх арештів з майна.

На підставі отриманих документів заступник начальника Крюківського ВДВС на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону №1404-VІІІ 07.03.2023 виніс постанову про заміну сторони виконавчого провадження та постанову про повернення виконавчого документа стягувачу (а.с. 180, 182).

Доводи позивача про те, що заява про повернення виконавчого документа стягувачу була подана ще 27.04.2018, однак орган державної виконавчої служби з того часу і до 07.03.2023 жодних дій не вчиняв, суд не приймає до уваги з огляду на очевидний факт надання самою ОСОБА_1 заяви з додатками лише 06.03.2023, позаяк в матеріалах виконавчого провадження відсутні докази отримання Крюківським ВДВС заяви ТОВ "ФК "Форінт" раніше, ніж її було подано позивачкою, тобто 06.03.2023.

Надаючи оцінку обставинам правомірності постанови заступника Крюківського ВДВС від 08.03.2023 №71233490 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови від 05.11.2013 №40448096 про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 , суд виходить з такого.

Відповідно до частини третьої статті 40 Закону №1404-VIII, у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Тобто, Закон №1404-VIII пов`язує обов`язок державного виконавця звернути постанову про стягнення виконавчого збору до примусового виконання з двома істотними умовами:

1) виконавче провадження закінчено з підстав, передбачених пунктами 1-4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII;

2) виконавчий збір не було сплачено боржником добровільно.

Враховуючи з`ясовані судом обставини того, що виконавчий збір на момент відкриття виконавчого провадження №40448096 за нормами чинного Закону №606-XIV передбачав обов`язковість стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню у випадку повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача, тоді як боржник виконавчий збір так і не сплатив, заступник начальника Крюківського ВДВС своєю постановою від 08.03.2023, тобто не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа, правомірно та цілком обґрунтовано відкрив виконавче провадження №71233490 з примусового виконання постанови від 05.11.2013 №40448096 про стягнення виконавчого збору.

Аналогічна норма щодо порядку обчислення суми виконавчого збору міститься і в частині другій статті 28 чинного Закону №1404-VIII, відповідно до якої виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на правові позиції, викладені Верховним Судом у постановах від 28.01.2021 у справі №420/769/19, від 22.01.2021 у справі №400/4023/19, від 21.01.2021 у справі №640/3430/19, від 12.08.2020 у справі №1340/5053/18 та від 28.10.2020 у справі №440/878/20, оскільки такі стосуються правовідносин, які виникали під час дії Закону №1404-VIII в різних редакціях з приводу бази обрахунку виконавчого збору, розмір якого в період до 28.08.2018 становив 10 відсотків фактично стягнутої суми, а у період після 28.08.2018 - 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню.

В рамках даної справи на момент винесення постанови про стягнення виконавчого збору у ВП №40448096 та постанови про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору ВП №71233490 діяли Закони №606-XIV та №1404-VIII відповідно, які, однаково регулювували розмір виконавчого збору - у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню.

Тож твердження позивача щодо протиправності рішень відповідача у виконавчих провадженнях №40448096 та №71233490 суд визнає необґрунтованими.

З огляду на все це суд визнає позов ОСОБА_1 безпідставним, у зв`язку з чим залишає такий без задоволення у повному обсязі.

За відсутності підстав для задоволення адміністративного позову, відсутні й підстави для розподілу судових витрат, які складаються лише із сум сплаченого позивачем судового збору у розмірі 2604,15 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправними та скасування постанов - залишити без задоволення.

Позивач: ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Крюківський відділ державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 34987557; вулиця Ігоря Сердюка, 43, м. Кременчук, Полтавська область, 39605).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його підписання.

Суддя Є.Б. Супрун