Справа № 639/2590/23
Суддя: Рубіжний С. О.
Дата ухвалення: 2023-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №639/2590/23
Провадження №2-а/639/24/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2023 року

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Рубіжного С.О.,

за участю секретаря Чубенко О.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Кузнецова А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Батальйону патрульної поліції у м. Борисполі Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції НП в особі інспектору взводу №1 роти №2 Виноград Вікторії Миколаївни про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Кузнецова А.І., звернувся до суду з позовною заявою до Батальйону патрульної поліції у м. Борисполі Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАР № 6025587 від 15.10.2022 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_1 посилається на те, що 15.10.2022 р. інспектором взводу № 1 роти № 2 Батальйону патрульної поліції у м. Борисполі Управління патрульної поліції у Київській області Виноград В.М. складено постанову серії ЕАР № 6025587 відносно ОСОБА_1 про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, за перевищення встановленого обмеження руху в населеному пункті (рухався зі швидкістю 89 км/год.) та накладено штраф у розмірі 340 гривень.

З даною постановою позивач не погоджується і вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки у встановлений час ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, не був у м. Бориспіль, а дане правопорушення вчинила зовсім інша людина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

З травня 2022 року позивач обіймав посаду оперуповноваженого сектору кримінальної поліції ВП № 3 Харківського районного управління поліції № З ГУНП в Харківській області.

У позивача є дружина ОСОБА_3 , в жовтні 2022 року подружжя вирішило придбати автомобіль «Тоуоta Саmrу», який продавався у м. Черкаси. Оскільки позивач був діючим працівником правоохоронних органів, в період воєнного стану йому заборонено виїжджати за межі Харківського гарнізону, тому він не міг поїхати у м. Черкаси, з метою покупки даного автомобіля. В наслідок цього, ОСОБА_3 звернулась до свого знайомого ОСОБА_2 , щоб він разом з нею поїхав до м. Черкаси і після покупки авто пригнав його до м. Харкова.

14.10.2022 у м. Черкаси дружиною позивача придбано автомобіль «Тоуota Саmrу» д.н. НОМЕР_1 і здійснено перереєстрацію на її ім`я.

15.10.2022р. ОСОБА_3 і ОСОБА_2 поверталась до м. Харкова. За кермом цього авто знаходився ОСОБА_4 , а ОСОБА_5 сиділа на передньому пасажирському сидінні. По Київській трасі у м. Бориспіль, ОСОБА_2 проїжджав населений пункт і перевищив допустиму швидкість, рухавшись зі швидкістю 89 км/год., де їх транспортний засіб було зупинено працівниками патрульної поліції.

Зупинившись на вимогу поліцейських, ОСОБА_4 не виходив з авто і документи передавав з водійського сидіння, через відчинено вікно. Всі документи: паспорти, ідентифікаційні коди, посвідчення водія ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 ; серед яких були і документи на автомобіль (договір купівлі-продажу, технічний паспорт, страховий поліс), знаходились в бардачку навпроти переднього дасажирського сидіння, де сиділа ОСОБА_5 .

Зупинивши транспортний засіб, працівники поліції попросили водія пред`явити документи на автомобіль. За проханням ОСОБА_2 , ОСОБА_5 дістала з бардачку технічний паспорт і посвідчення водія, однак замість водійського посвідчення ОСОБА_6 випадково надала посвідчення свого чоловіка, які не дивлячись водій передав для огляду працівникам поліції. І Посвідчення водія ОСОБА_7 і ОСОБА_6 мали одну форму і видані за старими бланками (синього кольору), окрім того посвідчення позивача має неякісну світлину і вже трохи затерте обличчя, тому ОСОБА_5 випадково переплутала ці документи.

Передавши документи працівникам поліції водій ОСОБА_2 визнав свою провину і не сперечався на цей випадок, на що їх попросили зачекати декілька хвилин для складання постанови. Склавши постанову відносно позивача, замість дійсного водія - ОСОБА_2 , який вчинив це правопорушення, працівники патрульної поліції роз`яснили водію порядок сплати штрафу і відповідні строки.

Цей штраф було сплачено ОСОБА_3 з її банківської картки онлайн, за реквізитами, які були зазначені в постанові. Проте, оскаржувану постанову було складено не на ОСОБА_6 , а на позивача, бо його дружина випадково надала працівникам поліції не те посвідчення водія.

Отже, позивач не був обізнаний з оскаржуваною постановою, правил дорожнього руху не порушував і штраф не сплачував. Дізнався про оскаржувану постанову і фактично з нею ознайомився після отримання відповіді Батальйону патрульної поліції у м. Борисполі УПП у Київській області за вих. № 30аз/41/40/2/02-2023 від 23.05.2023р. на адвокатський запит.

Крім того, 15.10.2022 з ранку, позивач проходив рентген легенів у КНП «Обласна клінічна лікарня».

Позивач знходився у Харківській області, виконуючи свої посадові обов`язки. Отже, складаючи оскаржувану постанову, працівники патрульної поліції неналежно виконали свої посадові обов`язки, не встановили дійсну особу водія і неправомірно склали юстанову на не винну особу, яка не вчиняла вказане правопорушення і не була у даний час з м. Бориспіль, бо це правопорушення вчинено зовсім іншою особою - ОСОБА_2 .

На підтвердження викоаладених обставин зазначає докази медичну довідку. Та пояснення осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_9 та працівників поліції, які опитані адвокатом.

Постанова не містить жодних доказів або відомостей щодо перевищення швидкості руху на 39 км./год і ці докази не містяться в постанові: У у розділі 7 «До постанови додаються» відсутня інформація або посилання про будь-які докази, якими обґрунтовується думка працівника поліції про вчинення цього правопорушення (наприклад фото або відео-докази, роздруківка з приладу «TruCam»). Ці докази витребувані представником позивача, які надані на адвокатський запит. Однак, відео-запис подій і роздруківка «TruCam» не підтверджує, що за кермом був Позивач і міститься лише силует чоловіка за кермом та силует жінки на передньому пасажирському сидінні, що підтверджує доводи викладені в письмових пояснень вищенаведених свідків.

Відповідно до постанови Касаційного адміністративного суду ВС від 24.01.2019 р. у справі №428/2769/17 (провадження № К/9901/1667/17) зміст постанови по справі про адміністративне травопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтею 283 КУпАП. У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис не може вважатися належним і допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Також посилається на правові висновки постанови Верховного Суду від 08.07.2020 по справі № 177/525/17 про те, що сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення та постанови Верховного Суду від 22.07.2029 по справі № 757/2757/16-а, про те, що підпис водія на постанові та сплата штрафу не є доказом його вини.

У зв`язку з вищевикладеним позивач вважає постанову такою, що підлягає скасуванню і змушений звернутися до суду з даним позовом.

Крім того, представником позивача подано заяву, в якому позивач просить поновити йому процесуальний строк на подачу позову до суду.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 30 травня 2023 року клопотання позивача ОСОБА_1 про поновлення строку на звернення до адміністративного суду задоволено. Поновлено ОСОБА_1 пропущений строк на звернення до адміністративного суду. Прийнято позов до розгляду та відкрити спрощене позовне провадження у адміністративній справі. Призначено судове засідання.

12 червня 2023 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова визнано обов`язковою явку позивача ОСОБА_1 по адміністративної справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Батальйону патрульної поліції у м. Борисполі Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції НП в особі інспектору взводу №1 роти №2 Виноград Вікторії Миколаївни про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення для дачі додаткових пояснень по справі.

14.06.2023 року на адресу суду від представника відповідача Батальйону патрульної поліції у м. Борисполі Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції НП надійшов відзив на позов, в якому останній просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Крім того, у відзиві зазначено, що під час несення служби на території міста Бориспіль 15.10.2022 року екіпажем "Лемур- 0103" за допомогою лазерного вимірювача швидкості LТІ 20/20 TruCam II (серійний номер ТС008343) було виявлено порушення Правил дорожнього руху, а саме, водій транспортного засобу «Тоуоta Саmrу» з номерним знаком НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 89 км/год при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному і пункті на 39 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України.

Згідно Постанови, винесеної інспектором взводу №1 роти №2 БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області ДПП лейтенантом поліції Виноград В.М., 15.10.2022 о 09 год. 23 хв. водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Тоуоta Саmrу» н.з. НОМЕР_1 в м. Бориспіль, вул. Київський Шлях, 137, рухався зі швидкістю 89 км/год в населеному пункті, перевищив встановлене обмеження швидкості в населеному пункті на 39 км/год. Замір швидкості руху здійснювався приладом TruCam ТС008343, чим порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 та скоїв адміністративне правопорушення, за яке частиною 1 статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність. Внаслідок чого ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності шляхом накладення на нього штрафу в розмірі 340 гривень.

Позивач, подавши позов, обґрунтував свою позицію, проте не надав жодного доказу на її підтвердження.

Факт правопорушення підтверджується постановою у справі про адміністративне правопорушення винесене компетентною особою в межах свої повноважень, фідео-та фотознімком приладу.

Відповідно до Постанови в розділі 7 «До постанови додається»: відео з приладу TruCam ТС008343 де зафіксований факт правопорушення.

Твердження про те, що за кермом була інша особа, слід оцінювати дуже критично. Згідно ст. 13 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" документом, що посвідчує особу та підтверджують її спеціальний статус є зокрема посвідчення водія.

Звертає увагу Суду, що особу водія було встановлено за посвідченням водія серії НОМЕР_2 , про що зазначено в оскаржуваній постанові.

Таким чином, системний аналіз вищевказаних норм чинного законодавства України дає підстави для висновку про те, що інспектор взводу №1 роги №2 БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області ДПП лейтенант поліції Виноград В.М. під час притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та винесення постанови ЕАР №6025587 від 15.10.2022 року діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України, жодним чином не порушив права позивача, а оскаржувана постанова повністю відповідає вимогам ст. 283 КУпАП є обґрунтованою та законною, а також є такою, що не підлягає скасуванню.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 зазначив, всі обставини, аналогічні, викладених в позові, що він не керував транспортним засобом та на час винесення постанови виконував службові обов`язки. Про оскаржувану постанову йому не було відомо, ані його дружина ані водій ОСОБА_2 , який фактично порушив правила дорожнього руху не повідомляли про ці обставини.

Представник позивача адвокат Кузнецов А.І. позовні вимоги пілтримав у повному обсязі, також надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Додатково зазначив, що ними не оспорються сам факт вчинення адміністративного правопорушення, але це правопорушення було вчинено іншою особою. При цьому також звертає увагу, що в постанові відсутні дані про прилад, яким було зафіксовано правопорушення. Що в свою чергу не доводить наявність правопорушення. Сам факт підпису в постанові та сплата штрафу не підтверджує вину водія.

Представник відповідача Батальйону патрульної поліції у м. Борисполі Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліці у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Суд, вислухавши позивача, його представника, дослідивши письмові докази, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в надані ними суду своїх доказів і у доведені перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких гуртуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, діях чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вбачається з копії постанови серії ЕАР № 6025587 від 15.10.2022 року, інспектором БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області лейтенантом поліції Виноград В.М. притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на якого накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. В тексті постанови зазначені обставини правопорушення, а саме, що 15.10.2022 року о 09:23 год. В м. Бориспідь вул. Київський шлях, 137 водій керуючи транспортним засобом, рухався зі швидкістью 89 км/год, перевищивши встановлене обмеження швидкості в населеному пункті більше ніж на 39 км/год. Замір швидкості здійснено приладом TruCam ТС008343, чим порушив п. 12.4 ПДР України. В оскаржуваній постанові є підпис особи, яку притягнуто до відповідальності про роз`яснення йому прав за ст.268 КУпАП строку оскарження за ст.289 КУпАП та отримання постанови. (а.с. 17).

Частиною 1 статті 122 КУпАП, визначена адміністративна відповідальність водіїв транспортних засобів за керування транспортним засобом особою, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Пунктом 12.4 в Правил встановлено, що в населенных пунктах движение транспортных средств разрешается с скоростью не более 50 км/ч..

Згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 р. "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації /РФ/ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 р. строком на 30 діб. В подальшому строк дії воєнного стану, в Україні неодноразово продовжувався. Зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб, визначені нормами Закону України N 389-VIII від 12.05.2015 р. "Про правовий режим воєнного стану". Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 8 цього Закону в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів. Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, зокрема, перевіряти у порядку, визначеному КМ України, документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституцією України. Постановою КМ України № 1456 від 29.12.2021 р. затверджено Порядок перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану.

Випадки, коли уповноважена особа має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, визначені п. 7 вказаного Порядку. До таких відносяться знову ж таки: існування підстав, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом. У разі виявлення під час перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян ознак складу кримінального та/або адміністративного правопорушення затримання таких осіб та вилучення відповідних речей здійснюється відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України та Кодексу України про адміністративні правопорушення (п. 12 зазначеного Порядку).

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2020 р. № 844 р. «Про затвердження зразків бланків і технічних описів бланків національного та міжнародного посвідчень водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, тимчасового реєстраційного талона транспортного засобу та зразка розпізнавального автомобільного знака України та внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» затверджено зразок та технічний опис бланка національного посвідчення водія згідно з додатками 1 і 2.

На лицьовій стороні посвідчення водія міститься наступна інформація: Прізвище Ім`я та по батькові, Дата та місце народження, Дата видачі, Дата закінчення строку дії, Назва (код) установи, яка видала посвідчення, Запис №, Серія і номер посвідчення, Фотографія власника, Підпис власника, Категорія.

Посилання позивача що, він не міг бути за кермом транспортного засобу за межами Харківської області, не знайшло свого підтвердження.

На підтвердження доводів стороною позивача надані докази, а саме медичну довідку, що на дату притягнення позивача до адміністративної відповідальності від проходив медичне дослідження а токод пояснення осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та працівників поліції Бондаренка О.В., Гринченка В.П., Луговського В.Ю., Мельниченка Д.В., які були опитанні представником позивача, як адвокатом в порядку п. 7 ч. ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»

Позивачем додана до позову копія протоколу рентгенологічного дослідження від 15.10.2022 реєстраційний номер №589 видана КНП Харківвської обласної ради «Обласна клінічна лікарня» рентгенодіагностичне відділення пацієнт ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 34).

Проте данна довідка не може бути доказом оскільки в ній не зазначено, в який саме час позивач перебував у лікарні. При дослідженні цієї довідки, позивачем зазначено, що ця лікарня знаходиться у центрі м. Харкова та дослідження він проходив в період з 11.00 год до 12.00 год, при йьому точну годину не помятає.

Опитаний адвокатом Кузнецовим А.І. ОСОБА_2 , пояснив, що в жовтні 2022 року погодився надати допомогу своїй знайомій ОСОБА_3 , яка просила допомоготи їй перевезти авто з м. Черкаси до м. Харкова, оскільки її чоловік є працівником поліції і в період воєнного стану йому заборонено виїзджати за межі Харківського горнізону. Придбавши авто, 15 жовтня 2022 року разом з ОСОБА_3 повертався до Харкова, проїжджаючи м. Бориспіль, перевищив допустиму швидкість руху, внаслідок чого був зупинен працівниками поліції. Водійське посвідчення разом з іншими документами знаходились в бардачку, ОСОБА_3 дістала посвідчення яке було передано інспектору. Визнав провину, оскільки дійсно порушив швидкісний режим. ОСОБА_3 запропонувала сплатити штраф замість мене, та здійснила платіж зі своєї банківської картки. Лише прийхавши до м. Харкова ознайомився з постановою і зрозумів, що працівники патрульної поліції випадково скалаи штраф на ОСОБА_1 (а.с.21-25).

Опитана адвокатом Кузнецовим А.І. ОСОБА_10 , пояснила, що в жовтні 2022 року вони з чоловіком вирішили придбати авто, оскільки чоловік був діючим працівником правоохоронних органів, не міг поїхати з нею до м. Черкаси, вона звернулась за допомогою до свого знайомого ОСОБА_2 .. Після покупки і реєстрації автомобіля на своє ім`я, вона разом з ОСОБА_2 поверталась до м. Харкова. За кермом був ОСОБА_11 , проїжджаючи населений пункт м. Бориспіль перевишив допустиму швидкість руху, зупинившись на вимогу поліції ОСОБА_12 не виходив з авто, а передав через вікно документи, які вона достала з бордочка. Всі документи, а саме паспорти, ідентифікаційні коди, посвідчення водія ОСОБА_13 , ОСОБА_14 і ОСОБА_3 , договір купівлі-продажу, технічний паспорт, страховий поліс знаходились в бардачку. Вона дістала технічний паспорт та водійське посвідчення, які передала ОСОБА_15 для пред`явлення інспектору. Зазначила, що водійські посвідчення ОСОБА_15 та чоловіка одного зразка (синього кольору), крім того посвідчення Подлозного має неякісну світлину і вже трохи затерте, тому вона випадково переплутала ці документи. Батін передавши документи відразу визнав свою провину і не сперечався, на що їх попросили зачекати декілька хвилин для складання протоколу. Отримавши постанову вона зі своєї банківської картки спалтила штраф онлайн. Повернувшись до ОСОБА_16 оглянув постанову і вони зрозуміли, що працівники патрульної поліції випадково притягли до адміністративної відповідальності не його, а ОСОБА_14 , бо вона випадково надала не те посвідчення (а.с. 27-33).

Крім того, представнк позивача посилається на пояснення посадових осіб (працівників поліції): ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , відповідно до яких, кожен окремо пояснив що 15 жовтня 2022 року о 09:00 ранку разом з іншими співробітниками заступили на добове чергування на блок-пості при в`їзді у смт. Солоницівка Дергачівського району. Приблизно об 11:30 до нас під`їхав ОСОБА_21 , з яким привітлись і деякий час поспілкувались, з усної бесіди пом`ятає що у смт Солоницівка він приїхав по робочим питанням та з впевненістю зазначають, що 15.10.2022 бачили Подлозного на території Дергачівського району Харківської області (а.с. 35-44).

Згідно пояснень цих посадових осіб, вони бачили позивача також у проміжок часу з 11.00 до 12.00 год, в той час, як зазначено позивачем від перебуваву лікарні що вказує на суперечливість доводів.

Проте, незалежно від наданих пояснень, суд не приймає ці докази як належні та допустимі.

Відповіно до с. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи . Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до п. 7 ч. ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема: збирати відомості про факти, що можуть бути використані як докази, в установленому законом порядку запитувати, отримувати і вилучати речі, документи, їх копії, ознайомлюватися з ними та опитувати осіб за їх згодою.

Данні пояснення не можуть бути приняті судом в якості доказу, оскільки не є показами свідків в розумінні вимог КАС України. Про допит зазначених осіб в якоті свідків стороною позивача клопотання не заявлялось.

Щодо міркувань позивача про те що він виконуючи свої службові обов`язки знаходився в межах Харківської області суд ставиться критично. На підтвердження цих довадів, суду не надано відповідні докази, зокрема: копії наказів, розпоряджень за підписом безпосереднього керівника чи начальника ВП №3 Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області.

З огляду на зазначене, суд вважає безпідставним посилання позивача ОСОБА_1 про незаконність дій працівників поліції під час розгляду та притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7 КУпАП); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245 КУпАП).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. А саме, відповідно до ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку на вулицях, площах, у парках, скверах, на стадіонах, вокзалах, в аеропортах, морських та річкових портах, інших публічних місцях, а відповідно до п.8 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII.

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

У своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами (ст. 3 Закону).

Відповідно до ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Згідно з п.11 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» до основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Поліцейський, відповідно до ч.1 ст. 62 Закону України «Про Національну поліцію» під час виконання покладених на поліцію повноважень є представником держави. В свою чергу, інспектор є працівником Управління, тобто посадовою особою органів Національної поліції. Таким чином, інспектор має законні підстави здійснювати провадження у справі про адміністративне правопорушення та приймати рішення про застосування адміністративного стягнення за місцем його вчинення

За положеннями статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також засувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.5 ст.258 КУпАП, оспорювання особою допущеного порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, не покладає на уповноважену особу обов`язку зі складення протоколу про таке правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

В розділі 2 ПДР України закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

Відповідно до пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року N 3353-XII.

А саме, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (стаття 16 Закону України "Про дорожній рух").

Враховуючи досліджені в судовому засіданні докази, право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліс (договір) обов`язковго страхуівння цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пед`явити такі документи. Така правова позиція неодноразово була викладена у постановах Верховного Суду, зокрема, у справі №465/6677/16-а від 21 листопада 2018 року, у справі №524/126/17 від 16 серпня 2019 року, у справі №127/19283/17 від 25 вересня 2019 року, у справі №545/3654/16-а від 19 лютого 2020 року.

Таким чином, інспектор, як посадова особа Батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області, перевіривши передані водієм відповідні документи, встановивши особу за наявності вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, розглянула адміністративну справу з дотриманням вимог законодавства, за наявності вчиненого правопорушення та вини водія, винесено відповідну постанову.

Доводи позивача, викладені в позові висновків інспектора, викладених у постанові не спростовують.

Підставами притягнення позивача до адміністративної відповідальності слугували порушення швидкісного режиму у населеному пункті, що підтверджуються фіксацією приладом TruCam ТС008343.

Звертаючись до суду з позовом, позивач на підтвердження свох вимог посилається на ті обставини, що він не керував транспортним засобом та його помилково притягнуто до відповідальності з підстав неуважності осіб, яки перебували у транспортному засобу при наданні документів та неналежне виконання працівниками патрульної поліції при розгляді справи, які не встановили дійсну особу, яка керувала.

Одночасно в позові є посилання, що постанова не містить доказів фіксації вчиненого правопорушення, що відповідно до законодавства та правового висновку Верховного Суду не доводить наявність вчиненого правопорушення та вини водія.

Фактично строноною позивача зазначені дві підстави позову які суперечать одна одній, та залежно від підстав позову визначаються способи доказування по справі.

Як зазначено представником позивача, вони не оспорюють сам факт перевищення швидкості, оскільки це порушення дійсно було, але воно вчинено іншою особою.

Таким чином суд вважає, що фактичною підставою позову є обставини про те, що позивач не перебував за кермом транспортного засобу та в цей час знаходився у місті Харкові, й працівникми поліції неналежно виконані свої обов`язки щодо встановлення винної особи.

За цих підстав, суд не приймає до уваги посилання в позові на правові висновки Веховного Суду в постановах від від 08.07.2020 по справі № 177/525/17 та від 22.07.2029 по справі № 757/2757/16-а, оскільки у цих справах захищались права осіб, які були водіями транспортного засобу

У постанові Верховного Суду від 14 березня 2018 року по справі №760/2846/17 визначено правовий висновок, що ввідповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу». Відповідно до змін, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 77 КАС України). Тож, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 77 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Позивачем не спростовано того факту, що він керував транспортним засобом. Звертаючись до суду, ОСОБА_1 не додав до адміністративного позову належних та допустимих доказів в підтвердження своїх доводів. Як зазначено позивачем, він є працівником правохоронних органів працівником поліції, тому суд вважає, що належним підтвердженням того, що позивач на час винесення оскаржуваної постанови перебував в межах Харківського гарнізону, є офіційний документ з місця роботи, який підтверджує його перебування на робочому місці або виконання покладених на нього службових обов`язків певний час відповідних документів ним не надано та як зазначено позивачем він не звертався до керівництва з цією вимогою. Інші докази суд суд не ффадає належними та допустимими.

Відповідно вимог законодавства, водій повинен мати при собі відповідне посвідчення та на вимгу поліцейського його надати, саме водій відповідає за належність наданих документів. В свою чергу поліцейських при отримані документів має пересвідчитись в особі водія та відповідно розглянути адміністративну справу. Зазначені дій були здійснені сторонами під час розгляду справи, після винесення постанови, вона була видана водію, з якою він був ознайомлений, про що свідчать підписи. Будь яких зауважень щодо недостовірних даних водія, зроблено не було та сплачено штраф.

Праовпорушення було зафіксовано приладом TruCam ТС008343, який зазначений в постанові. Фото- та відеозапису з техничного приладу надані сторонами по справі.

Представник позивача не наполягав на дослідженні відеозапису, з підстав відсутності заперечень проти факту перевищення швидкості.

Відповідачем по справі надані відповідну документацію на техничний прилад щодо його правомірного застосування.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили . Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі вищезазначеного, суд не знаходить підстав для задоволення адміністративного позову.

Судовий збір, сплачений при подачі позову покладається на позивача в силу ст.. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 72, 77, 90, 139, 143, 229, 241-246, 286 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Батальйону патрульної поліції у м. Борисполі Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції НП в особі інспектору взводу №1 роти №2 Виноград Вікторії Миколаївни про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Батальйон патрульної поліції у м. Борисполі Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції НП в особі інспектору взводу №1 роти №2 Виноград Вікторії Миколаївни,, місцезнаходження: 08301, Київська область, м. Бориспіль, вул. Кошового, буд. 4.

Повне рішення складено 23.06.2023 року.

Суддя С.О. Рубіжний