Справа № 620/5837/23
Суддя: Житняк Л.О.
Дата ухвалення: 2023-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2023 року Чернігів Справа № 620/5837/23

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Житняк Л.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівський автозавод» до Головного управління ДПС у Чернігівській області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління Державної казначейської служби у м. Чернігові про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернігівській області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління Державної казначейської служби у м. Чернігові, в якому просить визнати протиправною бездіяльність відповідача, що полягає у неподанні відповідному органу Державної казначейської служби України висновку про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на додану вартість у сумі 199 493,50 грн на електронний рахунок позивача, відкритий у Казначействі України та зобов`язати відповідача підготувати та подати відповідний висновок.

Обґрунтовуючи вимоги, позивач вказує, що протиправна бездіяльність відповідача полягає у невчиненні ним передбачених чинним законодавством дій, направлених на повернення позивачу суми надміру сплачених грошових зобов`язань в розмірі 199493,50 грн на підставі поданих позивачем у встановленому порядку відповідних заяв.

Суд ухвалою від 17.05.2023 відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та встановив відповідачу строк для подачі відзиву на позов.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому він позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні, та зазначив, що відповідачу надано відмову, оскільки напрямок перерахування не відповідає чинному законодавству (сума яка надійшла з електронного рахунку платника ПДВ може бути повернена тільки на електронний рахунок платника ПДВ), при цьому платник зазначив напрямок перерахування на податок на прибуток.

Від третьої особи надійшли пояснення, в яких Управління вказало, що згідно діючих нормативно-правових актів, воно не має повноважень щодо здійснення повернення (перерахування) платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань. В Управлінні не відкривається рахунок, з якого здійснюються такі повернення.

Позивачем подано відповідь на відзив, в якій він вважає доводи відповідача безпідставними та необгрунтованими. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.

18.05.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахування надмірно сплачених коштів з податку на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у сумі 215673,50 грн (а.с.101). В подальшому, 12.07.2021 позивач повторно звернувся до відповідача із заявою про перерахування надмірно сплачених коштів з податку на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у сумі 215 673,50 грн (а.с.102).

25.11.2021 Товариство звернулось до Офісу великих платників податків із заявою з проханням надати інформацію про стан розрахунків з ТОВ «Чернігівський автозавод». Копія даного листа також була направлена на адресу Головного управління ДПС у Чернігівській області (а.с.103).

Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків, листом від 22.12.2021 №10616/6/31-00-2-05-12 повідомило щодо можливості посадовим особам будь-якого територіального органу ДПС отримати інформацію для аналізу стану розрахунків з Товариством (а.с.104).

Державна податкова служба України листом від 04.11.2022 №13978/6/99-00-04-02-01-06 за результатами розгляду звернення ТОВ «Чернігівський автозавод» підтвердила факт обліку в інтегрованій картці платника податків Товариства переплати з податку на додану вартість у сумі 199 493,50 грн (а.с.105).

В подальшому, позивач неодноразово звертався із заявами про повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені, зокрема на суму 12216,00 грн (а.с.106-107), на суму 17691,50 грн (а.с.111-112), на суму 23396,00 грн (а.с.116-117), на суму 44439,00 грн (а.с.121-122), на суму 101360,00 грн (а.с.126-127), разом на суму 199 102,50 грн.

Листом від 15.02.2023 №1343/6/25-01-04-08-15 відповідач повідомив, що ним розглянуто заяви про повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені від 09.02.2023 №4310080, від 09.02.2023 №4310176, від 09.02.2023 №4312214, від 09.02.2023 №4313745, від 10.02.2023 №4531974 та залишив їх без розгляду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд враховує таке.

Відповідно до пп.14.1.115 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України надміру сплачені грошові зобов`язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов`язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

За змістом пп.17.1.10 п.17.1 ст.17 Податкового кодексу України, платнику податків надано право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з п.43.1, п.43.2 ст.43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та ст.301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Відповідно до п.43.3, 43.4 ст.43 Податкового кодексу України встановлено, що обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми. Платник «податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

В силу вимог п.43.5 ст.43 Податкового кодексу України, контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані (п.43.6 ст.43 Податкового кодексу України).

Наказом Міністерства фінансів України від 11.02.2019 №60 затверджено Порядок інформаційної взаємодії Державної податкової служби України, її територіальних органів, Державної казначейської служби України, її територіальних органів, місцевих фінансових органів у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені (далі - Порядок №60).

Зазначений порядок, зокрема, регламентує механізм інформаційного обміну між ДПС, територіальними органами ДПС та Казначейством і територіальними органами Казначейства у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені за платежами, контроль за справлянням яких покладено на ДПС.

Пунктом 1 розділу III Порядку №60 (у всіх редакціях, що діяли на дату подання позивачем відповідних заяв про повернення надмірно сплачених коштів з ПДВ) визначено, що повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені у випадках, передбачених законодавством, здійснюється виключно на підставі заяви платника податку (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку на доходи фізичних осіб, які повертаються територіальним органом ДПС на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік за результатами проведення перерахунку його загального річного оподатковуваного доходу (далі - податкова декларація), поданої до територіального органу ДПС за місцем адміністрування (обліку) помилково та/або надміру сплаченої суми протягом 1095 днів від дня її виникнення.

Згідно з п.3 Порядку №60, у разі повернення надміру сплачених податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зарахованих до бюджету з рахунку платника податку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість у порядку, визначеному п.200-1.5 ст.200-1 Податкового кодексу України, такі кошти підлягають поверненню виключно на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, а у разі його відсутності на момент звернення платника податків із заявою про повернення надміру сплачених податкових зобов`язань з податку на додану вартість чи на момент фактичного повернення коштів - шляхом перерахування на поточний рахунок платника податків в установі банку.

Згідно з абз.1 п.4 розділу ІІІ Порядку №60, після надходження до територіального органу ДПС подана в електронній формі заява платника про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені автоматично після перевірки засобами антивірусного захисту інформації вноситься до Журналу опрацювання заяв на повернення, який ведеться засобами інформаційно-телекомунікаційної системи органів ДПС.

За змістом абз.2 п.4. розділу III Порядку №60, Інформація щодо заяви, поданої платником у паперовому вигляді, вноситься до Журналу опрацювання заяв на повернення (далі - «Журнал») працівником підрозділу, що виконує функції з адміністрування відповідного податку, збору, платежу.

Згідно з абз.11 п.4 розділу III Порядку №60, заява платника, внесена до Журналу, розглядається структурними підрозділами територіального органу ДПС, що виконують функції з адміністрування відповідного податку, збору, платежу та погашення боргу.

Згідно з п.5 Порядку №60 Якщо за результатами розгляду заяви підрозділом територіального органу ДПС, що виконує функції з адміністрування відповідного податку, збору, платежу, встановлено правомірність повернення коштів, працівник цього підрозділу вносить до Журналу відмітку про правомірність повернення відповідної суми коштів.

У разі якщо за результатами розгляду заяви правомірність повернення коштів не встановлено, у строки, визначені абзацами другим-четвертим цього пункту, підрозділ територіального органу ДПС, що виконує функції з адміністрування відповідного податку, збору, платежу, готує та направляє платнику письмове повідомлення з відмовою у поверненні коштів із зазначенням причини такої відмови.

Як встановлено судом, позивачем протягом встановленого Порядком №60 строку у 1095 днів до органу ДПС подавались заяви про повернення переплати з податку на додану вартість як в паперовому вигляді, так і в електронному, а саме 29.11.2022 (листи) та 19.01.2023 (заяви), що підтверджується матеріалами справи (а.с.106-130).

Втім, відповідач листом від 15.02.2023 №1343/6/25-01-04-08-15 повідомив про залишення заяв від 09.02.2023 №4310080, від 09.02.2023 №4310176, від 09.02.2023 №4312214, від 09.02.2023 №4313745, від 10.02.2023 №4531974 без розгляду.

З наведеного слідує, що заяви, які подавались позивачем 19.01.2023, відповідачем не розглядались, дії, передбачені Порядком №60 не вчинялись, рішення щодо них не приймалось. Доказів на спростування зазначеного відповідачем не надано.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про бездіяльність відповідача.

Згідно з частиною 2 статті 5 КАСУ захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.9 КАСУ, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу, що дискреція це не обов`язок, а повноваження адміністративного органу, оскільки юридична концепція дискреції передбачає можливість вибору між альтернативними способами дій та/або бездіяльністю. У разі якщо законодавство передбачає прийняття лише певного конкретного рішення, то це не є реалізацією дискреції (повноважень), а є виконанням обов`язку.

Дискреція є необхідною та безальтернативною для управлінської діяльності адміністративного органу юридичною конструкцією, завдяки якій вирішується низка важливих завдань, центральними з яких є забезпечення справедливої, ефективної та орієнтованої на індивідуальні потреби приватної особи правозастосовної та правотворчої діяльності названих суб`єктів.

Дискреція не є довільною; вона завжди здійснюється відповідно до закону (права), оскільки згідно з ч.2 ст.19 Конституції України «органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України».

Зв`язаність дискреції адміністративного органу законом (правом) робить можливим здійснення адміністративними судами перевірки рішень (дій), прийнятих адміністративним органом внаслідок реалізації дискреційних повноважень.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями органами - державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не слід ототожнювати лише з формалізованими повноваженнями, вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. На законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тому, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність, закріпленим ч.2 ст.2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Проте, повертаючись до заявлених вимог, суд звертає увагу, що він позбавлений можливості встановлювати правомірність повернення коштів, оскільки такі повноваження здійснюються структурними підрозділами територіального органу ДПС, що виконують функції з адміністрування відповідного податку, збору, платежу та погашення боргу.

Суд звертає увагу, що у разі якщо за результатами розгляду заяви правомірність повернення коштів не встановлено, у строки, визначені абз.2-4 п.5 Порядку №60, підрозділ територіального органу ДПС, що виконує функції з адміністрування відповідного податку, збору, платежу, готує та направляє платнику письмове повідомлення з відмовою у поверненні коштів із зазначенням причини такої відмови.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд звертає увагу на помилковість міркувань позивача щодо вимог про визнання бездіяльності відповідача, що полягає у неподанні відповідному органу Державної казначейської служби України висновку про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на додану вартість у сумі 199 493,50 грн на електронний рахунок позивача, відкритий у Казначействі України та зобов`язання відповідача підготувати та подати відповідний висновок, як таких, що передчасні.

При цьому, враховуючи, що відповідач заяви, які подавались позивачем 19.01.2023 не розглядав, дії, передбачені Порядком №60 не вчинялись і рішення щодо них не приймались, суд вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача, з урахуванням викладеного вище висновку суду, буде задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправною бездіяльність відповідача та зобов`язання останнього вчинити дії, передбачені Порядком №60, щодо розгляду заяв позивача від 19.01.2023 про повернення надмірно сплачених коштів з ПДВ та прийняти відповідне рішення.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суд вважає що наявні підстави для часткового задоволення позову.

Згідно ч.1 ст.139 КАСУ при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівський автозавод» до Головного управління ДПС у Чернігівській області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління Державної казначейської служби у м. Чернігові про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Чернігівській області, яка полягає у не розгляді заяв Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівський автозавод» від 19.01.2023 про повернення надмірно сплачених коштів з податку на додану вартість.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Чернігівській області вчинити дії, передбачені Порядком інформаційної взаємодії Державної податкової служби України, її територіальних органів, Державної казначейської служби України, її територіальних органів, місцевих фінансових органів у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 11.02.2019 №60, щодо розгляду заяв Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівський автозавод» від 19.01.2023 про повернення надмірно сплачених коштів з податку на додану вартість та прийняти відповідне рішення.

В решті позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернігівській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівський автозавод» судові витрати у розмірі 1342,00 грн (одна тисяча триста сорок дві гривні) судового збору, відповідно до частини задоволених вимог.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду апеляційної інстанції

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Чернігівський автозавод" (просп. Миру, буд.312,м.Чернігів,14007, ).

Відповідач: Головне управління ДПС у Чернігівській області (вул. Реміснича, буд.11, м.Чернігів, 14000, код ЄДРПОУ ВП 44094124).

Третя особа: Управління Державної казначейської служби у м. Чернігові (вул. Київська, 9, м.Чернігів, 14005, ).

Повне рішення суду складено 22.06.2023.

Суддя Л.О. Житняк