Справа № 346/1384/23
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2023-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2023 рокуЛьвівСправа № 346/1384/23 пров. № А/857/8685/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.

з участю секретаря судового засідання Зінчук Ю.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 травня 2023 року про залишення позовної заяви без розгляду, постановлену суддею Могилою А.Б. у м. Івано-Франківську о 13 год. 27 хв. у справі № 346/1384/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом у якому просить суд: визнати неправомірними дії відповідача щодо прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження № 65606126 від 28.05.2021 року про стягнення виконавчого збору в сумі 83888,77 грн. в межах виконавчого провадження № 38922824 та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 65606126 від 28.05.2021 року.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 травня 2023 року позовну заяву залишено без розгляду через пропуск строку звернення до суду і відсутністю підстав для поновлення строку звернення до суду.

Не погодившись із цією ухвалою, її оскаржила позивачка, подавши апеляційну скаргу, у якій просить скасувати цю ухвалу.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, позивачка зазначає те, що суд першої інстанції, при прийнятті ухвали, порушив норми процесуального права та неправильно визначив час з якого позивачка дізналася про наявність оскарженої постанови відповідача.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Відповідно до частини 2 статті 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частиною 3 цієї статті, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Пунктом 1 частини 2 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що позовну заяву у справах про оскарження рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Аналіз наведених норм вказує на те, що строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відтак, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду, необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Законом передбачено встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами, з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

28.05.2021 року відповідач, в межах виконавчого провадження № 38922824, прийняв постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Цього ж дня, 28 травня 2021 року відповідач прийняв рішення про відкриття виконавчого провадження № 65606126 щодо виконання постанови про стягнення виконавчого збору від 12.02.2014 року, яка прийнята в межах виконавчого провадження № 38922824.

Знаючи про повернення виконавчого документа стягувачу, позивачка вважала, що виконавче провадження припинено, в тому числі і стягнення з неї заборгованості.

Позивачка стверджує, що ця постанова їй не надіслана, а про її наявність дізналась 17.03.2023 року під час підготовки заяви про скасування ухвали про тимчасове обмеження у виїзді за кордон.

Апеляційний суд встановив, що у матеріалах справи немає доказів надіслання чи отримання позивачкою оскарженої постанови відповідача. Відповідач відповідних доказів не надав.

Водночас, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до довідки відповідача від 22.03.2023 року № 23741 стягнення виконавчого збору в сумі 83888,77 грн. проводилось ще з квітня 2014 року і станом на 22.03.2022 року стягнуто в сумі 29681,12 грн.

Аналогічні відомості є і у листі Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 17.04.2023 року № 0900-0404-8/17108. Проте, в цьому листі зазначено, що станом на 30.04.2022 року з пенсії позивачки стягнуто 37220,24 грн.

Отже, позивачка з квітня 2014 року розуміла, що з її пенсії здійснюється стягнення основної суми боргу в межах виконавчого провадження № 38922824 щодо виконання виконавчого листа Коломийського міськрайонного суду № 2-2237 від 23.12.2011 року та виконавчого збору на підставі постанови про стягнення виконавчого збору від 12.02.2014 року. При цьому, позивачка розуміла, що стягнення суми заборгованості та виконавчого збору здійснюється з її пенсії і після повернення виконавчого документа стягувачу.

Зважаючи на ці обставини, позивачка мала б проявити інтерес та з`ясувати чому розмір її пенсії є меншим та після повернення виконавчого документа стягувачу поцікавитися який стан виконавчого провадження, оскільки постанова про стягнення виконавчого збору від 12.02.2014 року, станом на дату повернення виконавчого листа стягувача залишилася невиконаною. Однак позивачка почала вчиняти активні дії у березні 2023 року.

Отже, внаслідок власної пасивної поведінки, позивачка позбавила себе можливості реалізувати своє право на звернення до суду, оскільки, в межах строку, встановленого чинним законодавством на звернення до суду у спірних правовідносинах, за захистом порушеного права до суду не звернулась.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Враховуючи тривалість пропуску строку звернення до суду та відсутність поважних причин пропуску строку, поновлення пропущеного строку у цьому правовому спорі не буде виправданим та буде порушувати принцип правової визначеності.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 травня 2023 року про залишення позовної заяви без розгляду в справі № 346/1384/23 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Н. В. Бруновська
Р. М. Шавель
Постанова складена 23.06.2023 року