Справа № 380/15989/22
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2023-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/15989/22 пров. № А/857/4970/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Шинкар Т.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2023 року, прийняте суддею Морською Г.М. у місті Львові у справі за позовом Головного управління ДПС у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-

встановив:

Головне управління ДПС у Львівській області (надалі ГУ ДПС у Львівській області, позивач) звернулося з адміністративним позовом до ОСОБА_1 (надалі відповідач) про стягнення до бюджету податковий борг у сумі 185208,02 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2023 відмовлено у задоволенні позову.

Суд виходив з того, що позивачем не надано підтвердження вручення ОСОБА_1 податкових повідомлень-рішень, тому такі рішення податкового органу вважаються не врученими, а відповідач, вважається не повідомленим про наявність податкового зобов`язання. Відтак податкове зобов`язання не є узгодженим у спосіб, визначений ПК України.

Суд встановив, що ГУ ДПС у Львівській області сформована податкова вимога від 31.05.2021 №0-1350, згідно якої податковий борг ОСОБА_1 станом на 30.05.2021 становив 6781,08 грн. Зазначена вимога надіслана на адресу відповідача, та згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення була повернута на адресу податкового органу з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Суд зазначив, що податковий орган звільнений від обов`язку повторного надсилання податкової вимоги за умови, що із часу направлення попередньої податкової вимоги до часу звернення з позовом до суду про стягнення податкового боргу, відповідач був постійним боржником.

Однак, згідно відомостей зворотного боку облікової картки платника податку ОСОБА_1 по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, недоїмка зі сплати зазначеного податку виникла, починаючи з 22.11.2021.

Інших доказів про те що відповідач з моменту направлення податкової вимоги від 31.05.2021 №0-1350 до часу звернення до суду із даним позовом мав заборгованість із податків, ГУ ДПС у Львівській області до суду не було надано.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ГУ ПФУ у Львівській області подало апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_1 має податковий борг перед бюджетом, який складається із сум податкових зобов`язань по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, що складається із основного платежу.

Заборгованість згідно карток особових рахунків та довідки про заборгованість №5928/5/13-01-13-03 від 09.08.2022 складає 185 208,02 гривень.

На даний час суми податків є узгодженими та у встановлені законом строки до бюджету не сплачені, тобто визнаються сумою податкового боргу (узгоджена сума податкового зобов`язання, не сплачена платником податків у термін).

Відмовляючи в задоволенні позову ГУ ДПС у Львівській області суд виходив з того, що податкова вимога від 31.05.202 №0-1350 вичерпала своє значення у зв`язку із погашенням податкового боргу, визначеного в ній, та з тих підстав, що позивачем не надано доказів надіслання відповідачу податкових повідомлень-рішень, які є предметом стягнення податкового боргу.

ГУ ДПС у Львівській області не погоджується з такими доводами, оскільки у зв`язку з наявністю у відповідача податкового боргу з орендної плати з фізичних осіб, ГУ ДПС у Львівській області 31.05.2021 винесено податкову вимогу №0-1350. Як вбачається із зворотного боку облікової картки відповідача (відповідні додаються до апеляційної скарги) податковий борг відповідача з моменту винесення податкової вимоги і станом на сьогоднішній день не переривався, а відтак в ГУ ДПС у Львівській області не було підстав для винесення додаткової/нової податкової вимоги по податку на нерухоме майно, стягнення якого є предметом розгляду в даній справі.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що апеляційна скарга підлягає поверненню, оскільки підписана особою, яка не має повноважень / права її підписувати та подавати, а сама апеляційна скарга не відповідає вимогам ст.ст. 296, 94 КА України.

Крім того, нові, так звані докази, додані до апеляційної скарги, не підлягають увазі суду, оскільки подані із порушенням норм ч.9 ст.79, 94 та 296 КАС України.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 зареєстрований з 09.11.1998 за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчать відомості відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного управління ДМС України у Львівській області.

Відповідно до інформаційних баз даних ГУ ДПС у Львівській області за відповідачем обліковується податковий борг по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 185208,02 грн, виникла внаслідок нарахувань згідно з податковими повідомленнями-рішеннями:

-№0-1305 від 07.06.2021 (термін сплати 22.11.2021) на суму 3078,17 грн.;

-№0-1305 від 07.06.2021 (термін сплати 22.11.2021) на суму 1645,12 грн.;

-№0-1305 від 07.06.2021 (термін сплати 22.11.2021) на суму 10174,13 грн.;

-№0-1305 від 07.06.2021 (термін сплати 22.11.2021) на суму - 88060,34 грн.;

-№0-1305 від 07.06.2021(термін сплати 22.11.2021) на суму - 45424,24 грн.

-№0-1305 від 07.06.2021 (термін сплати 22.11.2021) на суму - 36826,02 грн.

Із метою погашення заборгованості податковим органом прийнято податкову вимогу форми «Ф» від 31.05.2021 №0-1350, яка була надіслана на адресу ОСОБА_1 , проте поштове відправлення було повернуто з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (стаття 1 ПК України).

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Пунктом 54.1 статті 54 ПК України встановлено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з пунктом 56.1 статті 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Абзацом другим підпункту 56.17.5 пункту 56.17 статті 56 ПК України визначено, що день закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків.

Відповідно до підпункту 56.17.1 пункту 56.17 статті 56 ПК України процедура адміністративного оскарження закінчується днем, наступним за останнім днем строку, передбаченого для подання скарги на податкове повідомлення-рішення або будь-яке інше рішення відповідного контролюючого органу у разі, коли така скарга не була подана у зазначений строк.

Строк подання скарги про перегляд рішення про визначення грошового зобов`язання визначено у пункті 56.3 статті 56 ПК України, положеннями абзацу 1 якого встановлено, що скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Відповідно до абзаців 1, 4 пункту 56.18 статті 56 ПК України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Абзац 2 пункту 57.3 статті 57 ПК України передбачає, що у разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Системний аналіз зазначених норм закону, у тому числі норма про те, що днем узгодження грошового зобов`язання платника податків є день закінчення процедури адміністративного оскарження, свідчить, що у разі якщо платник податків не подає скаргу на податкові повідомлення-рішення до контролюючого органу вищого рівня чи не оскаржує їх до суду, то визначені в них грошові зобов`язання з відповідного податку вважаються узгодженими на наступний день за останнім днем строку для подання скарги до контролюючого органу вищого рівня, передбаченого у пункті 56.3 статті 56 ПК України.

Своєю чергою, останнім днем строку, передбаченого у пункті 56.3 статті 56 ПК України, є десятий календарний день, що настає за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, днем узгодження нарахованих платнику податків контролюючим органом податкових зобов`язань, у разі якщо платник податків не подає скаргу на податкові повідомлення-рішення до контролюючого органу вищого рівня чи не оскаржує їх до суду, є одинадцятий календарний день, що настає за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення.

Виходячи з аналізу наведених вище правових норм, Верховний Суд при розгляді справи № 824/1571/19-а у постанові від 21.09.2022 прийшов до висновку про те, що суди повинні були дослідити доводи відповідача про те, що нараховані контролюючим органом податкові зобов`язання є неузгодженими з огляду на те, що відповідач їх не отримував.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно пункту 59.5 статті 59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

При цьому, як зазначив Верховний Суду, суди повинні були виходити з положень пункту 58.3 статті 58 ПК України, згідно з яким податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг. У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення. У разі якщо вручити податкове повідомлення-рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення-рішення вважається таким, що не вручено платнику податків.

Відповідно до пункту 42.2 статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Згідно з пунктом 45.1 статті 45 ПК України платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.

Отже, зі змісту наведених норм вбачається, що факт отримання податкового повідомлення-рішення платником податків має важливе значення, оскільки з цим моментом законодавство пов`язує відлік певних строків. Вважається, що податкове повідомлення-рішення належним чином вручене, якщо вони надіслані за адресою платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові. Під адресою платника слід розуміти його місце проживання або податкову адресу.

Здійснюючи аналіз вказаних положень, Верховний Суд у постанові від 15.02.2023 у справі №420/2649/21 зробив висновок про те, що у відповідності до статті 45 ПК України податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі».

Згідно з частиною другою статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У межах розгляду справи за позовом суб`єкта владних повноважень про стягнення заборгованості суд позбавлений процесуальної можливості здійснювати правовий аналіз питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань.

Оцінка податкового правопорушення, встановленого за результатами податкової перевірки відповідача, на підставі якої контролюючим органом прийнятий акт індивідуальної дії, має здійснюватися судом у провадженні за позовом платника податків про оскарження такого акту індивідуальної дії, зокрема податкового повідомлення-рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 817/4186/13-а, від 21.08.2019 у справі №2340/4023/18, від 05.03.2020 у справі №804/8630/16 та інших.

У спорах за позовом податкового органу про стягнення з платника податку податкового боргу встановленню та дослідженню підлягає, зокрема, факт узгодженості грошового зобов`язання, а саме факт оскарження платником податку у передбаченому Кодексом порядку (адміністративному та/або судовому) податкового повідомлення-рішення, яким контролюючим органом визначене грошове зобов`язання, чи є останнє узгодженим з огляду на наявність (відсутність) процедури оскарження, факт сплати/несплати платником податку узгодженого грошового зобов`язання, протягом строків, визначених законодавством, правильність нарахування пені за несвоєчасну сплату податкових зобов`язань, факт направлення та вручення платнику контролюючим органом податкової вимоги, дотримання позивачем порядку здійснення цього заходу.

Зазначене відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 12 липня 2022 у справі № 160/7345/20.

На підтвердження надсилання податкових повідомлень-рішень на адресу відповідача, ГУ ДПС у Львівській області долучено до матеріалів справи Список №25487 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих від 20.08.2021, в якому відображено поштове відправлення ОСОБА_1 на адресу АДРЕСА_1 , № відправлення 402.

Однак, за результатами перевірки статусу відправлення №402 як судом першої інстанції, так і апеляційним судом, на офіційному сайті УКРПОШТА зазначено, про те, що «дані про відправлення за номером 402 на даний час відсутні, тому що не зареєстровані в системі».

Жодних інших доказів щодо підтвердження вручення чи невручення відповідачу податкових повідомлень-рішень на підставі яких нараховано податковий борг, позивачем ані під час розгляду справи в суді першої інстанції, ані під час апеляційного перегляду не надано.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку про те, що визначене податковим органом грошове зобов`язання не є узгодженим.

Із матеріалів справи судом встановлено, що ГУ ДПС у Львівській області сформована податкова вимога від 31.05.2021 №0-1350, згідно якої податковий борг ОСОБА_1 станом на 30.05.2021 становив 6781,08 грн. Зазначена вимога надіслана на адресу відповідача, та згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення була повернута на адресу податкового органу з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Згідно з п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п.59.5. ст. 59 ПК України у разі, якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Із наведених правових норм слідує, що податковий орган звільнений від обов`язку повторного надсилання податкової вимоги за умови, що із часу направлення попередньої податкової вимоги до часу звернення з позовом до суду про стягнення податкового боргу, відповідач був постійним боржником.

Однак, як вірно звернуто увагу судом першої інстанції, згідно відомостей зворотного боку облікової картки платника податку ОСОБА_1 по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, недоїмка зі сплати зазначеного податку виникла, починаючи з 22.11.2021. При цьому, інших доказів про те що відповідач з моменту направлення податкової вимоги від 31.05.2021 №0-1350 до часу звернення до суду із даним позовом мав заборгованість із податків, ГУ ДПС у Львівській області до суду не було надано.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що податковий орган просить стягнути суму боргу у розмірі 185208,02 грн, виникла внаслідок нарахувань згідно з податковими повідомленнями-рішеннями від 07.06.2021: №0-1305; №0-1305; №0-1305; №0-1305; №0-1305; №0-1305.

Зазначена податкова вимога від 31.05.2021 №0-1350 на суму 6781,08 грн. не охоплюється предметом позову.

Відтак, враховуючи наведене вище, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Апеляційний суд при прийнятті даного рішення також застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії», заява №303-A, п. 29).

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2023 року у справі № 380/15989/22 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. І. Шинкар