Справа № 360/8073/21
Суддя: С.В. Борзаниця
Дата ухвалення: 2023-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

22 червня 2023 рокум. ДніпроСправа № 360/8073/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Борзаниця С.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом адвоката Солодовнікова Олександра Петровича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

01 травня 2023 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла з Першого апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду справа за адміністративним позовом адвоката Солодовнікова Олександра Петровича (далі представник позивача) в інтересах ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі - відповідач), з такими вимогами:

- визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо відмови у наданні інформації щодо розміру недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_2 за запитами приватного нотаріуса Басової Ольги Володимирівни від 27.07.2021 № 205/02-14 та від 29.10.2021 № 310/02-14 за період з 01.04.2017 по 30.04.2018 року у сумі 53 445,50 грн, облікованих Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області;

- зобов`язати Головне управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області сформувати та направити до приватного нотаріуса Басової Ольги Володимирівни для включення до складу спадщини після померлого ОСОБА_2 відповідної довідки із врахуванням усієї суми недоотриманої пенсії померлого пенсіонера ОСОБА_2 за період з 01.04.2017 по 30.04.2018 у сумі 53 445,50 грн, облікованих Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області, без обмеження будь-яким строком.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є спадкоємцем померлого батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , 26.04.2021 позивач звернулася до приватного нотаріуса Басової О.В. з заявою про прийняття спадщини, зокрема, щодо отримання у спадок суми недоотриманої покійним батьком за життя пенсії в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області. Однак, на запит нотаріуса від 27.07.2021 року за № 205/02-14 відповідач надіслав лист № 1200-0402-8/28766 від 09.08.2021, в якому зазначено, що залишок недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_2 , відсутній.

Позивач з такими доводами не погодилась, тому 16 вересня 2021 року уклала договір на надання правової допомоги з адвокатом Солодовніковим Олександром Петровичем, який 16 вересня 2021 року звернувся з адвокатським запитом до відповідача одним із питань в якому ставилося надання інформації щодо наявності заборгованості по виплаті пенсії померлому ОСОБА_2 , без урахування ст. 46 ЗУ «Про пенсійне забезпечення».

25.09.2021 на адресу представник позивача надійшла відповідь від відповідача за № 1200-0202-8/38986 від 23.09.2021 в якій зазначалося, що заборгованість по виплаті пенсії ОСОБА_2 за період з 01.04.2017 по 30.04.2018 у сумі 53 445,50 грн обліковано в управлінні, але відповідно до Постанови 788 не виплачено. Таким чином, позивач має право на отримання у спадок недоотриману пенсію ОСОБА_2 в сумі 53 445,50 грн.

Представник позивача надав позивачу отриману інформацію про наявність невиплаченої пенсії відповідачем померлого ОСОБА_2 . Позивач повторно звернулась до нотаріусу, який 29.10.2021 за №310/02-14 повторно звернувся до відповідача з проханням надати інформацію щодо наявності заборгованості по виплати пенсії ОСОБА_2

04.11.2021 на адресу нотаріуса надійшла відповідь від відповідача за № 1200-0402-8/48237 від 04.11.2021 що залишок недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_2 , відсутній.

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що порушують її права на отримання належних виплат.

Ухвалою суду від 05.05.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Головне управління Пенсійного Фонду України в Полтавській області подало відзив на позовну заяву, в якому зазначено таке.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ) знаходився на обліку в Старобільському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду Луганської області з 01.08.2014 по 31.01.2021 як отримувач пенсії за віком (внутрішньо переміщена особа).

З 01.04.2017 по 30.04.2018 пенсія не нараховувалась та не виплачувалась, виплату пенсії ОСОБА_2 поновлено з травня 2018 року. Розмір недоотриманої пенсії з 01.04.2017 по 30.04.2018 складає 53445,50 грн.

На запит приватного нотаріуса Старобільського районного нотаріального округу Басовій О.В. від 27.07.2021 за № 205/02-14 та від 29.10.2021 за № 310/02-14 щодо надання інформації про розмір недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_2 , управлінням листом від 09.08.2021 №1200-0402-8/28766 та за № 1200-0402-8/48237 від 04.11.2021 надано відповідь, що недоотримана пенсія відсутня.

На адвокатський запит за № 14161/8 в інтересах ОСОБА_1 з питання надання інформації за померлого ОСОБА_2 , адвокату Солодовнікову Олександру Петровичу надано відповідь за № 1200-0202-8/38986 від 23.09.2021 в якій зазначалося, що заборгованість по виплаті пенсії ОСОБА_2 за період з 01.04.2017 по 30.04.2018 у сумі 53 445,50 грн обліковано в управлінні, але відповідно до Постанови 788 не виплачено.

Відповідно до абзацу четвертого пункту 2.26 розділу II Порядку 22-1, для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі не звернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається документ, що посвідчує особу заявника, свідоцтво про смерть, свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до абз. 5 п. 1.7 розділу I Порядку № 22-1, днем звернення за виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону № 1058-IV, нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Відповідно до Закону № 1058-IV сума недоотриманої пенсії виплачується виключно особам, які мають право на отримання зазначеної виплати згідно свідоцтва про право на спадщину.

Звернення, щодо виплати недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області не надходило.

Крім того, згідно з частиною другою статті 73 Закону № 1058-ІV забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом.

Отже, відповідач не має можливості сплатити судовий збір у зв`язку з відсутністю в Законі № 1058-ІV такої цілі та коштів, призначених на цю мету.

Відповідно до зазначеного вище Управління здійснювало свої повноваження в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, а отже своїми діями права та законні інтереси позивача не порушило, відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) є спадкоємицею майна померлого батька, ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом № 774 від 26.07.2021, посвідченого приватним нотаріусом Старобільського районного нотаріального округу Луганської області Басовою О.В.

09.08.2021 у відповідь на запит приватного нотаріуса Басової О.В. від 27.07.2021 за № 205/02-14 відповідач листом № 1200-0402-8/28766 повідомив, що залишок недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_2 відсутній.

23.09.2021 у відповідь на адвокатський запит ОСОБА_3 від 17.09.2021 відповідач листом № 1200-0202-8/38986 повідомив, що заборгованість по виплаті пенсії ОСОБА_2 за період з 01.04.2017 по 30.04.2018 у сумі 53445,50 грн обліковано в управлінні, але відповідно до Постанови 788 не виплачено.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058 (далі - Закон №1058) сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

На підставі статті 91 Закону України "Про пенсійне забезпечення" суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Згідно частини першої статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною першою статті 1218 Цивільного кодексу України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини першої статті 1227 Цивільного кодексу України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 (Далі - Порядок № 22-1).

На підставі пункту 2.26 Порядку № 22-1 для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки, документ, що посвідчує особу заявника.

Для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі незвернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається документ, що посвідчує особу заявника, свідоцтво про смерть, свідоцтво про право на спадщину.

Статтею 8 Закону №1058 передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

В порядку статті 47 Закону №1058 пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Так, право на отримання пенсії є конституційною гарантією. Суми пенсії є власністю померлої (пенсіонера), адже з його заробітної плати протягом трудової діяльності здійснювалися утримання (страхові внески) з метою подальшої їх виплати у вигляді пенсії при досягненні особою пенсійного віку та набуття страхового трудового стажу.

Стаття 46 Закону № 1058-VI регулює правовідносини, що виникають під час виплати пенсії за минулий час: нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії; нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Підстави припинення та поновлення виплати пенсії врегульовано статтею 49 Закону №1058.

Згідно, як інформації наданої відповідачем листом № 1200-0202-8/38986 у відповідь на адвокатський запит ОСОБА_3 від 17.09.2021, так і у відзиві на позов, відповідач сам зазначає, що заборгованість по виплаті пенсії ОСОБА_2 за період з 01.04.2017 по 30.04.2018 у сумі 53 445,50 грн обліковано в управлінні, але відповідно до Постанови 788 не виплачено.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач повідомляючи у відповідь на запит приватного нотаріуса Басової О.В. від 27.07.2021 за № 205/02-14 надав неповну інформацію стосовно недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_2 за період з 01.04.2017 по 30.04.2018 у сумі 53 445,50 грн.

Також, згідно наданої відповідачем інформації пенсія за вказаний період не нараховувалась та не виплачувалась.

На підставі встановлений обставин та наданих доказів, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вимоги щодо визнання протиправним дії відповідача в частині відмови у наданні інформації щодо розміру недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_2 не підлягають задоленню, оскільки інформація фактично була надана.

Однак, судом встановлено, що інформація про відсутність недоотриманої пенсії не відповідає фактичним обставинам стосовно виплати пенсії померлому ОСОБА_2 , у зв`язку з цим суд вважає за необхідне визнати протиправними дії відповідача щодо надання недостовірної інформації стосовно розміру недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_2 приватному нотаріусу Басовій О.В.

Суд зазначає, що дії відповідача щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_2 пенсійних виплат у період з 01.04.2017 по 30.04.2018 у сумі 53 445,50 грн не оскаржувалися та, відповідно, не визнавалися протиправними, а тому позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача сформувати та направити до приватного нотаріуса Басової Ольги Володимирівни для включення до складу спадщини після померлого ОСОБА_2 відповідної довідки із врахуванням усієї суми недоотриманої пенсії за період з 01.04.2017 по 30.04.2018 у сумі 53 445,50 грн, облікованих відповідачем, без обмеження будь-яким строком, не підлягють задоволенню.

З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права, та у спірних правовідносинах є достатнім та необхідним (ефективним).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне обрати такий спосіб захисту порушеного права:

визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо надання недостовірної інформації стосовно розміру недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_2 приватному нотаріусу Басовій Ользі Володимирівні;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області сформувати та направити приватному нотаріусу Басовій Ользі Володимирівні інформацію щодо облікованої суми недоотриманої пенсії померлого пенсіонера ОСОБА_2 за період з 01.04.2017 по 30.04.2018.

Згідно із частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

У зазначеному рішенні ЄСПЛ також підкреслено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (п. 269).

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 5 липня 2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності є:

1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

3) захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення;

4) надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні;

5) представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні;

6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами

7) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана ВРУ;

8) надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань.

Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

За змістом статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина сьома статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частиною восьмою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Аналіз вищевикладених правових норм свідчить про те, що стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, у тому числі, витрати пов`язані з оплатою правової допомоги.

Водночас, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

При визначенні суми відшкодування інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, суд має виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Як зазначено вище, представником позивача вказано, що позивачем понесені витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 3000,00 грн.

На підтвердження понесених позивачем витрат надано копії таких документів: договору від 16.09.2021 про надання правової допомоги, додатку № 1 до вказаного договору, акту приймання-передачі наданих послуг № 40 до додатку №1 Договору про надання правової допомоги від 16.09.2021, квитанції № 40 від 01.12.2021.

Дослідженням укладеного між адвокатом Солодовніковим Олександром Петровичем та ОСОБА_1 договору від 16.09.2021 про надання правової допомоги встановлено, що адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором, а замовник зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки обумовлені сторонами.

З додатку № 1 до зазначеного договору встановлено, що за правову допомогу, передбачену в п.п.1.2 Договору замовник сплачує адвокату винагороду в розмірі 3000 грн, за надання правової допомоги, складання адвокатських запитів, позовної заяви про шо додатково складається акт прийому-передачі наданих послуг з зазначенням підстав та прийняття наданих послуг з виданням квитанції про отримання адвокатом грошових коштів від замовника.

Квитанцією № 40 від 01.12.2021 підтверджено, що на виконання договору про надання правової допомоги адвокат отримав від замовника кошти в сумі 3000,00 грн.

Проте, суд зазначає, що представником позивача не надано детального опису наданих послуг професійної правничої допомоги за договором від 16.09.2021 з зазначенням витраченого часу.

Отже, суд вважає, що обставини надання адвокатом правничих послуг позивачу та оплати останнім гонорару адвоката в сумі 3000,00 грн знайшли своє підтвердження належними та допустимими доказами.

Проте, як зазначалось вище, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірність у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг та умовами договору тощо.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Суд зазначає, що розгляд справи здійснено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, детального опису наданих послуг професійної правничої допомоги за договором від 16.09.2021 з зазначенням витраченого часу суду не надано.

Відповідно, заявлена позивачем сума судових витрат на правничу допомогу не відповідає ознакам співмірності, визначеним частиною п`ятою статті 134 КАС України, тому суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 1000,00 грн, що, на думку суду, є співмірною сумою для даної справи.

Таким чином суд дійшов висновку, що заява про розподіл витрат на професійну правничу допомогу адвоката підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Положеннями статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн, о підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 01.12.2021.

Таким чином, на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в розмірі 454,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги адвоката Солодовнікова Олександра Петровича в інтересах ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (ідентифікаційний код 21782461, місцезнаходження: 93404, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Шевченка, будинок 9) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії -задовольнити частково.

Визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо надання недостовірної інформації стосовно розміру недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , дата смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3 ) приватному нотаріусу Басовій Ользі Володимирівні.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області сформувати та направити приватному нотаріусу Басовій Ользі Володимирівні інформацію щодо облікованої суми недоотриманої пенсії померлого пенсіонера ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , дата смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3 ) за період з 01.04.2017 по 30.04.2018.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000,00 грн (одна тисяча гривень 00 копійок).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмір 454,00 грн (чотириста п`ятдесят чотири гривні 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.В. Борзаниця