Справа № 200/5261/22
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2023-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

22 червня 2023 року Справа №200/5261/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Христофорова А.Б., розглянувши в порядку письмового провадження клопотання представника позивача Герасименка Миколи Зіновійовича про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі № 200/5261/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14 лютого 2022 року, яке залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 09 травня 2023 року, адміністративний позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо зменшення ОСОБА_1 з 01 квітня 2018 року раніше призначеної пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 77% до 70% відповідних сум грошового забезпечення.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, ) здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з 01 квітня 2018 року із застосуванням коефіцієнту 77 % грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплаченого розміру грошового забезпечення.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати пов`язані із наданням йому професійної допомоги у розмірі 5 000 (п`ять тисяч гривень) 00 копійок.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: пл. Соборна, 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Представник позивача подав клопотання, у якому просить встановити судовий контроль за виконанням рішення суду від 14 лютого 2022 року по справі №200/5261/22, шляхом зобов`язання відповідача подати до Донецького окружного адміністративного суду звіт про виконання цього рішення. Клопотання обґрунтоване тим, що рішення суду від 14 лютого 2022 року по даній справі після перегляду Першим апеляційним адміністративним судом, який залишив без змін рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/5261/22 від 14.02.2022 року, відповідачем не виконано.

Дослідивши заяву позивача та матеріали справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Повноваження адміністративних судів, порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначені Кодексом адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно з ч. 8 ст. 382 КАС України, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу (яка визначає особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця).

Враховуючи викладене суд зазначає, що встановлення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, про що просить заявниця, є правом суду, а не обов`язком, яке не виключає існування принципу обов`язковості судового рішення, згідно із яким судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України (ст. 1291 Конституції України, ч. 2ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України).

Аналіз зазначених положень дає підстави для висновку про те, що встановлення судового контролю за виконанням судових рішень є заходом превентивного впливу на відповідача у справі з метою своєчасного виконання свої зобов`язань у межах відповідної справи. Тобто, встановлення судового контролю при ухваленні судового рішення по суті позовних вимог попереджує неналежне виконання відповідачем обов`язків, що виникли внаслідок задоволення позовних вимог позивача.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що відповідно до частини восьмої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу.

Суд зазначає, що матеріалами справи не підтверджено, що позивачем вичерпано загальний порядок виконання судового рішення, визначений Законом України "Про виконавче провадження", внаслідок невиконання рішення в добровільному порядку. Також, доказів того, що загальний порядок виконання рішення суду не дав очікуваного результату або що відповідач створює перешкоди для його виконання, матеріали справи також не містять.

Крім того, суд наголошує, що позивач не позбавлений можливості примусового виконання судового рішення, що в таких категоріях справ покладене на органи державної виконавчої служби у відповідності до вимог Закону України Про виконавче провадження. Проте, на противагу зазначеного, у матеріалах справи відсутні докази того, що позивач скористався своїм правом на примусове виконання судового рішення.

В поданій заяві будь-яких підстав, крім факту невиконання судового рішення відповідачем, в обґрунтування встановлення судового контролю представником позивача не наведено.

Суд звертає увагу на те, що зазначені процесуальні дії щодо зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

За таких обставин, враховуючи те, що позивач не скористався правом примусового виконання судового рішення в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження, яким передбачено, що обов`язок примусового виконання судового рішення покладено на державного виконавця, не наведення обґрунтованих підстав та не надання доказів представником позивача на обґрунтування заяви про встановлення судового контролю, зокрема, що свідчать про ухилення відповідача від виконання рішення суду у даній справі, враховуючи те, що виконавче провадження взагалі не відкрито, а також приймаючи до уваги, що встановлення такого контролю є правом суду, а не його обов`язком, суд не вбачає на даний час підстав для задоволення заяви представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Тому, з огляду на наведене, суд звертає увагу позивача на те, що спонукання чи примус відповідача до фактичного виконання рішення можливі, зокрема, в порядку, передбаченому статями 287 КАС України, однак станом на день подання заяви, з підстав зазначених вище, у суду відсутні підстави для вжиття заходів судового контролю, передбачених статтею 382 КАС України, а отже в задоволенні відповідного клопотання позивача слід відмовити.

З огляду на викладене, заява представника позивача щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суду не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 248, 256, 295, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника позивача Герасименка Миколи Зіновійовича про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду від 14 лютого 2022 року по справі №200/5261/22 - відмовити.

Ухвала постановлена та підписана у нарадчій кімнаті в порядку письмового провадження 22 червня 2023 року.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.Б. Христофоров