Справа № 282/378/23
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2023-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 282/378/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Носач В.М.

Суддя-доповідач - Курко О. П.

22 червня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Шидловського В.Б. Боровицького О. А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Любарського районного суду Житомирської області від 23 травня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області сержанта поліції Гончарука Василя Павловича, ГУНП в Житомирській області про скасування постанови від 17.03.2023 серії БАД №109058 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

В С Т А Н О В И В :

в березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Любарського районного суду Житомирської області з позовом до поліцейського СРПП ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області сержанта поліції Гончарука Василя Павловича, ГУНП в Житомирській області про скасування постанови від 17.03.2023 серії БАД №109058 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Рішенням Любарського районного суду Житомирської області від 23 травня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що постановою винесеною поліцейським СРПП ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області сержантом поліції Гончаруком В.П. серії БАД №109058 від 17 березня 2023 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно вказаної постанови вбачається, що 17 березня 2023 року о 16 год. 00 хв. в с.Громада по вул.Л.Українки Житомирського району водій керував транспортним засобом, який обладнаний засобами пасивної безпеки був не пристебнутий під час руху, та порушив користування попереджувальних сигналів, а саме: не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію на момент зупинки, чим вчинив правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122, ч.5 ст.121 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою серії БАД №109058 від 17.03.2023, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що досліджені докази свідчать про наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п.2.3 Правил дорожнього руху України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів;.

Частина 5 ст.121 КУпАП вказує, що за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами передбачене накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Диспозиція ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Згідно з п. 9.9 «б» Правил дорожнього руху України аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу працівника поліції або внаслідок засліплення водія світлом фар.

З аналізу наведеного вбачається, що у випадку зупинення учасника дорожнього руху поліцейським, таким учасником в обов`язковому порядку повинна бути ввімкнена аварійна світлова сигналізація.

При цьому, на думку суду та з огляду на ту обставину, що аварійна світлова сигналізація є попереджувальним сигналом (п. 9.1 ПДРУкраїни), зазначена світлова сигналізація повинна бути ввімкненою протягом всього часового періоду, протягом якого особа притягується до відповідальності з метою попередження інших учасників руху про вказану обставину. Порушення водієм п. 9.9 "б" ПДР України містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. Аналогічні висновки зазначені у постановах П`ятого апеляційного адміністративного суду (справа № 507/822/21), Другого апеляційного адміністративного суду (справа №537/5684/18), Шостого апеляційного адміністративного суду (справи №759/1042/20, 751/711/19).

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП встановлено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно положень ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно дослідженого диску з відеозаписами вбачається, що позивач після зупинки транспортного засобу вийшов з автомобіля. На зауваження поліцейського про вчинення ним адміністративного правопорушення, а саме: керування транспортним засобом з не пристебнутим ременями безпеки, вину визнав і повідомив, що в подальшому буде користуватися ременем безпеки.

Також зафіксовано, що водій при зупинці транспортного засобу не увімкнув аварійну світлову сигналізацію.

При оформленні постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, поліцейським СРПП ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області Гончаруком В.П., роз`яснено ОСОБА_1 його права передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Після оформлення постанови про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 ознайомився з її змістом та власноручно поставив підпис.

Відтак, судом першої інстанції обґрунтовано зазначено, що дослідженими відеоматеріалами підтверджено факт вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.121, ч.2 ст.122 КУпАП, а тому відповідачем поліцейським СРПП ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області сержантом поліції Гончаруком В.П. правомірно винесена постанова серії БАД №109058 від 17.03.2023 року, якою на ОСОБА_1 , у відповідності до ч.2 ст.36 КУпАП накладено стягнення в розмірі 510 грн.

Оскаржувана постанова містить посилання на відеоматеріали, як на доказ вчинення адміністративного правопорушення, а тому суд першої інстанції правильно визнав надані представником ГУНП в Житомирській області відеоматеріали належними доказами по даній справі.

Суд не приймає до уваги доводи представника позивача відносно того, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, так як з досліджених відеоматеріалів вбачається, що після зупинки транспортного засобу, працівники поліції підійшли до автомобіля ВАЗ 21061 державний номерний знак НОМЕР_1 , за кермом якого перебував саме ОСОБА_1 , будь які інші особи в автомобілі та біля нього були відсутні.

Доводи представника позивача про те, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності, складена без дотримання вимог п.10 розділу XV Наказу №1395 від 07.11.2015, заповнення в письмовій формі протоколів про адміністративні правопорушення, постанов про притягнення до адміністративної відповідальності, тимчасових дозволів здійснюється чорнилом (пастою) чорного кольору, записи здійснюються розбірливим почерком, а прізвище, ім`я по батькові особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, її місце проживання (перебування), місце роботи, а також посада, спеціальне звання та прізвище, ім`я, по батькові поліцейського записуються друкованими літерами, є необґрунтованими, оскільки вимоги щодо заповнення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності друкованими літерами Інструкція, на яку покликається представник позивача, не містить.

Стосовно тверджень апелянта про відсутність на наданому відповідачем відеозаписі цифрового підпису, що, на думку останнього, в силу приписів ст.74 КАС України, свідчить про його недопустимість, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 99 КАС України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Згідно ч.ч. 2-3 ст. 99 КАС України електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, визначеному законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

Таким чином, засвідченню електронним підписом підлягають тільки електронні копії електронних доказів.

Відповідно до ч.2 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» у разі надсилання електронного документа кільком адресатам або його зберігання на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа.

Так, із матеріалів справи встановлено, що відповідач подав до суду першої інстанції електронні докази: відеозаписи з нагрудного відеореєстратора поліцейського в електронному вигляді на носії інформації DVD-R диску.

Тобто, надані відповідачем електронні примірники відеозаписів на електронному носії інформації є оригіналами в розумінні Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг».

Оскільки відповідач подав електронні докази в оригіналі, а тому чинне процесуальне законодавство не містить вимог щодо їх засвідчення електронним підписом.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Любарського районного суду Житомирської області від 23 травня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Курко О. П.

Судді Шидловський В.Б. Боровицький О. А.