Справа № 160/7538/23
Суддя: Бухтіярова Марина Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2023 року Справа № 160/7538/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бухтіярової М.М.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Віратрейдінг» до Відділу державного нагляду (контролю) у місті Києві Державної служби України з безпеки на транспорті, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Константа-Строй» про визнання протиправною та скасування постанови, -
11.04.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «Віратрейдінг» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у місті Києві Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому позивач просить:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.04.2023 прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/7538/23; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
Цією ж ухвалою суду було витребувано у позивача засвідчені копії реєстраційних документів на транспортний засіб марки SСANIA-самоскид, державний номер НОМЕР_1 ; тимчасового реєстраційного талону на вказаний транспортний засіб; у відповідача - документи, що стали підставою для прийняття постанови Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у місті Києві №356946 від 07.03.2023.
21.04.2023 представником позивача подано заяву про долучення до матеріалів справи копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 23.12.2020 автомобіля марки SCANIA спеціалізований самоскид, модель P440B8X4HZ, реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Цією ж ухвалою суду запропоновано третій особі подати до суду пояснення до позову або відзиву дотримуючись вимог ст.ст. 162, 165 КАС України, у десятиденний строк з дня отримання ухвали.
24.04.2023 представником позивача подано заяву про долучення до матеріалів справи орієнтовного (попереднього) розрахунку судових витрат на правничу допомогу від 23.04.2023 та заяву про долучення до матеріалів справи копії листа Державної служби України з безпеки на транспорті №3309/3.1/15-23 від 18.04.2023.
31.05.2023 від представника позивача адвоката Більцана К.М. засобами поштового зв`язку надійшли аналогічні за змістом до позову відповідь на відзив та письмові пояснення по справі, акцентуючи, що ТОВ «Віратрейдінг» не є автомобільним перевізником у спірних правовідносинах, що підтверджується наданими до позову документами, тому оскаржувана постанова є протиправною, просить задовольнити позов у повному обсязі.
Частиною першою статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Відповідно до частини п`ятої та восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Згідно з частиною п`ятою статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення у порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основний вид економічної діяльності позивача за КВЕД: 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель; інші, зокрема: 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 49.42 Надання послуг перевезення речей (переїзду).
19.12.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Константа-Строй» (перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Віратрейдінг» (замовник) укладено договір №КС-2022/82П про надання послуг автотранспортного перевезення (а.с.36-37), відповідно до п.1.2. перевізник зобов`язується надати замовнику автотранспортні послуги на умовах, визначених у даному Договорі, автомобільним транспортом, а замовник прийняти й оплатити належним чином виконані перевізником послуги.
Відповідно до п.2.1. Договору перевізник зобов`язується здійснювати автотранспортні послуги з перевезення вантажів до місця призначення у строки та в обсягах погоджених Сторонами.
Згідно з п.2.2. Договору конкретні умови щодо термінів надання послуг, об`єму та номенклатури вантажу, пункти завантаження, доставки та маршрути перевезення, обумовлюються додатково в Додатках до цього Договору, що є його невід`ємними частинами.
За результатами наданих послуг Сторони підписують Специфікацію послуг (наданих послуг). Додатково оформлюються рахунок-фактура та товарно-транспортні накладні (на кожне окреме перевезення). Сторони визнають, що достатнім та належним доказом надання автотранспортних послуг Перевізником та відповідно їх прийняття Замовником є або підписана сторонами Специфікація послуг, або товарно-транспортний документ, або інший документ, що може підтвердити факт надання та прийняття послуг за цим Договором (п.2.4., п.2.5. Договору).
Згідно з п. 3.1. Договору перевізник зокрема зобов`язаний, зокрема: самостійно визначати типи та кількість автомобілів, необхідних для перевезення вантажу, визначеного цим Договором та Додатками; надавати транспортні засоби для виконання перевезень у придатному і підготовленому до перевезення технічно-справному стані та забезпечене належним обслуговуючим персоналом; під час перевезення вантажу, водій Перевізника належним чином завіряє власним підписом прийняття вантажу, а також його доставку на місце розвантаження та забезпечує оформлення належним чином всієї необхідної супровідної документації. Перевіряти правильність заповнення супровідних документів на вантаж.
Замовник зобов`язаний забезпечити належне оформлення супровідної документації на вантаж, що перевозився. До прибуття автомобіля під навантаження підготувати вантаж для перевезення (затарувати, опломбувати, замаркувати, підгрупувати по вантажоодержувачах, заповнити в документах на перевезення вантажів потрібні відомості по кожному вантажоодержувачу окремо, виписати у разі потреби перепустки на право проїзду автомобіля до місця навантаження і на право вивезення вантажу. Утримувати під`їдні шляхи до пунктів вантаження та розвантаження, вантажно-розвантажувальні майданчики, рампи тощо у справному стані, який би відповідав повному до дотриманню норм охорони праці техніки безпеки для водіїв та інших працівників перевізника (п.3.2. Договору).
Відповідно до зведеної таблиці змінних рапортів Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Константа-Строй» - Товариства з обмеженою відповідальністю «Віратрейдінг» за 01-25 січня 2023 року (а.с.39) 23.01.2023 був запланований 1 рейс з перевезення піску самоскидом SCANIA Р440, д/н НОМЕР_1 , водій ОСОБА_4 за маршрутом с. Балівка, Балівське родовище пісків - м. Дніпро, вул. Будівельників, у районі буд. № 47.
26.01.2023 в рамках вказаного договору Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Константа-Строй» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Віратрейдінг» погодили та підписали специфікацію послуг (а.с.38) (додаток №1 до договору №КС-2022/82 П від 19.12.2022), з якої вбачається виконання наступних робіт, зокрема:
- автотранспортні послуги з перевезення щебеню фр. 0-70 самоскидами вантажністю 30т за маршрутом Новомиколаївський кар`єр- м. Дніпро, вул. Будівельників, у районі буд. № 47, 2 рейси в тиждень, по 2600,00 грн. за 1 рейс з ПДВ, вартість послуги 5200,00 грн. з ПДВ, самоскидом SCANIA Р440, д/н НОМЕР_1 .
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_2 від 23.12.2020 вантажний спеціалізований самоскид SCANIA, реєстраційний номер № НОМЕР_1 , 2020 року випуску, шасі (кузов, рама) НОМЕР_3 , власник - ТОВ «ОТП Лізинг», місто Київ, Голосіївський район, вул. Жилянська, 43 (а.с. 68-70).
Згідно із рамковим договором фінансового лізингу №5933-FL від 09.12.2019 (а.с. 18-32), укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг» (лізингодавець) і Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Константа-Строй» (лізингоодержувач), згідно із ним лізингодавець на підставі договору купівлі-продажу зобов`язується набути у власність лізингодавця і передати на умовах фінансового лізингу у тимчасове володіння та користування лізингоодержувачу предмет лізингу, а лізингоодержувач зобов`язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі та інші платежі згідно з умовами цього рамкового договору (п.2.1. цього Договору).
Строк користування лізингоодержувачем предмету лізингу (строк лізингу) складається з періодів (місяців) лізингу згідно з графіком та починається з дати підписання сторонами акту приймання-передачі та закінчується не раніше 1 року від дати підписання сторонами акту приймання-передачі.
За результатами перевірки було складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 23.01.2023 №341363, в якому зафіксовано, що під час перевірки виявлено порушення статті 34 Закону України «Про автомобільний транспорт»: перевізник не забезпечив виконання вимог цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення вантажів, а саме: відсутній протокол перевірки технічного стану транспортного засобу, чим порушив вимоги статтю 35 Закону України «Про дорожній рух», у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» ч. 1 абз. 3 «Перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів визначених ст. 48 цього Закону, а саме: протокол перевірки технічного стану транспортного засобу на SCANIA р/н НОМЕР_1 .».
Водій транспортного засобу зі змістом Акту ознайомлений, про що свідчить відповідна відмітка в акті. Пояснень про причини порушення не надав (а.с.104).
У повідомленні №9936/29/24-23 від 16.02.2023 Товариству з обмеженою відповідальністю «Віратрейдінг» запропоновано прибути на розгляд справи, маючи при собі документ, який підтверджує повноваження про участь у розгляд справи, свідоцтво про державну реєстрацію суб`єкта господарювання, банківські реквізити, договір фінансового лізингу або договору оренди (у разі наявності) та повідомлено, що у разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання, справа про порушення у встановлений строк буде розглянута без її участі (а.с.110).
Копію вказаної постанови надіслано позивачу як засобами електронного зв`язку на електронну пошту, так і засобами поштового зв`язку, та отримано 28.03.2023 та 29.03.2023 відповідно, про що зазначено самостійно позивачем у скарзі щодо оскарження постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 07.03.2023 №356946 в адміністративному порядку до Державної служби України з безпеки на транспорті (а.с. 14-17).
Листом Державної служби України з безпеки на транспорті від 18.04.2023 №3309/3.1/15-23 постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 07.03.2023 №356946 залишено без змін, а скаргу без задоволення (а.с.85).
Не погодившись з постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу №356946 від 07.03.2023, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень врегульовано Законом України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 №2344-ІІІ (далі - Закон №2344-ІІІ у редакції на час спірних відносин).
Статтею 2 Закону №2344-ІІІ передбачено, що законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, законів України «Про транспорт», «Про дорожній рух», чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.
Відповідно до статті 5 Закону №2344-ІІІ основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.
За змістом частини дванадцятої статті 6 Закону № 2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
В силу частини сьомої статті 6 Закону № 2344-III центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, зокрема, державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті; контроль за здійсненням міжнародних перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом у пунктах видачі дозволів автомобільним перевізникам України.
Приписами частини чотирнадцятої статті 6 Закону № 2344-III визначено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Згідно з частинами сімнадцятої двадцять першої статті 6 Закону № 2344-III рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.
У разі проведення позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.
Під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, мають право: використовувати спеціалізовані автомобілі; використовувати спеціальне обладнання, призначене для перевірки дотримання водіями норм режиму праці та відпочинку; супроводжувати транспортний засіб, що має ознаки порушення нормативів вагових або габаритних параметрів, до найближчого місця зважування (на відстань не більше 50 кілометрів) для здійснення габаритно-вагового контролю, а також забороняти подальший рух такого транспортного засобу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України; здійснювати габаритно-ваговий контроль транспортних засобів; використовувати стаціонарні або пересувні пункти габаритно-вагового контролю; використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, у тому числі в автоматичному режимі; у разі виявлення порушень законодавства щодо габаритно-вагового контролю під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) копіювати, сканувати документи, які пред`являють водії транспортних засобів під час проведення такої перевірки, та використовувати їх як доказ під час розгляду справ про порушення законодавства; здійснювати опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення адміністративного правопорушення, свідками якого вони були або могли бути.
Автомобільні перевізники, їх уповноважені особи (водії), автомобільні самозайняті перевізники, суб`єкти господарювання, які надають автостанційні послуги, мають право фіксувати процес проведення планової, позапланової або рейдової перевірки (перевірки на дорозі) засобами фото- і відеотехніки, не перешкоджаючи проведенню таких перевірок.
Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) та порядок здійснення габаритно-вагового контролю визначаються Кабінетом Міністрів України.
Процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт визначає Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі - Порядок №1567 у редакції на час спірних відносин).
Відповідно до пункту 2 Порядку №1567 рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.
Згідно з пунктом 4 Порядку №1567 рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.
Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) можуть проводитися із залученням посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, органу місцевого самоврядування та/або місцевої держадміністрації, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Укртрансбезпеки, та власників (балансоутримувачів) пунктів габаритно-вагового контролю (за погодженням з їх керівниками).
За приписами пункту 14 Порядку № 1567 рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.
Відповідно до пункту 15 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання приписів щодо усунення порушень вимог законодавства про автомобільний транспорт, винесених за результатами розгляду справ про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, які можливо перевірити під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі); виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.
Отже, під час проведення рейдової перевірки перевіряється наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; виконання водієм інших вимог Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.
З матеріалів справи судом встановлено, що підставою для притягнення позивача до відповідальності у вигляді адміністративно-господарського штрафу оспорюваною постановою слугував висновок відповідача щодо перевезення вантажу транспортним засобом за відсутності протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу.
З цього приводу, суд зазначає, що за змістом статті 1 Закону № 2344-III рейдова перевірка (перевірка на дорозі) - перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо дотримання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.
Відповідно приписів статті 48 Закону №2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:
для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;
для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Статтею 49 Закону № 2344-III передбачено, що водій транспортного засобу зобов`язаний мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень.
За змістом статті 34 Закону № 2344-III автомобільний перевізник повинен, зокрема, виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону; забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут.
Перевірку технічного стану транспортних засобів під час обов`язкового технічного контролю транспортних засобів здійснюють суб`єкти господарювання, визначені відповідно до Закону України «Про дорожній рух» в порядку, який встановлює Кабінет Міністрів України.
Перевірка технічного стану транспортних засобів автомобільними перевізниками здійснюється в порядку, який визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту.
За змістом частини першої статті 35 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII (далі - Закон № 3353-XII) транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.
Забороняється експлуатація транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю, але не пройшли його (частина перша статті 37 Закону № 3353-XII).
Відповідно до частини другої третьої статті 35 Закону № 3353-XII обов`язковому технічному контролю не підлягають:
1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;
2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років;
3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України «Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України».
Обов`язковий технічний контроль транспортного засобу передбачає перевірку технічного стану транспортного засобу, а саме: системи гальмового і рульового керування, зовнішніх світлових приладів, пневматичних шин та коліс, світлопропускання скла, газобалонного обладнання (за наявності), інших елементів у частині, що безпосередньо стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища.
Відповідно до частини сьомої восьмої статті 35 Закону № 3353-XII періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить:
для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки;
для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тонни, причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації - щороку;
для автобусів та спеціалізованих транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, незалежно від строку експлуатації - двічі на рік.
На кожний транспортний засіб, що пройшов обов`язковий технічний контроль і визнаний технічно справним, суб`єкт проведення обов`язкового технічного контролю складає протокол перевірки його технічного стану, який видається водію транспортного засобу. У протоколі зазначається строк чергового проходження обов`язкового технічного контролю транспортного засобу відповідно до періодичності проходження, встановленої частиною восьмою цієї статті.
З огляду на положення вказаних норм права суд зазначає, що оскільки документи щодо проходження технічного контролю транспортного засобу передбачені законодавством та є обов`язковими при експлуатації транспортного засобу і обов`язок щодо забезпечення контролю технічного стану транспортних засобів та утримання транспортних засобів в належному технічному стані лежить саме на перевізникові, то саме перевізники зобов`язані забезпечити водіїв необхідними документами на перевезення вантажу, зокрема, протоколом перевірки технічного стану транспортного засобу.
Відповідно до пунктів 20 - 22 Порядку №1567 виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.
У разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.
Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).
У разі відмови водія від підписання акта рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу посадова особа (особи), що провела перевірку, вносить про це запис.
За правилами, встановленими пунктами 25-27 Порядку №1567, справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення. Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності). У разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.
За приписами абзацу третього частини першої статті 60 Закону №2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
За таких обставин, необхідність наявності у водія документів щодо проходження технічного контролю охоплюється положеннями статті 48 Закону №2344-III, а відтак їх відсутність є порушенням законодавства про автомобільний транспорт та підставою для застосування адміністративно-господарського штрафу до автомобільних перевізників.
У ході судового розгляду встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач є юридичною особою з 01.08.2012, основний вид економічної діяльності за КВЕД: 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель; здійснює і інші види діяльності, зокрема: 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 49.42 Надання послуг перевезення речей (переїзду).
Обґрунтовуючи неправомірність притягнення до відповідальності, позивач акцентує, що не є автомобільним перевізником, а є лише замовником послуг з перевезення, не є ані власником вантажного спеціалізованого самоскиду SCANIA, реєстраційний номер № НОМЕР_1 , ані користувачем цього транспортного засобу.
Отже, у межах спірних правовідносин питання полягає у правомірності застосування адміністративно-господарського штрафу до позивача як до перевізника.
Варто зазначити, що в розумінні положень статті 1 Закону № 2344-III автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.
Судом досліджені надані до перевірки документи та встановлено, що в товарно-транспортної накладній №ТМ-434 (форма N1-ТН) від 23.01.2023 (а.с.107-108), яка була надана посадовим особам відповідача під час проведення рейдової перевірки в графі «автомобільний перевізник» зазначено ТОВ «Віратрейдінг», водночас позивачем до позову долучено аналогічну за номером товарно-транспортну накладну №ТМ-434 (форма N1-ТН) від 23.01.2023 (а.с.35), однак в якій вже в графі «автомобільний перевізник» зазначено ТОВ «НВФ «Константа-Строй».
Обґрунтувань таким невідповідностям ані позивачем, ані третьою особою у справі не вказано, матеріали справи не містять.
Водночас, і інших документів на перевезення вантажу (як-то рамковий договір фінансового лізингу, акти приймання передачі предмета лізингу, договір №КС-2022/82 П про надання послуг автотранспортного перевезення тощо) водієм до перевірки надано було.
Не було їх надано позивачем і під час розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.
За таких обставин, інших відомостей щодо перевізника, аніж ті, що зазначені в товарно-транспортної накладній №ТМ-434 (форма N1-ТН) від 23.01.2023, що була надана під час проведення рейдової перевірки, як на час складання акту про виявлені порушення, так і на час прийняття оспорюваної постанови у відповідача не було.
Суд звертає увагу, що за змістом положень статті 48 Закону №2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються вантажні перевезення. Для водія - це посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Формування та збір документів для перевезення завершується на початку руху та всі документи щодо перевезення мають бути у водія на руках, саме на місці зупинки (події) мають бути надані первинні документи, інші документи на підставі яких здійснюється перевезення та саме на підставі цих, а не складених в інший час документів та наявних поза місцем події, встановлюються фактичні обставини, зокрема, щодо перевізника.
Носієм доказової інформації щодо встановлених таким чином обставин, є первинні документи контролю, що складаються контролюючим органом, акти, довідки відповідно до зазначених правил і процедур, передбачених вказаними нормативно-правовими актами.
У спірному випадку на місці події (зупинки) за наданими водієм транспортного засобу матеріалами та відомостями складено акт, який є носієм доказової інформації (доказової бази), та з яких встановлено, що перевізником у даному випадку є позивач.
Надані до адміністративного позову матеріали щодо рамкового договору фінансового лізингу, щодо обставин набуття права користування транспортним засобом іншою особою та укладення позивачем з цією особою договору перевезення не є юридично значимими документами для цілей визначення перевізника, оскільки були відсутні на місці події, а фактичні обставини зафіксовані в акті, який саме, як вже зазначалося, і є первинним носієм доказової інформації.
Надання матеріалів щодо обставин набуття права користування транспортним засобом іншою особою та укладення позивачем з цією особою договору перевезення згодом, навіть не у зв`язку з розглядом справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт Відділом державного нагляду (контролю) у місті Києві Державної служби України з безпеки на транспорті, жодним чином не спростовує та не змінює встановлених на місці події фактичних обставин, зафіксованих в акті проведення перевірки, не створює для цього акту наслідків юридично дефектного документу та не нівелює зафіксованих в акті обставин.
Поряд з цим, суд звертає увагу, що з Акту №341363 від 23.01.2023 вбачається, що водій ОСОБА_5 з актом ознайомлений, зауважень до нього не зазначив, про що свідчить його підпис на документі, заперечень щодо фактичного перевізника ТОВ «Віратрейдінг» за даним перевезенням, який використовує транспортний засіб, відсутні.
В той же час, з наданих відповідачем відомостей АТ «Укрпошти» вбачається, що повідомлення №9936/29/24-23 від 16.02.2023 про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт на 07.03.2023 отримано позивачем 02.03.2023, а відтак, з 02.03.2023 позивачу достеменно відомо про розгляд справи та про необхідність надання вказаних у ньому документів за їх наявності.
Разом з цим, таким правом позивач не скористався, доказів неможливості надання відповідачу письмових пояснень, а також додаткових документів на підтвердження або спростування обставин, з якими пов`язується виявлене під час перевірки порушення законодавства про автомобільний транспорт, позивачем не надано, а матеріали справи не містять.
За викладених обставин, суд не вбачає підстав для висновку про порушенням відповідачем правил та процедур, тобто процедурних порушень, які б впливали юридичну силу оскаржуваного рішення.
Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
За приписами статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно із положеннями статті 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому, в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень. Разом з тим, згідно з принципом змагальності позивач має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо заперечує їх обґрунтованість.
Натомість, підстави, якими позивач обґрунтовує протиправність оспорюваної постанови, спростовуються матеріалами, а інших підстав для визнання її неправомірності судом не встановлено.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Враховуючи викладене, на підставі оцінки поданих доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи та системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позов необґрунтований та задоволенню не підлягає.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Керуючись ст.ст. 9, 72-90, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя М.М. Бухтіярова