Справа № 540/8020/21
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2023-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 540/8020/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні в місті Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної і матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Херсонського окружного адміністративного суду перебувала справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , у якому позивач просив:

- визнати протиправною бездіяльність посадових осіб в/ч НОМЕР_1 щодо не проведення службового розслідування нещасного випадку, який стався з ним ОСОБА_1 , 25.11.2020 року під час виконання обов`язків у період проходження військової служби, у відповідності до вимог Інструкції, затвердженої наказом Міністра оборони України №36 від 06.02.2001;

- зобов`язати в/ч НОМЕР_1 призначити та провести службове розслідування обставин нещасного випадку, що мав місце 25.11.2020 року з ним ОСОБА_1 , під час під час виконання обов`язків в період проходження військової служби, у відповідності до Інструкції, затвердженої наказом Міністра оборони України №36 від 06.02.2001;

- зобов`язати в/ч НОМЕР_1 оформити та видати йому ОСОБА_1 , акт проведення розслідування нещасного випадку, що мав місце 25.11.2020 року з ним під час під час виконання обов`язків в період проходження військової служби, встановленої форми у відповідності до Інструкції, затвердженої наказом Міністра оборони України №36 від 06.02.2001;

- зобов`язати в/ч НОМЕР_1 оформити та видати йому ОСОБА_1 , довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), отриману ним 25.11.2020 року, за формою, визначеною додатком 5 до Положення, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402;

- стягнути з в/ч НОМЕР_1 за рахунок бюджетних асигнувань на його ОСОБА_1 , користь моральну шкоду в сумі 300000 грн та матеріальну шкоду в сумі 3427,30 грн.

Дана справа №540/8020/21 надійшла до Херсонського окружного адміністративного суду 09.12.2021 року.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Херсонського окружного адміністративного суду від 20.12.2021 року головуючим по справі визначений суддя Гомельчук С.В.

Ухвалою суду від 14.12.2021 року поновлено позивачу строк звернення до суду з цим позовом, відкрите провадження у справі та вирішено, що справа буде розглядатися в порядку загального позовного провадження. Рішення по справі не прийнято.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 з 5:30 24 лютого 2022 року в Україні введений воєнний стан у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації.

Указом «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.03.2022 №133/2022, затвердженого Законом України №7168 від 16.03.2022 року, введено воєнний стан в Україні, який в подальшому продовжувався. Законом України від 02.05.2023 року «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 01.05.2023 №254/2023, за яким воєнний стан в Україні продовжено з 05:30 20.05.2023 року строком на 90 діб - до 18.08.2023 року.

У зв`язку з введенням на території України воєнного стану та неможливістю здійснення правосуддя, наказом Херсонського окружного адміністративного суду від 24.02.2022 №05-04/09 призупинено роботу суду.

Розпорядженням голови Верховного Суду №11/0/9-22 від 18.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Донецької, Харьковської та Херсонської областей)» змінено територіальну підсудність судових справ, зокрема, Херсонського окружного адміністративного суду на Одеський окружний адміністративний суд.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Одеського окружного адміністративного суду від 28.03.2023 року головуючим по справі №540/8020/21 визначена суддя Катаєва Е.В.

Матеріали справи №540/8020/21 у паперовому вигляді головуючому по справі не передано, наданий доступ до матеріалів справи в автоматизованій системі документообігу Одеського окружного адміністративного суду. У документах по справі зареєстрований відзив на позов, який долучено до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 03.04.2023 року прийнято до провадження справу №540/8020/21, позов залишено без руху, надано строк на усунення недоліків позову.

До суду від представника позивача на виконання ухвали суду надійшла заява.

Ухвалою суду від 14.04.2023 року продовжено та розпочато спочатку розгляд справи №540/8020/21, вирішено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 в період з 18.11.2020 по 27.02.2021 року на посаді радіотелефоніста 1 реактивного артилерійського взводу 3 реактивної артилерійської батареї реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи ВОС-420641А.

Під час патрулювання території місця дислокації в/ч НОМЕР_1 на полігоні « ІНФОРМАЦІЯ_1 » біля сіла Михайлівка в Миколаївський області 25.11.2020 року він отримав травму - перелом зовнішньої щиколотки правої ноги, що кваліфікується як нещасний випадок. Про факт нещасного випадку він повідомив безпосереднього командира батареї військової частини НОМЕР_1 - ОСОБА_2 , якій викликав медика військової частини.

Позивач вважає, що відповідачем допущена протиправна бездіяльність, яка полягала в не проведенні службового розслідування нещасного випадку, не прийнятті термінових мір щодо його госпіталізації для надання своєчасної медичної допомоги, що призвело до розвитку ускладнень його травми.

15.12.2020 року військову частину направлено у Донецьку область. За новим місцем дислокації він знов звернувся до безпосереднього командира батареї військової частини НОМЕР_1 - ОСОБА_2 з проханням направити його до лікаря. 28.12.2020 року лікарем травматологом йому встановлений діагноз: зростаючий перелом зовнішньої щиколотки правої ноги. 17.01.2021 року його відрядили до в/ч НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 .

В обґрунтування заявленої моральної шкоди у розмірі 300000 грн позивач зазначив, що в результаті бездіяльності службових осіб військової частини щодо не направлення його одразу в лікарню та неотримання завчасної медичної допомоги на місці отриманої травми виникли ускладнення, які призвели до довготривалого лікування. Як наслідок він не може знайти собі роботу, не пов`язану з навантаженням на травмовану ногу та матеріально забезпечувати себе, що негативно вплинуло на його психологічний стан.

Також позивач зазначив про необхідність стягнення з відповідача матеріальної шкоди у розмірі 3427,30 грн, яка полягає в оплаті вартості лікування - знеболювальних препаратів, проходження обстежень, фізіопроцедур, а також витрати на проїзд.

Позивач вважає свої права порушеними та просить задовольнити позовні вимоги.

Представником в/ч НОМЕР_1 подано до Херсонського окружного адміністративного суду відзив на позов, який долучено до матеріалів справи, та доповнення до відзиву до Одеського окружного адміністративного суду, в яких просив відмовити в задоволенні позову через безпідставність та необґрунтованість позовних вимог.

Представник відповідача зазначив, що військовою частиною не допущено бездіяльності, оскільки службове розслідування проведено у відповідності до вимог законодавства, за результатами чого складено акт, яким підтверджується, що травма ОСОБА_1 є такою, що пов`язана з виконанням обов`язків військової служби. Також начальником медичної служби в/ч НОМЕР_1 складено довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) ОСОБА_1 . Тобто позовні вимоги в цій частині є такими, що виконані військовою частиною у повному об`ємі. Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача заперечував проти заявленої моральної шкоди, зазначивши, що позивач ніяким чином не обґрунтував наявність моральної шкоди та у чому вона виражається, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями військовою частиною НОМЕР_1 та вини останньої в її заподіянні.

Також представник заперечував у стягненні з нього матеріальної шкоди, вказуючи на відсутність причинно-наслідкового зв`язку між не проведенням службового розслідування та завданими позивачу збитками - матеріальною шкодою.

Справа розглянута у письмовому провадженні.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 з 18.11.2020 року проходив військову службу за контрактом у в/ч НОМЕР_1 на посаді радіотелефоніста реактивного артилерійського взводу реактивної артилерійської батареї реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи НОМЕР_2 окремої механізованої бригади оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 », ВОС-420641А (а.с.11).

Під час патрулювання 25.11.2020 року, перебуваючи на 235 МЦПП біля с. Михайлівки Миколаївської області за місцем дислокації в/ч НОМЕР_1 позивач отримав травму, що не заперечується сторонами.

Після отримання травми в період з 18.12.2020 по 18.01.2021 відповідно до довідки №2724 від 02.08.2021 позивач брав безпосередню участь у складі в/ч НОМЕР_1 у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії РФ в Донецькій та Луганській областях (а.с.13).

17.01.2021 року позивача відряджено до в/ч НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 .

27.02.2021 року наказом командира 28 окремої механізованої бригади оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » №46-РС позивача ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за п.п.«д» п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - через службову невідповідність (а.с.12).

Після звільнення зі служби 02.03.2021 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Центрального управління Військової служби правопорядку щодо неправомірних дій відносно нього зі сторони в/ч НОМЕР_1 , що стало підставою для видання наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 23.03.2021 року №594 про проведення службового розслідування, за результатами якого складний акт, за висновком якого факти викладені в заяві ОСОБА_1 вважати не підтвердженими. (а.с.38-40)

Позивач вважаючи протиправною бездіяльність відповідача у не проведенні службового розслідування щодо нещасного випадку, який мав місце 25.11.2020 року та з метою отримання акту проведення розслідування нещасного випадку і довідки про причини та обставини поранення, звернувся 09.12.2021 року з цим позовом до суду.

Також позивач 11.12.2021 року направив заяву в МОУ щодо не проведення службового розслідування по факту нещасного випадку отримання ним травми 25.11.2020 року.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами регламентуються Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 №548-XIV (далі Статут), Інструкція про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 06.02.2001 року №36, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 23.02.2001 року за №169/5360 (далі Інструкція №36).

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут.

Дія Статуту поширюється на військовослужбовців Служби зовнішньої розвідки України, Служби безпеки України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів спеціального призначення з правоохоронними функціями.

Статтею 9 Статуту встановлено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ст.12 Статуту про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).

Відповідно до ст.18-19 Статуту військовослужбовці перебувають під захистом держави і мають усю повноту прав і свобод, закріплених Конституцією України.

Держава гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей соціальний і правовий захист відповідно до законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Статтею 127 Статуту встановлено необхідність своєчасно доповідати командирові відділення про захворювання, надзвичайні події та факти порушення військової дисципліни, випадки втрати чи несправності озброєння, техніки та інших матеріальних засобів;

Відповідно до ст.254-255 Статуту військовослужбовці зобов`язані негайно повідомити про захворювання безпосередньому начальникові, який зобов`язаний направити хворого до медичного пункту частини.

Амбулаторний прийом проводиться в медичному пункті військової частини лікарем (фельдшером) у години, встановлені розпорядком дня військової частини.

Військовослужбовці, які захворіли раптово або дістали травму, направляються до медичного пункту частини негайно, у будь-який час доби.

На стаціонарне лікування поза розташуванням військової частини військовослужбовці направляються за висновком лікаря військової частини, а для подання невідкладної допомоги за відсутності лікаря - черговим фельдшером (санітарним інструктором) медичного пункту з одночасним доповіданням про це начальникові медичної служби і черговому військової частини. До лікувальних закладів хворі доставляються у супроводі фельдшера (санітарного інструктора) (стаття 260 Статуту).

Оскільки травма позивачем отримана 25.11.2020 року, в межах спірних правовідносин порядок розслідування та обліку нещасних випадків з військовослужбовцями і військовозобов`язаними, які призвані на збори, професійних захворювань, отриманих ними під час проходження військової служби (зборів), та аварій, що сталися у військових частинах, військово-навчальних закладах, установах, організаціях Збройних Сил України регулює Інструкція №36, яка втратила чинність 06.01.2022 року.

Відповідно до п.1 розділу ІІ Інструкції №36 розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на військовослужбовця небезпечного фактора чи середовища під час виконання ним обов`язків військової служби, внаслідок чого зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема від одержання ним поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострого професійного захворювання і гострого професійного отруєння, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, отримання інших ушкоджень внаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрус, зсув, повінь, ураган тощо), контакту з представниками тваринного і рослинного світу, комахами, іншими представниками флори і фауни (далі - нещасні випадки), які призвели до звільнення від виконання обов`язків військової служби військовослужбовця на один день і більше, а також у випадку смерті військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби.

Згідно з п.2 розділу ІІ Інструкції №36 про кожний нещасний випадок потерпілий або військовослужбовець, який його виявив, чи інша особа повинен(на) негайно сповістити безпосереднього командира (начальника) чи керівника робіт і вжити заходів щодо надання необхідної допомоги потерпілому.

У разі настання нещасного випадку безпосередній командир (начальник) або керівник робіт зобов`язаний:

терміново організувати надання до медичної допомоги, а по можливості - невідкладної (екстреної) медичної допомоги потерпілому військовослужбовцю, забезпечити за необхідності його доставку до військового або найближчого лікувального закладу;

негайно повідомити про нещасний випадок командира військової частини;

зберегти до прибуття комісії з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку місце події та устаткування, яке там знаходилось, у такому стані, у якому вони перебували на момент настання нещасного випадку (якщо це не загрожує життю чи здоров`ю інших військовослужбовців і не призведе до більш тяжких наслідків), а також вжити заходів щодо недопущення подібних нещасних випадків.

Пунктом 3 розділу ІІ Інструкції №36 передбачено, що нещасний випадок, про який не було своєчасно повідомлено командуванню військової частини або внаслідок якого втрата працездатності настала не відразу, розслідується згідно з цією Інструкцією протягом місяця з дня надходження рапорту потерпілого військовослужбовця або заяви особи, яка представляє його інтереси.

У разі переформування військової частини, у якій стався такий нещасний випадок, розслідування проводиться її правонаступником, а у разі ліквідації військової частини за відсутності її правонаступника встановлення факту настання нещасного випадку розглядається у судовому порядку.

Відповідно до п.5 розділу ІІ Інструкції №36 командир військової частини, який отримав повідомлення про нещасний випадок, у свою чергу зобов`язаний негайно через засоби зв`язку повідомити про нещасний випадок (зникнення, смерть) старшого командира (начальника) та протягом доби надати йому письмове повідомлення за формою НВ-1 згідно з додатком 2 до цієї Інструкції, а також протягом доби призначити комісію з розслідування нещасного випадку чисельністю не менш як три особи у складі голови комісії (яким є один із його заступників) та членів - командира батальйону (дивізіону, ескадрильї тощо), до складу якого входить підрозділ, де стався нещасний випадок, та залежно від того, з чим пов`язаний нещасний випадок, - фахівців профільних служб (озброєння, тилу, пожежної, автомобільної, інженерної, медичної тощо).

Після звільнення з військової служби 11.12.2021 року ОСОБА_1 звернувся зі скаргою на протиправну бездіяльність посадових осіб в/ч НОМЕР_1 щодо необлікування нещасного випадку, який мав місце 25.11.2020 року та не проведення службового розслідування відносно отримання травми. На виконання рішення начальника штабу-заступника командувача Сухопутних військ ЗСУ від 05.01.2022 року заступником командира в/ч НОМЕР_3 полковником ОСОБА_3 надіслано телеграму до командира в/ч НОМЕР_1 про необхідність проведення службового розслідування щодо поданої скарги (а.с.48).

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 №31 від 12.01.2022 року призначено службове розслідування щодо порушення службовими особами в/ч НОМЕР_1 Наказу Міністра оборони України від 06.02.2001 №36 про затвердження «Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України», що полягало в не облікуванні нещасного випадку та не проведенні службового розслідування відносно отримання ОСОБА_1 травми 25.11.2020 під час перебування в/ч НОМЕР_1 на полігоні « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (а.с.49).

За результатами службового розслідування складено акт від 18.01.2022 року, згідно якого встановлено наступні обставини.

25.11.2020 року перебуваючи в 235 міжвидовому центрі підготовки військових частин та підрозділів біля с.Михайлівка Миколаївської області, солдат ОСОБА_1 звернувся до старшого лейтенанта ОСОБА_2 , командира 3 реактивної артилерійської батареї реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи, зі скаргою на біль в нозі.

ОСОБА_2 направив солдата ОСОБА_1 до медичного пункту дивізіону на обстеження. В ході обстеження сержантом ОСОБА_4 , фельдшером медичного пункту реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи, було встановлено попередній діагноз: артралгія гомілкостопного суглобу правої ноги. За результатами обстеження, військовослужбовця було звільнено від виконання службових обов`язків на 5 днів та призначено відповідне медикаментозне лікування, про що зроблено відповідний запис в журналі амбулаторного прийому військовослужбовців реактивного артилерійського дивізіону. На третю добу лікування солдат ОСОБА_1 особисто заявив про значне покращення стану його здоров`я.

26.12.2020 року солдат ОСОБА_1 , перебуваючи у складі в/ч НОМЕР_1 у Донецькій області повторно звернувся до медичного пункту дивізіону з аналогічною скаргою, на підставі чого було прийнято рішення направити військовослужбовця за консультацією до лікаря-травматолога в Великоновосілківську центральну районну лікарню.

За результатами обстеження лікаря-травматолога 28.12.2020 року поставлено діагноз: перелом зовнішньої щиколотки правої ноги в стадії зростання без необхідності в імобілізації (знерухомлення ушкоджених ділянок частин тіла людини) та призначено лікування, що підтверджується записами в особистій медичній книжці. Однак, відповідно до пояснень сержанта ОСОБА_4 та старшого лейтенанта ОСОБА_2 , солдат ОСОБА_1 відмовився виконувати рекомендації лікаря-травматолога та призначені лікарські препарати не приймав. Також солдат ОСОБА_1 відмовився їхати в 66 військовий мобільний шпиталь м. Покровськ для обстеження військовими медиками та підтвердження діагнозу цивільного лікаря.

Солдат ОСОБА_1 11.01.2021 року звернувся до свого командира, лейтенанта ОСОБА_2 про те, що у нього погано загоюється нога у місцевому кліматі, він не має довіри до військових лікарів та попросив відправити його для подальшого проходження служби та лікування в пункт постійної дислокації в/ч НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 .

17.01.2021 він вибув до пункту постійної дислокації військової частини, де 18.01.2021 обстежувався в медичній роті в/ч НОМЕР_1 , як такий, що повернувся з відрядження. При цьому будь-яких скарг на стан свого здоров`я не висловлював, про що було зроблено запис в журналі медичного огляду особового складу, що повернувся з відпусток (відряджень) за №30. Також ОСОБА_1 пояснював черговому лікарю медичної роти молодшому сержанту ОСОБА_5 , що рекомендоване йому раніше лікування він не здійснював. Більше вказаний військовослужбовець за медичною допомогою до медичної роти не звертався (а.с.50-54).

Таким чином службовим розслідуванням, призначеним наказом командира в/ч НОМЕР_1 №31 від 12.01.2022 року, підтверджено, в тому числі, факти звернення позивача за медичною допомогою та її отримання 25.11.2020 року (у день отримання травми), а також відсутності вчасної доповіді про травму солдата ОСОБА_1 , тобто порушення службовими особами в/ч НОМЕР_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , пункту 2 розділу ІІ Інструкції №36.

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 №27 від 18.01.2022 року вирішено:

за несвоєчасну доповідь, щодо травми солдата ОСОБА_1 у діях сержанта ОСОБА_4 , фельдшера медичного пункту реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи, вбачаються ознаки дисциплінарного правопорушення, але, враховуючи його звільнення з лав Збройних Сил України, на сержанта ОСОБА_4 дисциплінарне стягнення не накладати;

за несвоєчасну доповідь, щодо травми солдата ОСОБА_1 у діях старшого лейтенанта ОСОБА_2 , командира 3 реактивної артилерійської батареї реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи, вбачаються ознаки дисциплінарного правопорушення, але, враховуючи статтю 87 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, на старшого лейтенанта ОСОБА_2 дисциплінарне стягнення не накладати;

з метою уточнення причин, умов та обставин отримання травми солдатом ОСОБА_1 , провести додаткове комісійне службове розслідування відповідно до «Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України» затвердженої наказом Міністра оборони України від 06.02.2001 №36 (а.с.71-73).

Оскільки військовою частиною за результатом проведеного службового розслідування встановлено факт отримання позивачем травми 25.11.2020 року, з метою уточнення причин, умов та обставин отримання травми солдатом ОСОБА_1 наказом командира в/ч НОМЕР_1 №60 20.01.2022 року призначено службове розслідування (а.с.111).

Пунктом 8 Розділу ІІ Інструкції №36 встановлено, що комісія з розслідування нещасного випадку зобов`язана, зокрема, скласти акт проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) за формою НВ-2 згідно з додатком 3 до цієї Інструкції та акт про нещасний випадок (зникнення, смерть) під час виконання обов`язків військової служби за формою НВ-3 згідно з додатком 4 до цієї Інструкції у разі, якщо нещасний випадок (смерть) визнаний комісією з розслідування таким, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, і надати їх командиру військової частини на затвердження. Акти підписуються головою комісії та її членами. У разі незгоди зі змістом акта член комісії підписує його з відміткою про наявність окремої думки, яку викладає письмово і додає до акта за формою НВ-2, як його невід`ємну частину.

За результатом проведеного службового розслідування щодо уточнення причин, умов та обставин отримання травми солдатом ОСОБА_1 складено: акт проведення службового розслідування нещасного випадку та акт про нещасний випадок (зникнення, смерть) форми НВ-3 (а.с.116-118).

Відповідно до п.18 розділу ІІ Інструкції №36 на підставі наказу командира військової частини складається довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) у двох примірниках за формою наведеною у додатку 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 року за №1109/15800 (далі Положення про ВЛК).

05.05.2023 року військовою частиною НОМЕР_1 на підставі наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 07.02.2022 №62 складено довідку №1163 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) затвердженої форми додатком 5 до Положення про ВЛК, відповідно до якої солдат ОСОБА_1 25.11.2020 року близько 11 год 20 хв, отримав травму: перелом зовнішньої кісточки правої гомілки, під час виконання службових обов`язків поблизу села Михайлівка Миколаївської області. Травмування пов`язане з виконанням обов`язків служби (а.с.109).

Таким чином, згідно з матеріалами справи відповідачем проведено службове розслідування обставин нещасного випадку з позивачем, що мав місце 25.11.2020 року, складений за його результатами акт проведення розслідування нещасного випадку та довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), чим дотримано п.8, 18 Розділу ІІ Інструкції №36.

Суд, залишаючи позов без руху 03.04.2023 року, роз`яснив позивачу право на уточнення позовних вимог, з урахуванням надісланого відповідачем відзиву на позов із матеріалами службового розслідування. Позивач подав до суду заяву, у якій наполягав на розгляді справи за викладеними у позові позовними вимогами, у тому числі щодо бездіяльності з не проведення службового розслідування нещасного випадку, зобов`язання його провести та скласти акт проведення розслідування нещасного випадку та довідку про обставини травми.

Проте судом встановлено, що позивач звернувся до суду з цими позовними вимогами та одночасно зі скаргою до МОУ щодо не проведення службового розслідування, яка стала підставою для видання наказу про проведення службового розслідування обставин нещасного випадку з позивачем, складання акту та довідки А0666 у відповідності до вимог п.8, 18 Розділу ІІ Інструкції №36. При цьому позивачем не змінено позовні вимоги, не надані заперечення на відзив, в якому зазначено про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у зв`язку з проведенням службового розслідування, не заперечувались встановлені обставини, у тому числі щодо своєчасного направлення ОСОБА_1 до фельдшера військової частини, повідомлення ним безпосереднього командира старшого лейтенанта ОСОБА_2 про значне покращення стану його здоров`я та вибуття разом з в/ч вибув до Донецької області. Лише 26.12.2020 року ОСОБА_1 , перебуваючи у складі в/ч НОМЕР_1 у Донецькій області, повторно звернувся до медичного пункту дивізіону з аналогічною скаргою.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог визнати позивача про визнання протиправною бездіяльності посадових осіб в/ч НОМЕР_1 щодо не проведення службового розслідування нещасного випадку, який стався з ОСОБА_1 , 25.11.2020 року під час виконання обов`язків у період проходження військової служби, у відповідності до вимог Інструкції, затвердженої наказом Міністра оборони України №36 від 06.02.2001; зобов`язання відповідача призначити та провести таке службове розслідування, оформити акт та довідку у відповідності до вимог п.8, 18 Розділу ІІ Інструкції №36.

Також розглянувши матеріали справи, заяви по суті та надані докази в частині позовних вимог про стягнення з в/ч НОМЕР_1 на користь позивача моральної шкоди у розмірі 300000 грн та матеріальної шкоди у розмірі 3427,30 грн, суд дійшов висновку про відсутність підстав для їх задоволення, виходячи з наступного.

Статтею 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (ст.1173 ЦК України). Таким чином, відшкодування моральної шкоди за своєю природою є санкцією за порушення прав особи, які були виявлені і доведені.

Цивільне законодавство встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за завдання матеріальної та моральної шкоди настає за наявності всіх основних умов відповідальності: шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою та вина.

Крім того, обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності бездіяльності та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача.

Згідно зі змістом позову заявлена моральна шкода пов`язана саме з ненаданням позивачу вчасної медичної допомоги. Проте службовим розслідуванням, призначеного наказом командира в/ч НОМЕР_1 №31 від 12.01.2022 року, підтверджено факт звернення ОСОБА_1 за медичною допомогою та її отримання 25.11.2020 року (у день отримання травми).

Розслідуванням встановлено, що ОСОБА_2 направив солдата ОСОБА_1 до медичного пункту дивізіону на обстеження. В ході обстеження сержантом ОСОБА_4 , фельдшером медичного пункту реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи, було встановлено попередній діагноз: артралгія гомілкостопного суглобу правої ноги.

Вищевказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи поясненнями ОСОБА_4 і ОСОБА_2 , що зібрані комісією під час проведення службового розслідування, а також записом 25.11.2020 року в журналі амбулаторного прийому військовослужбовців реактивного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , згідно якого визначено діагноз позивача - артралгія гомілкостопного суглобу правої ноги та призначено лікування із визначеними препаратами (а.с.55,58,63).

В подальшому 28.12.2020 року діагноз позивача змінений на зростаючий перелом зовнішньої щиколотки правої гомілки, що підтверджується записами лікаря травматолога в особистій медичній книжці військовослужбовця, куди він також був направлений безпосереднім командиром при повторної скарги на болі.

Таким чином, відсутня бездіяльність відповідача в частині ненадання медичної допомоги військовослужбовцю, що зумовлює відсутність підстав для стягнення з суб`єкта владних повноважень заявленої моральної шкоди.

Вказані обставини свідчать також про відсутність підстав для стягнення матеріальної шкоди у розмірі 3427,30 грн, яку позивач пов`язує з оплатою витрат на лікування на підтвердження чого надав до суду чеки на загальну суму 3427,40 грн, виданих у місті Херсон за період з березня по травень 2021 року, після звільнення його зі служби.

Частиною 1 ст.72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.ст.73,74,75,76 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З урахуванням встановлених фактів суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 3, 6, 7, 8, 9, 12, 241-246 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної і матеріальної шкоди.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва

.