Справа № 380/5451/23
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2023-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/5451/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р.М. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльність та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) 23.03.2023 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач) з такими вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення з ОСОБА_1 повного розрахунку при звільненні з військової служби станом на 03.05.2017 - у день виключення зі списків особового складу та всіх видів забезпечення;

- стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні в сумі 64233 гривні 23 копійки.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач повідомив, що проходив військову службу у підрозділах Державної прикордонної служби України, 03.05.2017 звільнений з військової служби та виключений із списків особового складу. На момент виключення із списків особового складу з ОСОБА_1 не проведений повний розрахунок при звільненні, а саме: індексація грошового забезпечення в сумі 27454,25 грн. за рішенням суду виплачена лише 09.03.2023. З посиланням на норми статті 117 КЗпП України позивач вважає, що період з 09.09.2022 по 09.03.2023 є періодом затримки розрахунку при звільненні з роботи, просить суд стягнути з відповідача середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні в сумі 64233,23 грн.

Суд відкрив провадження в адміністративній справі за цим позовом та вирішив розглянути таку справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, позов не визнає, просить суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі. У відзиві відповідач виклав аргументи щодо дотримання позивачем строку звернення до суду з цим позовам та вважає, що такий заявлено поза межами місячного строку, визначеного частиною п`ятою статті 122 КАС України, просить суд залишити його без розгляду. Також відповідач вважає, що оскільки при нарахуванні та виплаті позивачу належних при звільненні сум не було спору щодо їх розміру, відсутні підстави для застосування до спірних відносин положень статті 117 КЗпП України.

Вирішуючи питання щодо дотримання позивачем строків звернення до суду з цим позовом суд керується такими мотивами: Конституційний Суд України у рішенні №4-рп/2012 від 22.02.2012 вказав, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. Таким чином, для встановлення початку перебігу строку звернення працівника до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Суд враховує, що остаточний розрахунок з ОСОБА_1 при звільненні відбувся 09.03.2023, тому місячний строк звернення до суду з цим позовом спливає 09.04.2023. З цим позовом позивач звернувся до суду 16.03.2023 (позовні матеріали подані до суду поштою), з урахуванням правил обчислення процесуальних строків строк звернення до суду не пропущений, тому підстав для залишення позову без розгляду немає.

Суд з`ясував зміст позовних вимог, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності та встановив такі фактичні обставини справи та відповідні правовідносини:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) проходив військову службу в Державній прикордонній службі України. Відповідно до наказу начальника 7 Карпатського загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України №101о/с від 03.05.2017 молодший сержант ОСОБА_1 , дільничний інспектор прикордонної служби 2 категорії відділення інспекторів дільничних інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ІІІ категорії з 03.05.2017 виключений із списків особового складу загону та всіх видів забезпечення у зв`язку із вибуттям для подальшого проходження військової служби до НОМЕР_3 прикордонного загону (І категорії) м. Старобільськ Східного регіонального управління (І категорії) (а.с.4).

На день виключення зі списків особового складу загону НОМЕР_4 прикордонний Карпатський загін не виплатив ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження нею військової служби. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13.09.2022 у справі №380/8257/22, яке 18.01.2023 набрало законної сили, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю, суд зобов`язав НОМЕР_4 прикордонний Карпатський загін (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 27.07.2016 по 03.05.2017 з урахуванням січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) (а.с. 9-14).

На виконання судового рішення у справі №380/8257/22 відповідач нарахував та виплатив ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення, 09.03.2023 на банківський рахунок позивача надійшли кошти в сумі 27454,25 грн., що підтверджується банківською випискою (а.с.16).

При прийнятті рішення суд керується такими правовими нормами:

Відповідно до пункту 17 частини першої статті 4 та пункту 2 частини першої статті 19 КАС України спори з приводу проходження та звільнення з публічної служби віднесено до юрисдикції адміністративних судів.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 №2232-XII. Згідно з частиною першою статті 2 цього Закону військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Частиною третьою статті 24 Закону №2232-XII закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Указом Президента України від 29.12.2009 №1115/2009 затверджене Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України (далі Положення №1115/2009).

Відповідно до пункту 293 Положення №1115/2009 особа, звільнена з військової служби, на день виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби розраховується за всіма видами належного їй на день звільнення матеріального та грошового забезпеченням.

Частиною першою статті 47 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України, в редакції, чинній на дату отримання індексації та звернення до суду з цим позовом) визначено, що роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Приписами статті 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до статті 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України Про оплату праці від 24.03.1995 № 108/95-ВР за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі Порядок №100).

Відповідно до абзацу 3 пункту 2 розділу ІІ Порядку №100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Пунктом 5 розділу ІV Порядку №100 визначено, що нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Пунктом 8 розділу ІV Порядку №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

При прийнятті рішення суд виходить з таких мотивів:

ОСОБА_1 виключений зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 та всіх видів забезпечення 03.05.2017, станом на цей день відповідач протиправно не виплатив позивачу індексацію грошового забезпечення. Суми індексації грошового забезпечення охоплюються поняттям «всіх сум, що належать працівнику при звільненні» в розуміння статті 116 КЗпП, тому затримка їх виплати є підставою для стягнення з відповідача коштів за затримку розрахунку.

При обчисленні періоду затримки суд враховує, що відповідач фактично виплатив позивачу індексацію грошового забезпечення 09.03.2023 (а.с.16). Період затримки розрахунку при звільненні обчислюється починаючи з першого дня після звільнення до дати остаточного розрахунку. Разом з тим, станом на день виплати позивачу сум індексації грошового забезпечення (09.03.2023) та на дату звернення до суду з цим позовом відповідальність роботодавця за несвоєчасний розрахунок при звільненні чинною редакцією статті 117 КЗпП України обмежена строком - не більш як за шість місяців. Отже, період затримки розрахунку при звільненні, за який належить застосувати фінансову санкцію, слід обчислювати як шість місяців

Відповідно до Індивідуальних відомостей про застраховану особу форми ОК-5 за 2017 рік (а.с.15), розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за два повні місяці перед звільненням становив: за березень 2017 року 13378,04 грн., квітень 2017 року 8269,64 грн., усього 18149,80 грн.; при ділення цієї суми на 2 середньомісячне грошове забезпечення становить 10823,84 грн. Отже, обчислений відповідно до встановлених статтею 117 КЗпП правил середній заробіток за час затримки виплати належних при звільненні з роботи сум складає 64943,04 грн. (10823,84х6).

Підсумовуючи свої висновки, суд задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 повністю, в межах заявленої ним суми 64233,23 грн.

На підставі статті 372 КАС України суд визначає, що на виконання цього рішення суду відповідач при здійсненні виплати позивачу стягненої у цій справі суми коштів повинен здійснити нарахування, утримання, сплату та компенсацію передбачених законодавством податків та обов`язкових зборів.

З огляду на встановлені КАС України правила розподілу судових витрат понесені позивачем витрати стягуються за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.9,19-20,22,90,139,229,241-246,250,251,255,295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з 7 прикордонного Карпатського загону (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) НОМЕР_6 (шістдесят чотири тисячі двісті тридцять три) гривні 23 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 коп.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення, апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Москаль Р.М.