Справа № 200/9652/21
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2023-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 червня 2023 року

м. Київ

справа № 200/9652/21

адміністративне провадження № К/990/21096/23

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Пасічник С.С., перевіривши касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 04.05.2023 у справі №200/9652/21 за позовом Приватного акціонерного товариства «Маріупольській металургійний комбінат імені Ілліча» до Східного межрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків відокремлений підрозділ Державної податкової служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровської області про стягнення заборгованості бюджету із відшкодування податку на додану вартість та пені нарахованої на суму заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

12.06.2023 до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла зазначена касаційна скарга, в якій скаржник, як на підставу для касаційного оскарження судового рішення, посилається на пункт 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України та зазначає про те, що судом апеляційної інстанції застосовано приписи пункту 102.5 статті 102, пунктів 200.15, 200.23 статті 200, підпункту 56.21 пункту 56 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України у подібних правовідносинах без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 12.02.2019 у справі №826/7380/15, від 26.01.2023 у справі №200/9654/21, від 01.04.2021 у справі №280/4453/18, від 03.08.2021 у справі №640/25381/19, від 14.03.2019 у справі №822/553/17, від 15.02.2021 у справі №280/4452/18.

Крім того, позивач зазначає про порушення судом норм частин другої і третьої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

При вирішенні питання про наявність підстав для відкриття касаційного провадження за означеною скаргою, Верховний Суд виходить з такого.

Статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено право на касаційне оскарження.

Частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно з частиною четвертою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Стаття 330 Кодексу адміністративного судочинства України містить вимоги щодо форми та змісту касаційної скарги.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Отже зміст наведених положень процесуального закону свідчить про те, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, в касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Водночас частина третя статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, зокрема, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.

Згідно з приписами статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Наведені положення процесуального закону дають підстави вважати, що суд касаційної інстанції може відкрити касаційне провадження виключно у випадках, передбачених частиною четвертою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, зазначених скаржником у касаційній скарзі. При цьому мотиви особи, що подає касаційну скаргу, щодо незгоди з судовим рішенням мають бути викладені з урахуванням передбачених Кодексу адміністративного судочинства України підстав для його скасування або зміни з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при формуванні відповідного висновку.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України скаржнику слід чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанції було застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; водночас недостатньо самого лише зазначення у ній норми права, щодо правильного застосування якої є висновок Верховного Суду, безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга. Обов`язковою умовою є те, що ця норма матеріального права повинна врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо її застосування ставилося перед судами попередніх інстанцій в межах підстав позову, але суди таким підставам позову не надали оцінки у судових рішеннях, - що може бути визнано як допущення судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права, або надали, як на думку скаржника, неправильно.

При визначенні подібності правовідносин необхідно враховувати суб`єктний склад учасників відносин, зміст правовідносин (права та обов`язки сторін спору); об`єкт і предмет правового регулювання, однаковість матеріально-правового регулювання спірних правовідносин, умови застосування правових норм (зокрема, щодо часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин); предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог, установлені судом фактичні обставини.

Водночас обставини, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, а так само оцінка судами їх сукупності, не можуть вважатися подібністю правовідносин.

Перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що наведене скаржником обґрунтування підстав касаційного оскарження судового рішення не узгоджується із визначеною ним підставою касаційного оскарження - пунктом 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, посилаючись на неврахування судом апеляційної інстанції висновків щодо застосування норм права, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2019 у справі №826/7380/15 та постановах Верховного Суду від 14.03.2019 у справі №822/553/17, від 15.02.2021 у справі №280/4452/18, від 01.04.2021 у справі №280/4453/18, від 03.08.2021 у справі №640/25381/19, від 26.01.2023 у справі №200/9654/21, скаржник не взяв до уваги, що Перший апеляційний адміністративний суд ухвалив оскаржувану постанову від 04.05.2023 із застосуванням правових висновків Великої Палати Верховного Суду та Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, зазначених у постановах від 19.01.2023 у справі №140/1770/19, від 16.02.2023 у справі №803/1149/18, від 02.03.2023 у справі №360/4040/21, від 14.03.2019 у справі №822/553/17, від 22.12.2021 у справі №360/2526/20, від 30.11.2021 у справі №280/2868/20, від 03.11.2021 у справі №0340/1409/18). Зокрема, у своїй постанові від 19.01.2023 Велика Палата Верховного Суду відступила від попередніх правових висновків у частині визначення строку звернення до суду із позовами у спорах про повернення бюджетного відшкодування і стягнення пені.

При цьому аргументацію стосовно помилковості застосування судом апеляційної інстанції цих правових позицій позивач у касаційній скарзі не навів.

Що ж до вказівок скаржника на застосування судом норм права без посилань на висновки у постановах Верховного Суду від 26.01.2023 у справі №200/9654/21, від 12.02.2019 у справі №826/7380/15, від 01.04.2021 у справі №280/4453/18, від 03.08.2021 у справі №640/25381/19, від 14.03.2019 у справі №822/553/17, від 15.02.2021 у справі №280/4452/18, то такі є неприйнятними з огляду на встановлені Першим апеляційним адміністративним судом обставини в ході розгляду справи №200/9652/21 щодо закінчення на момент звернення позивача із позовом про стягнення бюджетного відшкодування та пені до адміністративного суду строків, передбачених як частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, так і статтею 102 Податкового кодексу України.

Відтак касаційна скарга Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» підлягає поверненню як така, що не містить підстав касаційного оскарження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

УХВАЛИВ:

1. Повернути касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 04.05.2023 у справі №200/9652/21 за позовом Приватного акціонерного товариства «Маріупольській металургійний комбінат імені Ілліча» до Східного межрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків відокремлений підрозділ Державної податкової служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровської області про стягнення заборгованості бюджету із відшкодування податку на додану вартість та пені нарахованої на суму заборгованості.

2. Надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги учасникам справи, а касаційну скаргу з доданими до неї матеріалами - скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

СуддяС.С. Пасічник