Справа № 440/9105/22
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2023-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2023 р. Справа № 440/9105/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.11.2022, головуючий суддя І інстанції: І.С. Шевяков, м. Полтава, повний текст складено 29.11.22 по справі № 440/9105/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі також відповідачі), в якій просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо неврахування до заробітної плати для перерахунку пенсії за віком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сум заробітної плати, виплаченої за результатами роботи, згідно з довідкою ЗАТ "Гюмрійський автопарк охорони здоров`я" Республіки Вірменія від 26.03.2021;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області перерахувати пенсію за віком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з врахуванням сум заробітної плати відповідно до довідки ЗАТ "Гюмрійський автопарк охорони здоров`я" Республіки Вірменія від 26.03.2021.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2022 року позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про відмову у призначенні пенсії від 17.02.2022 за № 54.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області перерахувати пенсію за віком ОСОБА_1 з урахуванням сум заробітної плати відповідно до довідки ЗАТ "Гюмрійський автопарк охорони здоров`я" Республіки Вірменія від 26.03.2021.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 992,40 грн.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ГУ ПФУ в Хмельницькій області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, з огляду на порушення судом першої інстанції норм матеріального права.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що у спірних правовідносинах відповідач як територіальний орган виконавчої влади діяв правомірно, оскільки станом на час ухвалення Полтавським окружним адміністративним судом рішення від 29.11.2022 та подання апеляційної скарги у справі (29.12.2022) інформація про отримання відповіді на запит Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 07.04.2022 до Державного фонду соціального страхування Республіки Вірменія про проведення перевірки даних, зазначених у довідці, та надання довідки про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду Республіки Вірменія до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області не надходила.

Позивач та ГУ ПФУ в Полтавській області своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач, ОСОБА_1 , 1960 року народження, є громадянином України, отримує пенсію за віком та перебуває на обліку ГУ ПФУ в Полтавській області.

11.02.2022 позивач звернувся до сервісного центру Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зі заявою про допризначення пенсії /а.с. 60, 61/ та надав довідку про заробітну плату за 1992-2004 роки та про розмір виконаних роботодавцем соціальних внесків від 26.03.2021, видану ЗАТ "Гюмрійський автопарк охорони здоров`я" Республіки Вірменія /а.с. 62-70/.

З урахуванням принципу екстериторіальності, визначеного Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 за № 22-1 (в редакції, чинній на час спірних правовідносин), заяву та документи ОСОБА_1 передано на розгляд ГУ ПФУ в Хмельницькій області.

Рішенням ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 17.02.2022 за № 54 відмовлено у перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" /а.с. 59/.

Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області в рішенні від 17.02.2022 за № 54 зазначило, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж, починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Не погодившись із рішенням пенсійного органу, позивач оскаржив його до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність оскаржуваного рішення пенсійного органу щодо відмови у перерахунку пенсії позивача з підстав відсутності первинних документів, оскільки відсутність у пенсійного органу даних підприємства іншої держави про сплату ним страхових внесків для нарахування пенсії або відомості про сплату внесків не у повному обсязі не може бути підставою для позбавлення особи права на зарахування стажу роботи або врахування розміру виплаченої заробітної плати.

Оскільки суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність рішення пенсійного органу щодо відмови у перерахунку пенсії позивача з підстав відсутності первинних документів, врахувавши те, що оскаржувана відмова у призначенні пенсії не містить інших підстав відмови ніж зазначена, беручи до уваги достатність поданих ОСОБА_1 первинних документів, суд першої інстанції зобов`язав ГУ ПФУ в Хмельницькій області перерахувати пенсію за віком ОСОБА_1 з урахуванням сум заробітної плати відповідно до довідки ЗАТ "Гюмрійський автопарк охорони здоров`я" Республіки Вірменія від 26.03.2021.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до пункту 6 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Статтею 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) передбачено, що пенсійне забезпечення громадян України, що проживають за її межами, провадиться на основі договорів (угод) з іншими державами.

У тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачено інші правила, ніж ті, що містяться у цьому Законі, то застосовуються правила, встановлені цими договорами (угодами).

Згідно зі статтею 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до частин першої, другої статті 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003, № 1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається, в тому числі, і із міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Вимогами статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року передбачено, що пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Статтею 3 Угоди також установлено, що всі витрати, пов`язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає забезпечення. Взаємні розрахунки не проводяться, якщо інше не передбачено двосторонніми угодами.

Згідно зі статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Обрахування пенсії проводиться із заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються у трудовий стаж.

Відповідно до статті 11 Угоди необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані в установленому порядку на території держав-учасниць СНД і держав, які входили в склад СРСР до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав-учасниць Співдружності без легалізації.

Статтею 1 Закону № 1058-IV наведено правове визначення поняття терміну страхового стажу, а саме: страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно із частинами першою, другою статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно з частинами першою, другою статті 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж, починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв. У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

Відповідно до частини четвертої статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачені інші правила, ніж ті, які містяться в цьому законі, то застосовуються правила за цими договорами (угодами).

Згідно з частиною другою статті 6 Угоди "Про гарантії прав громадян держав-учасників Співдружності незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення" від 13.03.1992, укладеної між Україною і Росією, для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди.

Частиною другою статті 4 Угоди "Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників - мігрантів" від 15.04.1994, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, РФ, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України передбачено, що трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

Статтею 3 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року передбачено, що всі витрати, пов`язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає забезпечення. Взаємні розрахунки не проводяться, якщо інше не передбачено двосторонніми угодами.

Статтею 62 Закону № 1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку № 637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 (далі - Порядок № 22-1) передбачено, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією.

Згідно з п. 4.2 Порядку № 22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб до оформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Як убачається з матеріалів справи, позивач з 26.01.2022 отримує пенсію за віком у сумі 1934,00 грн відповідно до Закону № 1058- IV /а.с. 9/.

При цьому під час обчислення пенсії позивачу заробітна плата за період роботи з 1992-2004 роки пенсійним органом зарахована в нульовому значенні.

Як стверджує Головне управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, 07.04.2022 (тобто через 2 місяці після прийняття рішення про відмову позивачу у перерахунку пенсії) пенсійним органом направлено запит до органу Пенсійного фонду Республіки Вірменія про проведення перевірки заробітної плати ОСОБА_1 за період 1992-2004 роки згідно з довідкою про заробітну плату від 26.03.2021, виданою ЗАТ "Гюмрійський автопарк охорони здоров`я".

Колегія суддів, як і суд першої інстанції, відхиляє наведений аргумент Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області в якості обґрунтування правомірності дій щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії, оскільки:

по-перше, доказів направлення запиту (як і самого запиту) суду не надано (ні під час розгляду справи судом першої інстанції, ні при поданні апеляційної скарги);

по-друге, запит направлено вже після прийняття рішення про відмову у перерахунку пенсії, а не під час розгляду заяви про перерахунок пенсії.

Водночас з довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 26.03.2021 за 1992-2004 роки вбачається, що позивач дійсно працював в ЗАТ "Гюмрійський автопарк охорони здоров`я", отримуючи заробітну плату з січня 1992 року по грудень 2004 року. Довідка видана на підставі відомостей заробітної плати за 1992-2004 роки /а.с. 65-69/.

Крім того, у довідці від 21.12.2021 за № 23-016830 "Про соціальні внески, які виконані страхувальником" зазначено, що страхувальник ЗАТ "Гюмрійський автопарк охорони здоров`я" сплатив 5471300 вірменських драмів в рахунок соціальних внесків за період роботи ОСОБА_1 в ЗАТ "Гюмрійський автопарк охорони здоров`я" /а.с. 62-64/.

Відповідачами будь-яких посилань на невідповідність довідки чинному законодавству (або її недостовірності) не наведено.

Твердження відповідача, що довідка не підтверджена первинними документами, не може бути підставою для настання для позивача несприятливих наслідків, з урахуванням того, що сам пенсіонер вчинив усі необхідні дії для призначення пенсії з урахуванням заробітної плати за відповідний період.

Судом установлено, що позивачем для перерахунку пенсії надавалась трудова книжка серії НОМЕР_1 , яка оформлена належним чином, що ніким не спростовано /а.с. 49/.

Також позивачем надана згадана довідка про заробітну плату для перерахунку пенсії від 26.03.2021 за 1992-2004 роки, видана ЗАТ "Гюмрійський автопарк охорони здоров`я", з якої вбачається, що позивач дійсно працював на вказаному підприємстві, отримуючи заробітну плату з січня 1992 року по грудень 2004 року. Довідка видана на підставі відомості заробітної плати за 1992-2004 роки.

Отже відповідачем не доведено та не встановлено судом факту подання позивачем документів, які містять недостовірні відомості, а період роботи позивача в ЗАТ "Гюмрійський автопарк охорони здоров`я", зазначений у довідках, узгоджується зі записами у трудовій книжці ОСОБА_1 , а тому позивач не може бути позбавлений права на врахування заробітної плати за період з 1992 по 2004 роки для обчислення пенсії.

Колегія суддів ураховує, що положення наведених вище міжнародних договорів розповсюджується також і на питання, пов`язані зі зарахуванням періодів роботи на території інших держав до страхового стажу та обчислення пенсій, пов`язаних із їх перерахунком. Діюче в Україні пенсійне законодавство передбачає, що у разі, якщо пенсія призначена на території України, а особа працювала на території Республіки Вірменія або на підприємстві зареєстрованому на території Республіки Вірменія після 13.03.1992, то цей стаж має враховуватись на території України як власний страховий (трудовий стаж), хоча пенсійні внески можуть сплачуватись у Вірменії. Тобто існує гарантія врахування страхового стажу кожної із сторін при призначенні пенсії на її території без перерахування страхових внесків.

Відповідач, заперечуючи проти позову, зазначив, що для зарахування заробітної плати за спірні періоди роботи позивача необхідною та обов`язковою умовою є сплата страхових внесків за вказаний період.

Проте відсутність у пенсійного органу даних підприємства іншої держави про сплату ним страхових внесків для нарахування пенсії або відомості про сплату внесків не у повному обсязі не може бути підставою для позбавлення особи права на зарахування стажу роботи або врахування розміру виплаченої йому заробітної плати.

Цей висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 27.03.2018 у справі № 208/6680/16-а (2а/208/245/16), від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а.

Оскільки права позивача порушені не діями пенсійного органу, а рішенням від 17.02.2022 № 54, суд першої інстанції, керуючись частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшов обґрунтованого висновку, що належним та необхідним способом захисту порушеного права позивача є визнання протиправним та скасування рішення про відмову у призначенні пенсії від 17.02.2022 № 54 Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

При цьому за приписами частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оскільки рішення пенсійного органу щодо відмови у перерахунку пенсії позивача з підстав відсутності первинних документів визнано судом протиправним, враховуючи те, що оскаржувана відмова у призначенні пенсії не містить інших підстав відмови ніж зазначена, беручи до уваги достатність поданих ОСОБА_1 первинних документів, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що належним способом захисту прав позивача є саме зобов`язання ГУ ПФУ в Хмельницькій області перерахувати пенсію за віком ОСОБА_1 з урахуванням сум заробітної плати відповідно до довідки ЗАТ "Гюмрійський автопарк охорони здоров`я" Республіки Вірменія від 26.03.2021.

Доводи ГУ ПФУ в Хмельницькій області, наведені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Висновки суду першої інстанції узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду, на які посилається відповідач в апеляційній скарзі, та з урахуванням встановлених у цій справі обставин і змісту спірних правовідносин їм не суперечать.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно установив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Ураховуючи положення статті 139 КАС України, підстави для зміни розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. 139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.11.2022 по справі № 440/9105/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді О.А. Спаскін О.В. Присяжнюк