Справа № 420/18289/22
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2023-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/18289/22

Головуючий І інстанції: Радчук А.А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Косцової І.П., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2023 року (м.Одеса, дата складання повного тексту рішення - 16.02.2023р.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

15.12.2022р. ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ГУ ДМС в Одеській області, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 17.07.2020р., яким скасовано рішення ВГІРФО ГУ МВС України в Одеській області від 03.02.2005р. про набуття громадянства України за територіальним походженням.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.07.2020р. ГУ ДМС в Одеській області було прийнято рішення про припинення громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_1 , у зв`язку із тим, що в матеріалах справи були відсутні підстави, з якими законодавство пов`язує належність особи до громадянства України. Між тим, позивач наголошує, що ГУ ДМС в Одеській області не зазначено, які саме порушення було допущено нею під час подання документів для оформлення набуття громадянства за територіальним походженням, а також не надано належних та достатніх доказів на підтвердження факту надання нею неправдивих відомостей чи фальшивих документів.

Представник відповідача надав до суду 1-ї інстанції письмовий відзив, у якому позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2023 року (ухваленим в порядку спрощеного (письмового) провадження) позов ОСОБА_1 - задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ДМС в Одеській області від 17.07.2020р., яким скасовано рішення УМВС України в Одеській області від 03.02.2005р. про набуття громадянства України за територіальним походженням позивача. Стягнуто з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 992,40 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач 21.03.2023р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення, порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.02.2023р. та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

30.03.2023р. матеріали справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22.03.2023р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ГУ ДМС в Одеській області та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження.

31.03.2023р. до суду апеляційної інстанції надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач заперечував щодо її задоволення, посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів та просив оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційні скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, можуть бути розглянуті судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.308 КАС України).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, виступи сторін, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини.

20.01.2005р. до ВГІРФО УМВС України в Одеській області звернулася із заявою про набуття громадянства за територіальним походженням громадянка Вірменії ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ). У даній заяві від 20.01.2005р. ОСОБА_2 одночасно просила оформити набуття громадянства України за територіальним походженням, її неповнолітнім дітям: ОСОБА_1 та ОСОБА_3

03.02.2005р., за рішенням ВГІРФО УМВС України, громадяни Республіки Вірменія ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) набули громадянства України.

Позивач - ОСОБА_1 має паспорт громадянина України, виданий Іллічівським МВ ГУ ДМС в Одеській області 08.06.2005р., а також 30.09.2014р. була документована паспортом громадянки України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , терміном дії до 30.09.2024р.

06.12.2022р., з метою уточнення інформації щодо документування паспортами громадянина України та справи про набуття громадянства за територіальним походженням, представником позивача направлено адвокатський запит за №760 до ГУ ДМС в Одеській області, в якому просив повідомити чи було прийнято ГУ ДМС в Одеській області будь-яке рішення відносно ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про скасування громадянства України.

У разі прийняття рішення про скасування громадянства України ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), представник позивача просив також надати завірені копії подання (рішення) ГУ ДМС в Одеській області про скасування громадянства України позивача, засвідчену належним чином копію справи про набуття громадянства України, що стала підставою для набуття громадянства та надати заяву про видачу паспорта громадянина України (Форми №1) ОСОБА_1 .

Зі змісту вказаного адвокатського запиту вбачається, що питання щодо наявності такого рішення про скасування громадянства України позивача виникло внаслідок набрання законної сили рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року по справі №420/6024/21 за позовом ОСОБА_3 до ГУ ДМС в Одеській області. Рішенням суду визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ДМС в Одеській області від 17.07.2020р., яким скасовано рішення УМВС України в Одеській області від 03.02.2005р. про набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_3

06.12.2022р. листом ГУ від 13.12.2022р. №5100.4.5-10893/51.1-22 ГУ ДМС в Одеській області повідомило представника ОСОБА_3 про те, що в ході перевірки встановлено, що в матеріалах справи відсутні документи, які є підставою для набуття громадянства України. У зв`язку із чим, згідно з рішенням ГУ ДМС України в Одеській області від 17.07.2020р., оформлено припинення громадянства України ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) у відповідності до ст.21 Закону України «Про громадянство України».

Не погоджуючись із правомірністю винесеного відповідачем рішення, позивачка звернулася до суду з даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та повністю задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог та, відповідно, із неправомірності спірних дій та рішення ГУ ДМС в Одеській області.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали даної справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх обґрунтованими, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено те, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.26 Конституції України, іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі ж обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Кожному хто на законних підставах перебуває на території України, гарантуються свобода пересування, вільний вибір місця проживання, а також право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом (ч.1 ст.33 Конституції України).

Так, правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, а також повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій або ж бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначено Законом України «Про громадянство України» від 18.01.2001р. №2235-III

За приписами п.2 ст.6 Закону №2235-III, громадянство України набувається, серед іншого, за територіальним походженням.

Згідно з ч.1 ст.8 Закону №2235-III, особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або ж постійно проживали до 24.08.1991р. на території, яка стала територією України у відповідності до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки, і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

У той же час, за приписом п.2 ч.1 ст.19 Закону №2235-III, підставами для втрати громадянства України є, зокрема, набуття особою громадянства України на підставі ст.9 цього Закону внаслідок обману, свідомого подання неправдивих відомостей або фальшивих документів.

Відповідно до ст.21 Закону №2235-III, рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується, якщо особа набула громадянство України відповідно до ст.ст.8 та 10 цього Закону шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

Тобто, підставою для скасування рішення про оформлення набуття громадянства України, у відповідності до ст.21 Закону №2235-III, можуть бути протиправні дії особи, яка звернулась за оформленням набуття громадянства, зокрема обман, подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

Вказані обставини повинні бути підтверджені відповідними документами, які свідчать, серед іншого, про факт подання особою свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів. Окрім того, встановленню підлягають також факти, підтверджуючі провину або злочинний намір, подачу завідомо хибних відомостей, обман заявника при отриманні ним паспорта громадянина України.

Разом із тим, перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, процедуру подання документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України визначено «Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень» (затв. Указом Президента України від 27.03.2001р. №215 в редакції Указу Президента України від 27.06.2006р. №588/2006).

Як передбачено п.38 Порядку №215 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), у разі відсутності документів про постійне проживання на територіях, зазначених у абзаці першому п.22 цього Порядку, або ж документів, що підтверджують родинні стосунки, подається відповідне рішення суду.

Відповідно до п.88 Порядку №215 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) для скасування рішень про оформлення набуття громадянства України згідно зі ст.21 Закону №2235-III територіальними органами ДМС України, дипломатичними представництвами чи консульськими установами України готуються такі документи:

а) подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України;

б) документи, які підтверджують, що особа набула громадянство України за територіальним походженням (ст.8 Закону) або була поновлена у громадянстві України (ст.10 Закону) шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянства України: довідка територіального органу ДМС України, дипломатичного представництва чи консульської установи про те, що іноземець, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, не подав документ про припинення цього громадянства, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації його громадянином України, а незалежні від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства не існують (ч.5 ст.8 та ч.2 ст.10 Закону); інформація територіального органу Державної міграційної служби України про те, що іноземець, який подав декларацію про відмову від іноземного громадянства, не повернув паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави (ч.8 ст.8 та ч.7 ст.10); інформація про те, що на момент реєстрації громадянином України існували підстави, за наявності яких особа не поновлюється у громадянстві України (ч.ч.1 та 2 ст.10 з урахуванням ч.5 ст.9 Закону; ч.5 ст.10 Закону); інформація про інші неправдиві відомості та фальшиві документи, які були подані для набуття громадянства України відповідно до ст.ст.8 та 10 Закону, або інформація про приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України відповідно до ст.ст.8 та 10 Закону.

Пунктом 96 Порядку №215 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України у випадках, передбачених ст.21 Закону, стосовно особи, яка проживає в Україні, готується територіальним підрозділом ДМС України, до якого цією особою подавалися документи стосовно оформлення набуття громадянства України.

Подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України разом із документами, передбаченими пп. «б» п.88 цього Порядку, надсилається до територіального органу ДМС України.

За правилами п.97 вказаного Порядку, рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується керівником територіального органу ДМС України або його заступником.

Повідомлення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України у тижневий строк надсилається до територіального підрозділу ДМС України, яким було внесено подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України.

Територіальний підрозділ ДМС України не пізніш як у тижневий строк з дня одержання повідомлення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України повідомляє про це відповідну особу у письмовій формі із зазначенням причин скасування такого рішення.

Враховуючи наведені норми законодавства та встановлені судом першої інстанції обставини справи, колегія суддів погоджується з висновками суду, що відповідач не надав доказів, які б свідчили про подання позивачем свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів чи приховування останнім будь-якого суттєвого факту, за наявності якого позивач не міг набути громадянство України та зазначив їх у оскарженому рішенні.

Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої апеляційної скарги, судова колегія виходить із такого.

Позивач набула громадянство України будучи неповнолітньою дитиною згідно з прийнятим рішенням УМВС України в Одеській області від 03.02.2005р. на підставі поданої заяви її матір`ю - ОСОБА_2

08.06.2005р. позивач документована паспортом громадянина України, у зв`язку із досягнення віку та на підставі довідки про набуття громадянства. Орган, що видав паспорт - Іллічівський МВ ГУ ДМС України в Одеській області.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 отримала середню освіту, закінчивши у 2007р. ЗОШ І-ІІІ ступенів за профільним навчанням №7 м.Іллічівськ Одеської області та навчалася в Одеському інституті МАУП. При цьому, позивач має сина - ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), який є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 терміном дії до 07.12.2025р. та довідкою №386695 про реєстрацію особи громадянином України.

30.09.2014р. позивач отримала паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 , терміном дії до 30.09.2024р. Орган, що видав паспорт - 5120 (територіальний підрозділ ГУ ДМС в Одеській області).

Окрім того, слід звернути увагу на той факт, що з моменту отримання позивачем громадянства України та протягом тривалого часу вона неодноразово зверталася до територіального підрозділу (Іллічівський МВ ГУ ДМС України в Одеській області) або ж територіального органу (ГУ ДМС в Одеській області) задля отримання документів та ніяких перешкод у неї не виникало.

Втім, у відповідності до подання від 17.07.2020р., яким було оформлено оскаржуване рішення, рішення УМВС України в Одеській області від 03.02.2005р про набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_1 скасовано у зв`язку з тим, що в матеріалах справи відсутні підстави з якими Закон пов`язує належність особи до громадянства України.

Інших мотивів (підстав) прийняття такого рішення не зазначено.

А тому, дослідивши спірне рішення, суд 1-ї інстанції дійшов цілком вірного висновку, що воно є необґрунтованим та невмотивованим.

Судова колегія наголошує, що обов`язок доказування або виправлення помилок та недоліків (у випадку якщо такі мали місце) покладається виключно на державний орган, що приймав рішення, та ні в якому разі не є підставою для обмеження у правах та свободах, або незаконному позбавленню громадянства України.

Конституційним Судом України у Рішенні від 16.04.2009р. №7-рп/2009 висловлено правову позицію, за якою рішення суб`єкта владних повноважень повинні бути гарантією стабільності суспільних відносин, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Однак, доводи апеляційної скарги ГУ ДМС в Одеській області взагалі не містять належних та документально підтверджених міркувань, які б спростовували вказані вище висновки суду.

Колегія судів погоджується з висновком суду 1-ї інстанції, що на момент звернення матері ОСОБА_1 із заявою про набуття громадянства України за територіальним походженням жодних недоліків у поданих нею документах та недостовірних відомостей в них уповноваженим органом встановлено не було.

Таким чином, оскільки доказів набуття ОСОБА_1 громадянства України шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів суб`єктом владних повноважень не надано, судова колегія доходить висновку, що відповідач скасував рішення про оформлення набуття громадянства України за відсутності правових підстав.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.05.2020р. у справі №808/3470/17, від 21.08.2020р. у справі №520/2915/19 та від 21.03.2023р. у справі №420/7530/21, які колегія суддів вважає застосовними і в даній справі, позаяк правовідносини у цих справах є подібними, тобто є усталеною практикою Верховного Суду.

Суд апеляційної інстанції вважає, що при прийнятті спірного рішення відповідачем не було дотримано одного із елементів критерію «необхідності у демократичному суспільстві», а саме принципу пропорційності, який, в свою чергу, вимагає встановлення балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень, що призвело до негативних наслідків для позивача за відсутності будь-якої вини останнього.

Враховуючи викладене, колегія суддів не знаходить підстав для скасування судового рішення з мотивів, наведених в апеляційній скарзі відповідача.

Слід також зазначити про те, що за правилами ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно зі ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За правилами ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову, що, у свою чергу, не було відповідним чином реалізовано апелянтом при розгляді справи в судах обох інстанцій.

Таким чином, судова колегія доходить висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж в апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п.58 рішення у справі «Серявін та інші проти України»).

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші зазначені в апеляційній скарзі аргументи відповідача, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, згідно зі ст.316 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.308,310,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2023 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено: 22.06.2023р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: І.П. Косцова

В.О. Скрипченко