Справа № 280/3377/23
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2023-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

22 червня 2023 року Справа № 280/3377/23 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., розглянув в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу Головного управління ДПС у Запорізькій області (пр. Соборний, 166, м. Запоріжжя, 69107) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі - позивач) до ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якій позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 податковий боргу сумі 6 817,68 грн., з яких : 5 283,60 грн. по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування , які зарахувати: р/р UA0008479; отримувач - ГУК у Запорізький області/ТГ м. Запоріжжя, код отримувача - 37941997, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП) МФО 899998, код класифікації доходів бюджету 11010500; 1 534,08 грн. по військовому збору , які зарахувати: р/р UA1008001; отримувач - ГУК у Запорізький області/Запорізька область, код отримувача - 37941997, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП) МФО 899998, код класифікації доходів бюджету 11011001.

Позовні вимоги обґрунтовані Податковим кодексом України та зазначено, що за відповідачем обліковується податковий борг з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються за результатами річного декларування у розмірі 5283,60 грн. та з військового збору у розмірі 1534,08 грн. Вказує, що у зв`язку з несплатою платником податків винесених та узгоджених сум податкових зобов`язань, контролюючим органом вживались заходи щодо стягнення податкової заборгованості у встановленому законодавством порядку, проте борг у добровільному порядку відповідачем не сплачений, а тому підлягає примусовому стягненню у судовому порядку. На підставі викладеного, просить стягнути з відповідача податковий борг.

Ухвалою суду від 30.05.2022 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні). Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

Відповідач подала до суду відзив на позовну заяву, де зазначила, що нею у 2013 році підприємницьку діяльність було припинено і у контролюючого органу не виникало ніяких претензій щодо несплати податкових зобов`язань. Просить у задоволенні позову відмовити..

Дослідивши та оцінивши докази, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 була зареєстрована як фізична особа-підприємець 3008.2011, номер запису:0065986 за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно із відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 28.05.2013 було здійснено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , номер запису: 5065986, підстава: власне рішення.

Станом на день складання позовної заяви за ОСОБА_1 рахується податковий борг з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються за результатами річного декларування у розмірі 5283,60 грн. та з військового збору у розмірі 1534,08 грн.

Заборгованість з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються за результатами річного декларування виникла внаслідок визначення податкових зобов`язань по податку на доходи фізичних осіб та застосовано штрафні санкції за неподання звітності та несвоєчасну сплату податкових зобов`язань, а саме за: податковим повідомленням-рішенням від 13.04.2018 № , яким визначено платнику штрафні санкції за неподання декларації у розмірі 170 грн.; податковим повідомленням-рішенням від 13.04.2018 № , яким визначено платнику податкові зобов`язання у розмірі 4653,13 грн., з яких сума основного платежу 3722,50 грн. та сума штрафної санкції 930,63 грн.; сума несплаченої пені у розмірі 460,47 грн.

Окрім того, стосовно ОСОБА_1 було проведено невиїзну позапланову документальну перевірку з питання своєчасності декларування та сплати доходів фізичних осіб, а саме доходу отриманого у спадщину від фізичної особи, що не є членом сім`ї першого ступеня споріднення, та винесено податкове повідомлення-рішення від 13.04.2018 № , яким визначено платнику податкові зобов`язання у розмірі 1395,94 грн., з яких сума основного платежу 1116,75 грн., сума штрафних санкцій 279,19 грн. Також за відповідачем обліковується сума несплаченої пені у розмірі 138,14 грн.

У зв`язку з тим, що відповідач добровільно не сплатив вказані суми заборгованості у встановлені законодавством строки, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відомості про стан заборгованості підтверджуються довідкою ГУ ДПС у Запорізькій області про стан заборгованості, обліковими картками платника податків.

Вирішуючи спір, суд застосовує такі норми права:

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З аналізу апеляційної скарги встановлено, що спірним, в контексті розгляду даної справи є висновок суду першої інстанції про неузгодженість податкового зобов`язання в частині нарахованої на підставі податкового повідомлення рішення (форма Ш) від 15.12.2018 № штрафної санкції за затримку сплати податку на доходи фізичних осіб у зв`язку з тим, що вказане податкове повідомлення-рішення не направлялося податковим органом за адресою місця проживання відповідача та є неналежним чином врученим в розумінні ст. 42 ПК України.

Надаючи оцінку вказаним висновкам суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає таке.

Згідно ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Усі громадяни щорічно подають до податкових інспекцій за місцем проживання декларації про свій майновий стан та доходи за минулий рік у порядку, встановленому законом.

Відповідно до п.п.4.1.4 п.4.1 ст.4 ПК України основним принципом податкового законодавства є презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акту, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Відповідно до ст. 45 ПК України, платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу.

Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.

Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.

Відповідно до п. 42.2. ст.42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, зокрема, за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Відповідно до п. 63.5 ПК України всі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до п.70.7. ПК України фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до п. 58.3 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

За змістом п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

З вищенаведених правових норм вбачається, що податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі, коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Разом з тим, суд зазначає, що податкова вимога (яка надсилається в порядку, визначеному для надсилання податкового повідомлення-рішення) повинна бути надіслана контролюючим органом на адресу за місцем проживання платника податків або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи. В протилежному випадку, у разі допущення контролюючим органом помилки при відправленні такої вимоги, зокрема, в частині невірного зазначення адреси платника податків, така вимога вважається неврученою платнику податків, а платник податків не повідомлений належним чином про наявність податкового зобов`язання.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10 червня 2021 року по справі №826/14316/18.

Судом з матеріалів справи встановлено, що будучи фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 була визначена податкова адреса - АДРЕСА_2 , що підтверджується відомостями, наявними в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Проте 28.05.2013 проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Згідно із відомостями Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради про місце проживання, наданими позивачем до матеріалів справи, зареєстрованою адресою місця проживання ОСОБА_1 являється - АДРЕСА_3 .

Тобто, вказана адреса була відома податковому органу на момент надсилання податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги.

Таким чином податковою адресою (місцезнаходженням) фізичної особи платника податків ОСОБА_1 на момент виникнення спірних правовідносин була адреса: АДРЕСА_3 .

Однак, ППР 13.04.2018 № , від 13.04.2018 № та від 13.04.2018 № , у зв`язку з його направленням на адресу, яка значилась в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, на час реєстрації відповідачці як ФОП - АДРЕСА_2 , замість дійсної адреси місцезнаходження - б- АДРЕСА_3 , відповідачкою не отримане та повернуто з причин закінчення терміну зберігання.

Верховний Суд в постанові від 08.08.2018 по справі №812/41/17 зазначив, що юридичним фактом, з настанням якого законодавець пов`язує реалізацію права контролюючого органу на примусове стягнення податкового боргу, у тому числі шляхом звернення до суду, є дотримання таких умов: надіслання платнику податкової вимоги рекомендованим листом з повідомленням про вручення чи вручення її особисто платнику або його законному чи уповноваженому представникові; сплив строку у 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

В постанові від 10.06.2021 по справі № 826/14316/18 (провадження № К/9901/4565/20) Верховний Суд вказав, що податкова вимога (яка надсилається в порядку, визначеному для надсилання податкового повідомлення-рішення) повинна бути надіслана контролюючим органом на адресу за місцем проживання платника податків або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи; в протилежному випадку, у разі допущення контролюючим органом помилки при відправленні такої вимоги, зокрема, в частині невірного зазначеної адреси платника податків, така вимога вважається неврученою платнику податків, а платник податків не повідомлений належним чином про наявність податкового зобов`язання.

Судом встановлено, що позивачем податкова вимога форми «Ф» від 23.08.2018 № 26486-50/829 була надіслана ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_4 , відповідачкою не отримане та повернуто з причин закінчення терміну зберігання.

Жодних пояснень щодо надіслання податкової вимоги за вищевказаною адресою позивачем, як суб`єктом владних повноважень, не зазначено.

За таких підстав, оскільки податкова вимога, податкові повідомлення-рішення направлялися на адресу, за якою відповідач не зареєстрований, вказані рішення податкового органу вважаються не врученими, а відповідач ОСОБА_1 , вважається не повідомленим про наявність податкового зобов`язання.

При цьому, факт узгодження податкового зобов`язання має наслідком обов`язок платника податку сплатити таке зобов`язання у встановлений законом строк.

Разом з тим, оскільки податкові повідомлення-рішення, податкова вимога направлялися не за місцем реєстрації відповідача та отримані не були, сума заборгованості у розмірі грн., яка заявлена до стягнення, не може вважатися узгодженою та не набула статусу податкового боргу.

Вказане узгоджується також із позицією Верховного Суду, висловлену в постанові від 22.07.2022 по справі №2340/4232/18.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Разом з тим, податковим органом не надано будь-яких доказів реєстрації ОСОБА_1 за даною адресою у період виникнення податкового боргу.

Також суд зазначає, що за загальним правилом невиконання платником податків обов`язку щодо повідомлення контролюючого органу про зміну ним місця проживання позбавляє його можливості посилатися у відповідному спорі на обставини невручення йому відповідних документів, якщо буде встановлено, що такі документи були направлені на визначену скаржником при взятті на облік адресу.

Водночас, на суду, такі негативні наслідки не можуть бути поширені на випадок, коли контролюючий орган станом на дату надіслання відповідних документів володіє достовірною інформацією про зареєстровану адресу місця проживання, або ж про фактичне місце проживання, відмінне від адреси реєстрації, в тому числі, за наслідками отримання таких відомостей від інших державних органів в порядку обміну інформацією.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18 листопада 2021 року у справі № 460/5355/20.

Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку про неузгодженість податкового зобов`язання, оскільки ППР та податкова вимога не направлялись за адресою місця проживання відповідача та не є належним чином врученим в розумінні ст. 42 ПК України.

Такі дії (бездіяльність) контролюючого органу унеможливили вчасне використання платником податків встановлених законом способів захисту своїх прав шляхом оскарження в адміністративному/судовому порядку податкових повідомлень-рішень, а відтак, нараховані суми податкових зобов`язань та сума податкового боргу не можуть вважатися узгодженими, та, як наслідок, не можуть бути стягнуті в примусовому порядку судовим рішенням.

З огляду на наведені обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 139, 242-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви Головного управління ДПС у Запорізькій області (пр. Соборний, 166, м. Запоріжжя, 69107) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення податкового боргу відмовити повністю.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 22.06.2022.

Суддя А.В. Сіпака