Справа № 300/299/23
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2023-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2023 рокуЛьвівСправа № 300/299/23 пров. № А/857/6290/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській обл. на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.03.2023р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській обл., Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській обл., Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській обл. про визнання протиправним рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, спонукання до вчинення певних дій (суддя суду І інстанції: Гомельчук С.В.; час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 06.03.2023р. м.Івано-Франківськ; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

30.01.2023р. (згідно з відомостями реєстраційної позначки суду першої інстанції) позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління /ГУ/ Пенсійного фонду /ПФ/ України в Закарпатській обл. та ГУ ПФ України в Харківській обл. № 68 від 13.04.2022р., отримане листом ГУ ПФ України в Івано-Франківській обл. № 0900-0214-8/14385 від 04.05.2022р.;

зобов`язати ГУ ПФ України в Івано-Франківській обл. зарахувати ОСОБА_1 :

до загального страхового стажу періоди роботи з 01.03.2007р. по 06.02.2008р., з 01.03.2008р. по 20.02.2009р., з 21.04.2009р. по 12.02.2010р. у ТзОВ «ЗапСиббурнефть», з 13.02.2010р. по 13.03.2010р., з 07.06.2010р. по 18.08.2010р. у ТзОВ «Буринжениринг» та з 29.03.2011р. по 31.12.2011р., з 01.07.2012р. по 31.12.2012р., з 01.07.2013р. по 31.12.2013р., з 01.10.2015р. по 31.12.2015р., з 01.07.2016р. по 31.12.2016р., з 14.07.2017р. по 31.12.2017р. у ТзОВ «Инк-Сервис»;

до пільгового стажу за Списком № 2 періоди його роботи з 01.10.2003р. по 24.07.2005р. у Прикарпатському управлінні бурових робіт Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ «Укрнафта», з 01.03.2007р. по 06.02.2008р., з 01.03.2008р. по 20.02.2009р., з 21.04.2009р. по 12.02.2010р. у ТзОВ «ЗапСиббурнефть», з 13.02.2010р. по 13.03.2010р., з 07.06.2010р. по 18.08.2010р. у ТзОВ «Буринжениринг» та з 29.03.2011р. по 15.03.2012р., з 05.04.2012р. по 13.03.2013р., з 25.04.2013р. по 06.04.2014р., з 27.05.2014р. по 04.09.2014р., з 30.09.2014р. по 01.05.2015р., з 15.06.2015р. по 10.06.2016р., з 11.06.2016р. по 06.06.2017р., з 14.07.2017р. по 11.07.2018р., з 13.07.2018р. по 12.07.2019р., з 27.08.2019р. по 11.06.2020р. у ТзОВ «Инк-Сервис»;

зобов`язати ГУ ПФ України в Івано-Франківській обл. призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 04.04.2022р., тобто, з дня звернення за пенсією;

стягнути з відповідача судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 1073 грн. 60 коп. (а.с.2-11).

Розгляд цієї справи, що віднесена процесуальним законом до справ незначної складності, проведено судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (в письмовому провадженні) за наявними матеріалами (а.с.67 і на звороті).

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.03.2023р. заявлений позов задоволено частково; визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФ України в Закарпатській обл. та ГУ ПФ України в Харківській обл. № 68 від 13.04.2022р.; зобов`язано ГУ ПФ України в Закарпатській обл. та ГУ ПФ України в Харківській обл. зарахувати до загального страхового стажу періоди роботи ОСОБА_1 з 19.01.2007р. по 06.02.2008р., з 01.03.2008р. по 20.02.2009р., з 21.04.2009р. по 12.02.2010р. у ТзОВ «ЗапСиббурнефть»; з 13.02.2010р. по 13.03.2010р., з 07.06.2010р. по 18.08.2010р. у ТзОВ «Буринжениринг» та з 29.03.2011р. по 15.03.2012р., з 05.04.2012р. по 13.03.2013р., з 25.04.2013р. по 06.04.2014р., з 27.05.2014р. по 04.09.2014р., з 30.09.2014р. по 01.05.2015р., з 15.06.2015р. по 10.06.2016р., з 11.06.2016р. по 06.06.2017р., з 14.07.2017р. по 11.07.2018р., з 13.07.2018р. по 12.07.2019р., з 27.08.2019р. по 11.06.2020р. у ТзОВ «Инк-Сервис» та до пільгового стажу періоди роботи з 01.10.2003р. по 24.07.2005р. у Прикарпатському управлінні бурових робіт ПАТ «Укрнафта», з 19.01.2007р. по 06.02.2008р., з 01.03.2008р. по 20.02.2009р., з 21.04.2009р. по 12.02.2010р. у ТзОВ «ЗапСиббурнефть»; з 13.02.2010р. по 13.03.2010р., з 07.06.2010р. по 18.08.2010р. у ТзОВ «Буринжениринг» та з 29.03.2011р. по 15.03.2012р., з 05.04.2012р. по 13.03.2013р., з 25.04.2013р. по 06.04.2014р., з 27.05.2014р. по 04.09.2014р., з 30.09.2014р. по 01.05.2015р., з 15.06.2015р. по 10.06.2016р., з 11.06.2016р. по 06.06.2017р., з 14.07.2017р. по 11.07.2018р., з 13.07.2018р. по 12.07.2019р., з 27.08.2019р. по 11.06.2020р. у ТзОВ «Инк-Сервис» і повторно розглянути заяву від 04.04.2022р., із урахування висновків суду, зазначених у цьому рішенні; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФ України в Закарпатській обл. на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в сумі 429 грн. 44 коп.; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФ України в Харківській обл. на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в сумі 429 грн. 44 коп. (а.с.91-97).

Не погодившись із винесеним рішенням суду, його оскаржив відповідач ГУ ПФ України в Закарпатській обл., який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до помилкового вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заявленого позову відмовити у повному обсязі (а.с.109-110).

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що періоди роботи на території держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав /СНД/, починаючи з 01.01.2004р., можливо зарахувати до страхового стажу на підставі довідок про заробітну плату, в яких наявна інформація про сплату страхових внесків до відповідних фондів держав-учасниць СНД.

Оскільки позивачем не надано підтверджуючих документів про сплату страхових внесків (зборів) до відповідного фонду держави СНД за періоди роботи, тому зазначені періоди роботи не підлягають зарахуванню як страховий стаж позивача.

Також позивачем не надано документів, які підтверджують право на пільгове пенсійне забезпечення (атестація робочих місць, робіт, професій і посад, працівникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення, довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній), відповідно до вимог Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затв. постановою Кабінету Міністрів /КМ/ України № 637 від 12.08.1993р., та Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992р. (відсутня довідка ПФ російської федерації /рф/ про сплату страхових внесків за вищевказані періоди та інформація про те, що посади слюсаря з обслуговування бурових та машиніста бурильних установ відносяться до професій і посад, працівникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення).

Позивачем ОСОБА_1 скеровано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції обрав неправильний спосіб захисту прав та інтересів позивача, помилково вийшов за межі позовних вимог, через що просить рішення суду скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог та виходу за межі позову, ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі (а.с.136-144).

Інші учасники справи не подали до суду апеляційної інстанції відзиви на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2023р. апеляційну скаргу ГУ ПФ України в Харківській обл. на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.03.2023р. у справі № 300/299/23 повернуто скаржнику через відсутність власноручного підпису її автора (а.с.118-120).

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, 04.04.2022р. позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до відповідача ГУ ПФ України в Івано-Франківській обл. із заявою про призначення пенсії за віком за Списком № 2.

Після опрацювання системою поданої заяви, згідно з принципом екстериторіальності, органом, що призначає пенсію, визначено відповідачів ГУ ПФ України в Закарпатській обл. та ГУ ПФ України в Харківській обл.

Рішенням ГУ ПФ України в Закарпатській обл. та ГУ ПФ України в Харківській обл. № 68 від 13.04.2022р. позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з підстав відсутності у позивача необхідного страхового та спеціального (пільгового) стажу роботи. У вказаному рішенні зазначено, що страховий стаж позивача становить 25 років 11 місяців 26 днів, в тому числі пільговий стаж - 07 років 11 місяців 26 днів. До страхового стажу не зараховано періоди роботи з 02.03.2007р. по 20.02.2009р., з 21.04.2009р. по 12.02.2010р. у ТзОВ «ЗапСиббурнефть», з 13.02.2010р. по 13.03.2010р., з 07.06.2010р. по 18.08.2010р. у ТзОВ «Буринжениринг» та з 29.03.2011р. по 31.12.2011р., з 01.07.2012р. по 31.12.2012р., з 01.07.2013р. по 31.12.2013р., з 01.10.2015р. по 31.12.2015р., з 01.07.2016р. по 31.12.2016р., з 14.07.2017р. по 31.12.2017р. у ТзОВ «Инк-Сервис», оскільки не має підтвердження про сплату страхових внесків до відповідних фондів держав-учасниць СНД, на території яких проводилась трудова діяльність. Також заявником не надано документів, які підтверджують право на пенсійне забезпечення, зокрема відсутня довідка пенсійного органу рф про сплату страхових внесків та інформація про те, що посади слюсаря з обслуговування бурових та машиніста бурильних установ відносяться до професійних посад, працівникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення (а.с.17 і на звороті).

Листом ГУ ПФ України в Івано-Франківській обл. № 0900-0214-8/14385 від 04.05.2022р. повідомлено позивача щодо наявності рішення № 68 від 13.04.2022р. про відмову у призначенні пенсії за віком за Списком № 2 (зворот а.с.16).

Частково задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що в розрізі діючого законодавства право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи, мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним КМ України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема чоловіки, після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 06 місяців на зазначених роботах.

Вік позивача не оспорюється відповідачами, відтак дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2.

Водночас, під час звернення 04.04.2022р. до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком позивачем долучено копії документів, які належним чином підтверджують наявність необхідного страхового та спеціального (пільгового) стажу роботи.

Також суд на підставі ст.9 КАС України вийшов за межі позовних вимог та зобов`язав ГУ ПФ України в Закарпатській обл. та ГУ ПФ України в Харківській обл. повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.04.2022р. про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Згідно з ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до роз`яснень, які наведені в п.13.1 постанови Пленуму ВАС України № 7 від 20.05.2013р. «Про судове рішення в адміністративній справі», у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Рішення суду першої інстанції в частині, що не оскаржена особою, яка подала апеляційну скаргу, не може бути скасовано або змінено апеляційним судом (п.13.2 цієї постанови).

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції не оскаржується в частині незадоволених (відмовлених) позовних вимог, тому в цій частині судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.

Окрім цього, наведені позивачем у відзиві на апеляційну скаргу доводи та вимоги колегія суддів не вважає апеляційними вимогами, оскільки ОСОБА_1 в установленому порядку апеляційну скаргу не подавав, а відтак не скористався своїм правом на оскарження рішення суду в апеляційному порядку.

Водночас, відповідачем ГУ ПФ України в Закарпатській обл. оскаржується рішення суду в частині задоволених позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильних та обґрунтованих висновків про наявність підстав для часткового задоволення позову із визначеним способом захисту позивача, з огляду на наступне.

Призначення, виплата та перерахунок спірної пенсії регулюються Законом України № 1788-XII від 05.11.1991р. «Про пенсійне забезпечення» та Законом України №1058-IV від 09.07.2003р. «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, зокрема, чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи, жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.

Відповідно до п.2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV особам, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з п.«б» ч.1 ст.13 Закону № 1788-XII (в редакції до внесення змін Законом України № 213-VIII від 02.03.2015р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», які рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020р. №1-р/200 визнані неконституційними) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців у чоловіків і не менше 23 років 6 місяців у жінок.

У свою чергу, статтю 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції після внесення змін Законом України № 213-VIII від 02.03.2015р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення») рішенням Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020р. визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною). Порядок застосування статті 13 визначає пункт 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020.

Отже, у статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015р. було встановлено страховий стаж роботи для чоловіків не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців пільговий стаж.

За вказаних обставин, така обов`язкова умова для призначення пенсії на пільгових умовах, як необхідний вік та стаж роботи, має застосовуватися в порядку, визначеному п.3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020р., та виходячи з принципу правої визначеності, як складового елементу верховенства права, гарантованого ст.8 Конституції України.

Отже, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Вік позивача не оспорюється відповідачами, відтак дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2.

Як встановлено приписами ст.62 Закону № 1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою КМ України № 637 від 12.08.1993р. затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктом 1 цього Порядку визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п.3 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди З відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначено відомості або зазначено неповні чи неточні відомості про роботу працівника у певний період, то для підтвердження трудового стажу приймаються інші документи, на підставі яких можна дійти висновку, де і протягом якого періоду працював працівник. Ці документи можуть бути видані роботодавцем (його правонаступником), архівними установами, до яких передано документи з особового складу для зберігання. Якщо є можливість підтвердити трудовий стаж даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, то використовуються ці відомості.

Відомостями, які містяться в трудовій книжці позивача та в архівних довідках, які містяться в матеріалах справи, підтверджено періоди роботи позивача з 19.01.2007р. по 06.02.2008р., з 01.03.2008р. по 20.02.2009р., з 21.04.2009р. по 12.02.2010р. у ТзОВ «ЗапСиббурнефть»; з 13.02.2010р. по 13.03.2010р., з 07.06.2010р. по 18.08.2010р. у ТзОВ «Буринжениринг»; з 29.03.2011р. по 15.03.2012р., з 05.04.2012р. по 13.03.2013р., з 25.04.2013р. по 06.04.2014р., з 27.05.2014р. по 04.09.2014р., з 30.09.2014р. по 01.05.2015р., з 15.06.2015р. по 10.06.2016р., з 11.06.2016р. по 06.06.2017р., з 14.07.2017р. по 11.07.2018р., з 13.07.2018р. по 12.07.2019р., з 27.08.2019р. по 11.06.2020р. у ТзОВ «Инк-Сервис».

У свою чергу, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках, а саме за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018р. у справі № 234/13910/17, від 07.03.2018р. у справі № 233/2084/17 та від 25.04.2019р. у справі № 159/4178/16-а.

В трудовій книжці позивача та архівних довідках зазначено такі періоди роботи позивача:

з 21.05.1991р. по 28.06.1994р. та з 21.11.1994р. по 01.12.1994р. в Івано-Франківському управлінні бурових робіт ПАТ «Укрнафта» на посадах слюсаря-ремонтника по ремонту бурового обладнання та помічником бурильника капітального ремонту свердловин;

з 29.06.2000р. по 30.09.2003р. у Долинському управлінні бурових робіт ПАТ «Укрнафта» слюсарем-ремонтником по ремонту бурового обладнання;

з 01.10.2003р. по 28.06.2005р., з 25.07.2005р. по 01.03.2007р. у Прикарпатському управлінні бурових робіт ПАТ «Укрнафта» слюсарем-ремонтником по ремонту бурового обладнання;

з 19.01.2007р. по 06.02.2008р. - слюсарем по обслуговуванню бурових, з 01.03.2008р. по 20.02.2009р. - механіком РИТС-2 відділу головного механіка, з 21.04.2009р. по 12.02.2010р. - механіком районної інженерно-технологічної служби № 2 та слюсарем-ремонтником по обслуговуванню бурових у ТзОВ «ЗапСиббурнефть»;

з 13.02.2010р. по 13.03.2010р., з 07.06.2010р. по 18.08.2010р. слюсарем по обслуговуванню бурових в ТзОВ «Буринжениринг»;

з 29.03.2011р. по 15.03.2012р., з 05.04.2012р. по 13.03.2013р., з 25.04.2013р. по 06.04.2014р., з 27.05.2014р. по 04.09.2014р., з 30.09.2014р. по 01.05.2015р., з 15.06.2015р. по 10.06.2016р., з 11.06.2016р. по 06.06.2017р., з 14.07.2017р. по 11.07.2018р., з 13.07.2018р. по 12.07.2019р., з 27.08.2019р. по 11.06.2020р. машиністом бурових установок в ТзОВ «Инк-Сервис».

Відповідно до п.3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затв. наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18.11.2005р., при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992р. та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992р.

Посади, які обіймав позивач за спірні періоди були передбачені Списками, затв. постановами КМ України № 162 від 11.03.1994р., № 36 від 16.01.2003р., № 461 від 24.06.2016р., які були чинними на період його роботи.

Крім того, вказане підтверджується довідкою ПАТ «Укрнафта» № 01/01/10/05/02/02 367 від 25.06.2021р. про підтвердження наявного трудового стажу (пільгового стажу за Списком № 2) для призначення пенсії; довідками ТзОВ «ЗапСиббурнефть» про підтвердження роботи позивача, розміру його заробітної плати та сплати за нього страхових внесків №№ 9, 10, 11, 12 від 06.11.2013р.; довідками ТзОВ «Буринжениринг» про підтвердження роботи позивача, розміру його заробітної плати та сплати за нього страхових внесків №№ 03 та 04 від 11.02.2013р.; довідкою ТзОВ «Инк-Сервис» про підтвердження характеру чи умов праці, необхідних для призначення пільгової пенсії по Списку № 2 № 1654 від 22.05.2020р.

Відтак, відомості про роботу ОСОБА_1 на посадах, віднесених до Списку № 2, підтверджені записами в трудовій книжці та додатковими документами.

Проте, як вбачається з розрахунку стажу позивача від 12.04.2022р., до пільгового стажу роботи позивача за Списком № 2 зараховано лише періоди у Івано-Франківському управлінні бурових робіт ПАТ «Укрнафта» з 21.05.1991р. по 28.06.1994р. та з 21.11.1994р. по 01.12.1994р.; у Долинському управлінні бурових робіт ПАТ «Укрнафта» з 29.06.2000р. по 30.09.2003р.; у Прикарпатському управлінні бурових робіт ПАТ «Укрнафта» з 25.07.2005р. по 28.02.2007р.

Слід зазначити, що ТзОВ «ЗапСиббурнефть», ТзОВ «Буринжениринг» та ТзОВ «Инк-Сервис», у яких працював позивач, знаходиться на території рф.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Відповідно до вимог ст.1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992р. пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якої вони проживають.

Статтею 6 цієї Угоди встановлено, що призначення пенсій громадянам держав-учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Згідно абз.2, 3 ст.6 Угоди між Урядом України і Урядом РФ «Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн» від 14.01.1993р., трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Відповідно до п.3 ст.6 Міжнародної Угоди від 15.04.1994р. «Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників - мігрантів» (дата набрання чинності для України: 22.08.1995р.) встановлено, що працівники користуються правами і виконують обов`язки, що встановлені трудовим законодавством Сторони працевлаштування.

Згідно ст.7 цієї Угоди оподаткування трудових доходів працівників Сторони працевлаштування здійснюється в порядку і розмірах, встановлених законодавством Сторони працевлаштування.

Згідно ч.1 ст.13 Закону рф «Про трудові пенсії» (в редакції, чинній на період роботи в рф) встановлено, що при підрахунку страхового стажу періоди роботи і (або) іншої діяльності, які передбачені статтями 10 і 11 цього Федерального закону, підтверджуються документами, що видаються в установленому порядку роботодавцями або відповідними державними (муніципальними) органами.

Отже, наведені положення вказаних Угод передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, враховується при встановленні права на пенсію та її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалася трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Оцінюючи в сукупності вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність незарахування:

до загального страхового стажу періодів роботи з 01.03.2007р. по 06.02.2008р., з 01.03.2008р. по 20.02.2009р., з 21.04.2009р. по 12.02.2010р. у ТзОВ «ЗапСиббурнефть», з 13.02.2010р. по 13.03.2010р., з 07.06.2010р. по 18.08.2010р. у ТзОВ «Буринжениринг» та з 29.03.2011р. по 31.12.2011р., з 01.07.2012р. по 31.12.2012р., з 01.07.2013р. по 31.12.2013р., з 01.10.2015р. по 31.12.2015р., з 01.07.2016р. по 31.12.2016р., з 14.07.2017р. по 31.12.2017р. у ТзОВ «Инк-Сервис»;

до пільгового стажу за Списком № 2 періодів роботи з 01.10.2003р. по 24.07.2005р. у Прикарпатському управлінні бурових робіт ПАТ «Укрнафта», з 01.03.2007р. по 06.02.2008р., з 01.03.2008р. по 20.02.2009р., з 21.04.2009р. по 12.02.2010р. у ТзОВ «ЗапСиббурнефть», з 13.02.2010р. по 13.03.2010р., з 07.06.2010р. по 18.08.2010р. у ТзОВ «Буринжениринг» та з 29.03.2011р. по 15.03.2012р., з 05.04.2012р. по 13.03.2013р., з 25.04.2013р. по 06.04.2014р., з 27.05.2014р. по 04.09.2014р., з 30.09.2014р. по 01.05.2015р., з 15.06.2015р. по 10.06.2016р., з 11.06.2016р. по 06.06.2017р., з 14.07.2017р. по 11.07.2018р., з 13.07.2018р. по 12.07.2019р., з 27.08.2019р. по 11.06.2020р. у ТзОВ «Инк-Сервис».

Стосовно проведення атестації робочого місця позивача після 21.08.1992р. колегія суддів виходить з наступного.

З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, наказом Міністерства праці та соціальної політики № 383 від 18.11.2005р. затверджено Порядок застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Відповідно до п.3 цього Порядку при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992р. та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992р.

За змістом п.4.1-4.5 наведеного Порядку зазначена постанова набула чинності з 21.08.1992р. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.1992р., відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.

Результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника.

У разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997р. (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років, з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Якщо атестація була вперше проведена після 21.08.1997р., у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21.08.1992р., п`ятирічний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5-ти років, з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Якщо ж атестація з 21.08.1992р. не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21.08.1997р., право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21.08.1992р. включно, тобто, до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997р., право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Згідно п.10 Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затв. наказом Міністерства праці та соціальної політики № 383 від 18.11.2005р., для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затв. постановою КМ України № 637 від 12.08.1993р.

Відповідно до п.1 Порядку проведення атестації робочих місць, затв. постановою КМ України № 442 від 01.08.1992р., атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінсоцполітики разом з МОЗ (п.8 цього Порядку).

Згідно з п.9 вказаного Порядку перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років.

Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Отже, аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах незалежно від віку є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць, затв. постановою КМ України № 442 від 01.08.1992р., не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Отже, непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Окрім цього, якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених п.4 Порядку проведення атестації робочих місць, затв. постановою КМ України № 442 від 01.08.1992р., строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

При вирішенні наведеного спору колегія суддів враховує правову позицію, висловлену Верховним Судом по аналогічній категорії справ, зокрема, в постанові Великої Палати від 19.02.2020р. у справі № 520/15025/16-а, яка в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є обов`язковою під час вирішення наведеного спору.

Таким чином, вказаними документами і записами трудової книжки підтверджується пільговий стаж позивача, який дає право на призначення та отримання пенсії на пільгових умовах.

Водночас, представлена трудова книжка містить записи про періоди роботи позивача із зазначенням професій, номеру та дати наказів про прийняття, переведення та звільнення з роботи, підписи уповноважених осіб та печатки підприємств.

Вказана трудова книжка позивача має належні записи про роботу в періоди роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2, які також підтверджуються наданими позивачем уточнюючими довідками підприємств для підтвердження стажу.

В частині несплати страхових внесків за відповідні періоди роботи позивача колегія суддів враховує наступне.

Згідно з ст.8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом;

Відповідно до п.1 ч.1 ст.11 вказаного Закону загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, в об`єднаннях громадян, у фізичних осіб - підприємців та інших осіб (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок) на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру.

Відповідно до ст.1 наведеного Закону страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.24 зазначеного Закону страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною другою цієї ж норми передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами ПФ відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно із ст.20 вказаного Закону страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Системний аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті страхувальниками. Обчислення розміру пенсії та її перерахунок провадиться з урахуванням страхового стажу особи, а саме, періоду, протягом якого особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. При цьому, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Внаслідок невиконання роботодавцями ОСОБА_1 обов`язку по сплаті внесків позивач не може бути позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії не є підставою для позбавлення позивача права на призначення пенсії, оскільки позивач не повинен відповідати за неналежне виконання страхувальниками свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків.

Колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду по наведеній категорії справ, яка викладена у постановах від 27.03.2018р. у справі № 208/6680/16-а, від 24.05.2018р. у справі № 490/12392/16-а, від 20.03.2019р. у справі № 688/947/17, від 30.09.2019р. у справі № 414/736/17, від 30.07.2019р. у справі № 373/2265/16-а та від 23.03.2020р. у справі № 535/1031/16-а.

Згідно фактичних обставин справи ОСОБА_1 працював у ТзОВ «ЗапСиббурнефть», ТзОВ «Буринжениринг», ТзОВ «Инк-Сервис» (російською мовою), а з його заробітної плати проводились відрахування в ПФ рф.

Представлені довідки про заробітну плату в повній мірі підтверджують факт зайнятості позивача на підприємствах та повну сплату всіх необхідних страхових внесків та податків із заробітної плати позивача.

Кожна із перелічених довідок містить інформацію про те, що з усіх сум, включених у довідки, проведено відрахування у ПФ рф згідно встановлених тарифів.

Таким чином, сплату усіх необхідних внесків за весь період роботи позивача у ТзОВ «ЗапСиббурнефть», ТзОВ «Буринжениринг», ТзОВ «Инк-Сервис» (російською мовою) слід вважати підтвердженою.

Отже, позивачем належними та допустимим доказами доведено ту обставину, що загальний стаж роботи ОСОБА_1 становить понад 25 років, з них не менше 12 років 06 місяців на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2.

В свою чергу, ГУ ПФ України в Закарпатській обл. та ГУ ПФ України в Харківській обл. (за принципом екстериторіальності), як суб`єкти владних повноважень, не надали належної оцінки представленим позивачем документам та будь-яких обґрунтованих пояснень щодо їх неврахування.

Оцінюючи в сукупності вищевикладені обставини, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що матеріалами справи об`єктивно підтверджується страховий стаж роботи позивача, через що останній має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Таким чином, спірне рішення № 68 від 13.04.2022р. не ґрунтується на вимогах закону, оскільки наведені пенсійним органом причини відмови у призначенні пенсії позивачу є необґрунтованими.

Оцінюючи в сукупності наведені обставини справи, виходячи з вищевказаних положень нормативно-правових актів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність підстав для часткового задоволення заявленого позову із вищевказаних мотивів, обравши при цьому правильний спосіб правового захисту порушеного права позивача.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, якими вимоги позивача задоволені частково у визначений спосіб.

Відповідно до правил ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги слід покласти на апелянта ГУ ПФ в Закарпатській обл.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській обл. на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.03.2023р. в адміністративній справі № 300/299/23 залишити без задоволення, а вказані рішення суду без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській обл.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
Р. Б. Хобор
Дата складання повного тексту судового рішення: 23.06.2023р.