Справа № 520/5993/22
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2023-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2023 р. Справа № 520/5993/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.10.2022, головуючий суддя І інстанції: Сліденко А.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 18.10.22 по справі № 520/5993/22 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області про визнання дій протиправними та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Фізична особа підприємець ОСОБА_1 (далі за текстом - заявник, ФОП, підприємець), у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про: 1) визнання протиправними дій ГУ Держпродслужби в Харківській області з приводу призначення позапланової перевірки ФОП ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. - НОМЕР_1 ) наказом від 25.05.2022р. №641; 2) визнання протиправними дій ГУ Держпродслужби в Харківській області з приводу проведення позапланової перевірки ФОП ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. - НОМЕР_1 ) відповідно до направлення від 26.05.2022р. №553; 3) визнання протиправним та скасування рішення ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області від 13.06.2022р. №8.0-20.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що прийняте суб`єктом владних повноважень управлінське волевиявлення про призначення заходу державного нагляду (контролю) у сфері державного регулювання цін є неправомірним, оскільки ціни на продаж пального бензину не підлягали державному регулюванню, перевірка була проведена не за адресою місцезнаходження підприємця, вимога про надання документів була вручена сторонній неуповноваженій особі, органом контролю перевищено строк проведення перевірки суб`єкта малого підприємництва.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.10.2022 було залишено без задоволення позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області про визнання дій протиправними та скасування рішення.

Позивач, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.10.2022 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач вказує, що суд першої інстанції не встановив обставини належності позивача до суб`єктів малого підприємства, які мають значення для призначення строку проведення перевірки, а саме згідно з вимогами ч. 4 ст. 6 Закону № 877-У встановлено, що строк здійснення позапланового заходу не може перевищувати десяти робочих днів, а щодо суб`єктів малого підприємництва - двох робочих днів. У направленні ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області від 26.05.2022 №553 на проведення перевірки та у вимозі №8.1-057/2/2859-22 від 26.05.2022 зазначено, що проведення перевірки щодо ФОП ОСОБА_1 має відбуватись у строк з 26.05.2022 по 08.06.2022, тобто 10 робочих днів.

Крім того зазначає, що посадові особи ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області дійшли висновку про створення перешкод позивачем при здійсненні ними перевірки, оскільки не надано документи за вимогою № 8.1-057/2/2859-22 від 26.05.2022, у результаті чого винесли рішення від 13.06.2022 № 8.0-20 «Про застосування адміністративно- господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін». Звертає увагу на те, що посадові особи ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області вручили адвокату, який не був уповноваженим позивачем на отримання документів та проведення перевірки, вимогу № 8.1-057/2/2859-22 від 26.05.2022 про надання документів, де також зазначена дата надання документів - 12.00 година 06.06.2022 року, тобто на 8-день перевірки. Зважаючи, що строки проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 , як суб`єкта малого підприємництва, не можуть перевищувати двох робочих днів, посадові особи ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області вимагали документи на дату, яка була за дводенними часовими межами проведення перевірки, а тому наголошує, що подія створення перешкоди (неподання документів для перевірки) органам державного нагляду (контролю) чи їх посадовим особам при здійсненні ними заходів державного нагляду в межах законного строку проведення перевірки відсутня. Позивач вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції про юридичну неспроможність доводів стосовно здійснення заходу державного нагляду не за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання. Вказує, що суд першої інстанції не повно з`ясував обставини щодо відсутності видавати наказ про проведення перевірки у зв`язку з відсутністю доказів - Постанови Кабінету Міністрів України від 17.05.2022 р. № 594 та Постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020, не правильно кваліфікував дії посадових осіб ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області при виході на перевірку, оскільки фактично відсутня подія допуску на проведення перевірки у зв`язку з відсутністю ФОП ОСОБА_1 чи уповноваженої ним особи на супроводження перевірки.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу де виклав свій погляд на обставини справи та просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, дослідивши матеріали справи, рішення суду першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що ОСОБА_1 пройшов процедуру державної реєстрації суб`єктів господарювання, набув правовий статус фізичної особи підприємця, значиться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань під ідентифікаційним кодом 35061311 та адресою місцезнаходження - АДРЕСА_1 .

05.01.2022р. між заявником та адвокатом Утюговим Борисом Олександровичем було укладено договір про надання професійної правничої допомоги адвоката №ПД0501/2022/1.

Підпунктом 1.1 цього договору предмет правової допомоги визначений у максимально неконкретизованому вигляді, а саме: надання правової допомоги щодо представництва із захисту прав та законних інтересів в установах, організаціях, підприємствах, органах влади, місцевого самоврядування, правоохоронних органах та судах України всіх інстанцій.

При цьому, згідно з відомостями означеного договору робочим місцем адвоката є адреса Полтавська область, м. Миргород, вул. Гоголя, б.64А.

На вимогу суду представником були подані документи, з яких вбачається, що місцем провадження заявником господарської діяльності з роздрібного продажу пального є об`єкт нерухомого майна - Автомобільна заправна станція за адресою - АДРЕСА_2 .

08.05.2022р. Прем`єр-міністром України було видано доручення №11381/0/1-22 від 08.05.2022р. з приводу невідкладного проведення перевірок дотримання суб`єктами господарювання на роздрібному ринку пального вимог стосовно формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

25.05.2022р. Управлінням відносно заявника було видано наказ №641 від 25.05.2022р. з приводу призначення позапланового державного заходу нагляду (контролю) з питання дотримання законодавства щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін (торговельних надбавок) у роздрібній торгівлі товарами, котрі мають істотну соціальну значущість.

На реалізацію приписів означеного розпорядчого документу 26.05.2022р. Управлінням було оформлено направлення на проведення перевірки №553 і складена письмова вимога від 26.05.2022р. №8.1-057/2/2859-22 про надання документів за період діяльності 24.02.2022р.-26.05.2022р.

Строк виконання згаданої вимоги був установлений до 12:00год. 06.06.2022р.

30.05.2022 року направлення на проведення перевірки №553 і письмова вимога від 26.05.2022р. №8.1-057/2/2859-22 були вручені працівниками Управління адвокату Утюгову Борису Олександровичу як уповноваженій (за твердженням відповідача) особі заявника.

Доказів виконання заявником вимоги Управління від 26.05.2022р. №8.1-057/2/2859-22 учасниками спору до матеріалів справи не подано.

13.06.2022р. в.о. начальника Управління у присутності представника заявника адвоката Утюгова Бориса Олександровича було прийнято рішення №8.0-20 від 13.06.2022р., яким із посиланням на порушення заявником абз.3 ст.11 Закону України від 05.04.2007р. №877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» і положення п.4 ч.1 ст.20 Закону України від 21.06.2012р. №5007-VI «Про ціни і ціноутворення» до заявника застосовано 34.000,00грн. штрафу.

Не погодившись із правомірністю управлінського волевиявлення суб`єкта владних повноважень з приводу накладення штрафу за створення перешкод у проведення заходу державного нагляду (контролю), заявник ініціював даний спір.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що у ході розгляду справи владним суб`єктом подано достатній обсяг доказів відповідності закону оскарженого волевиявлення, а обсяг використаних доказів та обрані мотиви не дозволяють визнати юридично неправильними та фактично необґрунтованими ті підстави, які покладені адміністративним органом в основу оскарженого рішення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Закон України від 05.04.2007р. №877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).

За визначенням ст.1 Закону України від 05.04.2007р. №877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема, належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Частиною 1 ст.4 Закону України від 05.04.2007р. №877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» передбачено, що державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

Тобто місцем проведення заходу державного нагляду (контролю) є або місце провадження суб`єктом права власної господарської діяльності або місце дислокації органу державної виконавчої влади України.

На підставі зазначеного колегія судів не приймає довід апелянта про те, що оскаржений захід державного нагляду (контролю) було проведено не за адресою місцезнаходження суб`єкта господарювання відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань.

Відповідно до абз. 1 ч.10 ст.4 Закону України від 05.04.2007р. №877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» посадові особи органу державного нагляду (контролю) з метою з`ясування обставин, які мають значення для повноти проведення заходу, здійснюють у межах повноважень, передбачених законом, огляд територій або приміщень, які використовуються для провадження господарської діяльності, а також будь-яких документів чи предметів, якщо це передбачено законом.

Згідно з ч.11 ст.4 Закону України від 05.04.2007р. №877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» плановий чи позаплановий захід щодо суб`єкта господарювання - юридичної особи має здійснюватися у присутності керівника або особи, уповноваженої керівником. Плановий чи позаплановий захід щодо фізичної особи - підприємця має здійснюватися за його присутності або за присутності уповноваженої ним особи.

Частиною 1 ст.6 Закону України від 05.04.2007р. №877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначено, що підставою для здійснення позапланових заходів є доручення Прем`єр-міністра України про перевірку суб`єктів господарювання у відповідній сфері у зв`язку з виявленими системними порушеннями та/або настанням події, що має значний негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я людини, захист навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави.

Отже, законодавцем чітко та безумовно визначено, що видання Прем`єр-міністром України письмового доручення з приводу проведення перевірки у зв`язку із настанням події, котра має значний негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я людини, захист навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави є підставою для вчинення органом публічної адміністрації управлінського волевиявлення з питання призначення позапланового заходу державного нагляду (контролю) конкретного суб`єкта господарювання.

Так як було зазначено вище суб`єктом права було видано письмове доручення з приводу проведення перевірок у сфері дотримання дисципліни цін.

Предмет та зміст цього доручення, а також явна та очевидна надістотна значимість для забезпечення життєдіяльності кожної окремої людини і суспільства у цілому господарських операцій з обігу пального (особливо під час дії правового режиму воєнного стану) створювала достатні юридичні та фактичні підстави для вчинення відповідачем відносно заявника управлінського волевиявлення з приводу призначення позапланового заходу державного нагляду (контролю) з питання ціни продажу пального у роздріб протягом проміжку часу провадження господарської діяльності 24.02.2022р.-26.05.2022р.

Згідно з ч.3 ст.6 Закону України від 05.04.2007р. №877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» суб`єкт господарювання повинен ознайомитися з підставою проведення позапланового заходу з наданням йому копії відповідного посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю).

Аналогічне за змістом правило сформульоване законодавцем у положеннях ч.5 ст.7 Закону України від 05.04.2007р. №877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Приписи ч.3 ст.6 та ч.5 ст.7 Закону України від 05.04.2007р. №877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» кореспондують закріпленому у ст.10 Закону України від 05.04.2007р. №877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» праву суб`єкта господарювання на перевірку наявності у посадових осіб органу державного нагляду (контролю) службового посвідчення та посвідчення (направлення) і праву на одержання копії посвідчення (направлення) на проведення планового або позапланового заходу.

Тобто під час проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) врученню суб`єкту господарювання підлягає виключно копія відповідного посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), а не сам розпорядчий документ про призначення заходу державного нагляду (контролю) та матеріалів, котрі слугували причиною для видання розпорядчого документу про призначення заходу державного нагляду (контролю).

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України від 05.04.2007р. №877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.

Згідно з ч.2 ст.7 Закону України від 05.04.2007р. №877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» на підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою.

Частиною 3 ст.7 Закону України від 05.04.2007р. №877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначено, що у посвідченні (направленні) на проведення заходу зазначаються: найменування органу державного нагляду (контролю), що здійснює захід; найменування суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснюється захід; місцезнаходження суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу, щодо діяльності яких здійснюється захід; номер і дата наказу (рішення, розпорядження), на виконання якого здійснюється захід; перелік посадових осіб, які беруть участь у здійсненні заходу, із зазначенням їх посади, прізвища, ім`я та по батькові; дата початку та дата закінчення заходу; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд, інспектування тощо); підстави для здійснення заходу; предмет здійснення заходу; інформація про здійснення попереднього заходу (тип заходу і строк його здійснення).

Колегія судів зазначає, що закон не визначає конкретного місця такого вручення, а відтак факт фізичного вручення документів не за місцем реєстрації громадянина згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань та не за місцем провадження господарської діяльності особи сам по собі об`єктивно не здатний спричинити порушення будь-якого суб`єктивного права підприємця чи погіршити його правове становище.

Відповідно до ч.5 ст.7 Закону України від 05.04.2007р. №877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» перед початком здійснення заходу посадові особи органу державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу або уповноваженій ним особі (фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі) посвідчення (направлення) та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного нагляду (контролю), і надати суб`єкту господарювання копію посвідчення (направлення).

За приписами ч.11 ст.4 Закону України від 05.04.2007р. №877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» плановий чи позаплановий захід щодо фізичної особи - підприємця має здійснюватися за його присутності або за присутності уповноваженої ним особи.

Щодо вручення вимоги про надання документів та направлення на перевірку адвокату Утюгову Борису Олександровичу, колегія судів зазначає.

З матеріалів справи вбачається, що 05.01.2022р. між заявником у якості ФОП та адвокатом Утюговим Борисом Олександровичем було укладено договір ПД0501/2022/1 про надання правової допомоги (правових послуг) (а.с.19-20).

30.05.2022р. адвокат Утюгов Борис Олександрович надав працівниками Управління копію згаданого договору та вчинив власноручний письмовий запис про отримання копії вимог Управління №8.1-057/2/2859-23 від 26.05.2022р.(а.с. 70-72)

Згідно з п.п.1.1 зазначеного договору про надання правової допомоги адвокат був уповноважений заявником на представництво власних інтересів перед усіма без виключення суб`єктами права.

Відповідно до п.п.2.1.7 зазначеного договору адвокат узгоджує тактику здійснення захисту прав та інтересів Клієнта із Клієнтом особисто.

Пунктом 6 ч.1 ст.19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що до видів адвокатської діяльності належить, зокрема, представництво інтересів фізичних і юридичних осіб в державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

За змістом ч.1 ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Отже, договір про надання правової допомоги прямо визначений нормами Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" у якості документа, що посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги.

За визначенням ч.2 ст.ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Нормами Закону України від 05.04.2007р. №877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» не запроваджено правила, у силу якого представництво інтересів суб`єктів господарювання адвокатами має здійснюватись виключно на підставі ордеру.

Не містить таких домовленостей і текст укладеного між заявником і адвокатом Утюговим Б.В. договору від 05.01.2022р. №ПД0501/2022/1 про надання правової допомоги (правових послуг).

На підставі зазначеного колегія судів робить висновок, що оскільки адвокат Утюгов Б.В. у межах призначеного заходу державного нагляду (контролю) не відмовився від імені клієнта - заявника, отримати і направлення на проведення перевірки, і вимогу про витребування документів, то заявника слід визнати належно сповіщеним і про призначення перевірки, і про обов`язок подати до Управління витребувані документи.

Відповідно до ст.10 Закону України від 05.04.2007р. №877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» суб`єкт господарювання має право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення державного нагляду (контролю), якщо: державний нагляд (контроль) здійснюється з порушенням передбачених законом вимог щодо періодичності проведення таких заходів; посадова особа органу державного нагляду (контролю) не надала копії документів, передбачених цим Законом, або якщо надані документи не відповідають вимогам цього Закону; суб`єкт господарювання не одержав повідомлення про здійснення планового заходу державного нагляду (контролю) в порядку, передбаченому цим Законом; посадова особа органу державного нагляду (контролю) не внесла запис про здійснення заходу державного нагляду (контролю) до журналу реєстрації заходів державного нагляду (контролю) (за наявності такого журналу в суб`єкта господарювання); тривалість планового заходу державного нагляду (контролю) або сумарна тривалість таких заходів протягом року перевищує граничну тривалість, встановлену частиною п`ятою статті 5 цього Закону, або тривалість позапланового заходу державного нагляду (контролю) перевищує граничну тривалість, встановлену частиною четвертою статті 6 цього Закону; орган державного нагляду (контролю) здійснює повторний позаплановий захід державного нагляду (контролю) за тим самим фактом (фактами), що був (були) підставою для проведеного позапланового заходу державного нагляду (контролю); органом державного нагляду (контролю) не була затверджена та оприлюднена на власному офіційному веб-сайті уніфікована форма акта, в якій передбачається перелік питань залежно від ступеня ризику; у передбачених законом випадках посадові особи не надали копію погодження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу на здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю).

Окрім того, відповідно до ст.10 Закону України від 05.04.2007р. №877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» суб`єкт господарювання має право вимагати припинення здійснення заходу державного нагляду (контролю) у разі: перевищення посадовою особою органу державного нагляду (контролю) визначеного цим Законом максимального строку здійснення такого заходу; використання посадовими особами органу державного нагляду (контролю) неуніфікованих форм актів; з`ясування посадовими особами під час здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) питань, інших ніж ті, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення такого заходу.

Відповідно до ст.1 Закону України від 05.04.2007р. №877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», створення перешкод органам державного нагляду (контролю) чи їх посадовим особам при здійсненні заходів державного нагляду (контролю) - невиконання законних вимог посадових осіб органу державного нагляду (контролю) або недопущення посадових осіб цього органу до здійснення заходів державного нагляду (контролю), підстави яких визначені законом.

Відповідно до ст.11 Закону України від 05.04.2007р. №877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) зобов`язаний надавати документи.

На підставі вищезазначеного колегія судів робить висновок, що ненадання суб`єктом господарювання у ході здійснення органом публічної адміністрації позапланового заходу державного нагляду (контролю) витребуваних та чітко окреслених цим органом документів за правовою природою, змістом та суттю діяння є створенням перешкод органам державного нагляду (контролю) при здійсненні заходів державного нагляду (контролю).

Згідно з ч.1 ст.10 Закону України від 21.06.2012р. №5007-VI «Про ціни і ціноутворення» суб`єкти господарювання під час провадження господарської діяльності використовують: вільні ціни; державні регульовані ціни.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України від 21.06.2012р. №5007-VI «Про ціни і ціноутворення» державні регульовані ціни запроваджуються на товари, які справляють визначальний вплив на загальний рівень і динаміку цін, мають істотну соціальну значущість, а також на товари, що виробляються суб`єктами, які займають монопольне (домінуюче) становище на ринку.

Пунктом 414 постанови КМУ від 09.12.2020р. №1236 з урахуванням положень постанови КМУ від 14.05.2021р. №474 було передбачено запровадження на період дії карантину граничного рівня торговельної надбавки в розмірі не більше 7 гривень з урахуванням ПДВ, що нараховується до середньої вартості 1 літра дизельного палива та граничного рівня торговельної надбавки в розмірі не більше 5 гривень з урахуванням ПДВ, що нараховується до середньої вартості 1 літра бензинів моторних.

Постановою КМУ від 17.05.2022р. №594 було зупинено дію п.414 постанови КМУ від 09.12.2020р. №1236 у редакції постанови КМУ від 29.04.2022р. №488.

Постанова КМУ від 17.05.2022р. №594 набрала чинності 20.05.2022р.

Доказів припинення дії згаданого у п.414 постанови КМУ від 09.12.2020р. №1236 з урахуванням положень постанови КМУ від 14.05.2021р. №474 карантину учасники спору до суду не подали.

Отже, до 20.05.2022р. ціни на продаж пального підлягали державному регулюванню, а відтак, період діяльності суб`єкта господарювання з продажу пального до 20.05.2022р. цілком правомірно міг бути включений органом публічної адміністрації до предмету позапланового заходу державного нагляду (контролю) з питання дотримання дисципліни цін.

Частиною 1 ст.18 Закону України від 21.06.2012р. №5007-VI «Про ціни і ціноутворення» передбачено, що уповноважені органи мають право: проводити у суб`єктів господарювання в установленому порядку планові та позапланові перевірки достовірності зазначеної у документах інформації про формування, встановлення та застосування державних регульованих цін; бухгалтерських книг, звітів, кошторисів, декларацій, показників реєстраторів розрахункових операцій та інших документів незалежно від способу подання інформації, пов`язаних з формуванням, встановленням та застосуванням державних регульованих цін; наявності виписки або витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, а також документів, що посвідчують особу, в посадових осіб (п.1 ч.1 ст.18); одержувати безоплатно від суб`єктів господарювання, що перевіряються, копії документів та інші відомості, необхідні для здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, документів, що можуть підтверджувати їх порушення, платіжних доручень, квитанцій, що підтверджують факт перерахування до бюджету коштів у разі застосування адміністративно-господарських санкцій, а також довідки, підготовлені суб`єктами господарювання на їх вимогу (п.3 ч.1 ст.18).

Міра юридичної відповідальності за вчинення суб`єктом господарювання правопорушення у сфері контролю за дотриманням дисципліни цін у вигляді створення перешкод для виконання функцій органом публічної адміністрації запроваджена п.4 ч.1 ст.20 Закону України від 21.06.2012р. №5007-VI «Про ціни і ціноутворення» і полягає у застосовуванні адміністративно-господарської санкції у формі штрафу у розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Стосовно доводу заявника про перевищення строку проведення заходу державного нагляду (контролю) суд зазначає, що у силу правових висновків постанови Верховного Суду від 20.12.2019р. у справі №820/3914/17: 1) саме по собі порушення процедури прийняття акту адміністративного органу може бути підставою для скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за тієї умови, що таке порушення вплинуло або могло вплинути на правильність оскаржуваного рішення; 2) певні дефекти адміністративного акту можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі); 3) саме по собі порушення процедури прийняття акту не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом; 4) виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акту необхідно розуміти не як вимоги до самого акту, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття; 5) дефектні процедури прийняття адміністративного акту, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків (ultra vires action invalid act). Разом із тим, не кожен дефект акту робить його неправомірним; 6) стосовно процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акту, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність; 7) у відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акту адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості; 8) ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення»; 9) межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття; 10) така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 10 липня 2019 року у справі №804/639/18.

У спірних правовідносинах обставина тривалості проведення призначеного заходу державного нагляду (контролю) взагалі не має жодного юридичного значення для правильного розв`язання спору по суті, позаяк заявник притягнутий до відповідальності не за вчинення протиправного діяння під час організації власної господарської діяльності у минулому, а за факт вчинення поточного діяння у вигляді створення перешкоди для виконання функцій контролю ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області.

Таким чином, суд, переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення відповідно до вимог матеріального та процесуального права.

Частиною 2статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно достатті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Суд, у цій справі, також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (п. 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.10.2022 по справі № 520/5993/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді В.В. Катунов І.М. Ральченко