Справа № 360/342/23
Суддя: С.В. Борзаниця
Дата ухвалення: 2023-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

22 червня 2023 рокум. ДніпроСправа № 360/342/23

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Борзаниця С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом адвоката Плужника Максима Валерійовича в інтересах ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

12 квітня 2023 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов адвоката Плужника Максима Валерійовича (далі представник позиввача) в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якій, з урахуванням уточнених вимог, просить суд:

- визнати дії відповідача щодо утримання з грошового забезпечення позивача грошової суми в розмірі 7596,11 грн нарахованого за лютий 2023 року неправомірними;

- стягнути з відповідача на користь позивача грошову суму у розмірі 7596,11 грн, яку було безпідставно утримано із грошового забезпечення позивача нарахованого за лютий 2023 року.

В обґрунтування вимог зазначено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 13.02.2023 № 44, помічника командира військової частини НОМЕР_1 з правової роботи-начальника юридичної служби військової частини НОМЕР_1 капітана юстиції ОСОБА_1 , з 13 лютого 2023 виключено зі списків військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення, у зв`язку з переведенням до військової частини НОМЕР_2 для подальшого проходження військової служби.

У березні 2023 року фінансово-економічною службою військової частини НОМЕР_1 з грошового забезпечення позивача було здійснено утримання коштів у розмірі 7596,11 грн.

На адвокатський запит до військової частини НОМЕР_1 про надання інформації стосовно видів і розміру утримання із грошового забезпечення позивача, надійшов лист від 31 березня 2023 №1/367, яким повідомлено про те що згідно наказу від 30.11.2020 №1404 «Про результати аудиторської перевірки фінансово-господарської діяльності військової частини НОМЕР_1 » за результатами аудиторської перевірки позивачу було зайво нараховано та виплачено грошове забезпечення, а тому з метою недопущення порушень фінансової дисципліни та уникнення завдання збитків державі з позивача було утримано надлишково сплачені кошти розмірі 7596,11 грн із грошового забезпечення нарахованого за лютий 2023 року.

До теперішнього часу позивачу не надано для ознайомлення документи на підставі яких відбувалося стягнення (утримання) коштів з його грошового забезпечення, з будь-яким наказом командира військової частини НОМЕР_1 щодо притягнення до матеріальної відповідальності позивача не було ознайомлено.

З огляду на те, що з боку відповідача вбачається порушення строків та процедури утримання коштів із грошового забезпечення позивача, тому така фінансова операція є неправомірною.

Ухвалою суду від 17.04.2023 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення її недоліків.

Ухвалою суду від 25.04.2023 позовну заяву прийнято до розгляду після усунення її недоліків та відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 09.06.2023 повторно зобов`язано відповідача надати суду відзив на позов та витребувані ухвалою суду від 25.04.2023 документи.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення заявлених вимог з огляду на таке.

Згідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 13.02.2023 № 44 позивача виключено зі списків особового складу військової частини з 13.02.2023 для подальшого проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 .

Виплата належних видів грошового забезпечення фінансово-економічною службою військової частини НОМЕР_1 позивачу здійснювалася відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», рішення Міністерства оборони України від 04.03.2022 №248/1210, наказу Міністерства оборони України від 25.01.2023 № 44/нм «Про внесення змін до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам.

Відповідно до підпункту 1.1.37 та 1.5.1 зведеного операційного плану діяльності з внутрішнього аудиту Департаменту внутрішнього аудиту Міноборони, територіальних управлінь внутрішнього аудиту та сектору внутрішнього аудиту Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту на 2020 та 2021 рік за участі аудиторів управління коштами, обліку і звітності Північно-Східного територіального правління внутрішнього аудиту у військовій частині НОМЕР_1 перевірено, у тому числі, ефективність вжиття заходів щодо відшкодування збитків, підтвердження або спростування ризиків за результатами попереднього аудиторського дослідження, за результатами якого було складено довідку про проміжні результати аудиту фінансово-господарської діяльності військової частини НОМЕР_1 (№1404 від 30.11.2020).

Перевіркою правильності нарахування та виплати посадових окладів військовослужбовцям було встановлено, що внаслідок порушення вимог пункту 1 Наказу по встановлення тарифних розрядів № 90, Наказу про встановлення тарифних розрядів №111, вимог пункту 2 розділу ІІ Порядку виплати грошового забезпечення № 260, 49-ти військовослужбовцям невірно встановлені посадові оклади, як наслідок допущено переплати грошового забезпечення на загальну суму 113,06 тис грн, зайво перераховано податок з доходів фізичних осіб на загальну суму 20,35 тис грн та єдиний соціальний внесок на суму 24,87 тис грн. Всього допущено незаконних витрат на загальну суму 57,60 тис грн (рішення не прийняте 100,68 тис грн).

З висновками та пропозиціями, за результатами проведеного аудиту ознайомлені командир військової частини НОМЕР_1 та начальник фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 . Результати перевірки в установлені законом терміни не оскаржувалися.

Згідно довідки від 30.11.2020 № 1404 «Про результати аудиторської перевірки фінансово-господарської діяльності військової частини НОМЕР_1 » та розрахунку-переплат тарифних розрядів встановлено, що позивачу було зайво нараховано та виплачено грошове забезпечення.

З метою недопущення порушень фінансової дисципліни та уникнення завдання збитків державі, дотримання вимог Податкового Кодексу України та Наказу Міністерства оборони України від 07.0.2018 № 260 з позивача фінансово-економічною службою військової частини НОМЕР_1 було утримано надлишково виплачені кошти у розмірі 7596,11 грн.

На підставі зазначеного вбачається, що будь-якої вини чи протиправних дій з боку військової частини НОМЕР_1 стосовно позивача не допущено.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд встановив таке.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 28.05.2015 № 126 зарахований до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_4 з 28.05.2015.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.11.2022 № 325 старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_1 , офіцера юридичної служби військової частини НОМЕР_1 , призначено наказом командира військової частини НОМЕР_5 (по особовому складу) № 350 від 08.11.2022 на посаду помічника командира військової частини НОМЕР_1 з правової роботи начальник юридичної служби військової частини НОМЕР_1 , ВОС 8503003 (9), і вважати таким, що з 16.11.2022 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов язків за посадою з тарифним розрядом 25, шпк «майор юстиції».

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13.02.2023 № 44 капітана юстиції ОСОБА_1 , помічника командира військової частини НОМЕР_1 з правової роботи начальник юридичної служби військової частини НОМЕР_1 , призначеного наказом Командувача Сухопутних Військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 25.01.2023 № 85 на посаду помічника командира бригади з правової роботи начальник юридичної служби управління В/Ч НОМЕР_2 і вважати таким, що справи та посаду здав і вибув для подальшого проходження військової служби. З 13.02.2023 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Відповідно до довідки-розрахунку від 11.03.2023 № 684, виданої позивачу відповідачем, вбачається, що з грошового забезпечення позивача здійснено утримання коштів, зокрема, у сумі 7596,11 грн з приміткою «УтрКРУ».

13.03.2023 представник позивача звернувся до відповідача з адвокатським запитом № 13/03-Д, в якому, зокрема, просив надати інформацію щодо здійснення відрахувань з грошового забезпечення позивача.

У відповідь на зазначений запит відповідач листом від 31.03.2023 № 1/367 повідомив представника позивача, що згідно наказу від 30.11.2020 № 1404 «Про результати аудиторської перевірки фінансово-господарської діяльності військової частини НОМЕР_1 » позивачу було зайво нараховано та виплачено грошове забезпечення. З метою недопущення порушень фінансової дисципліни та уникнення завдання збитків державі, дотримання вимог Податкового Кодексу України та Наказу Міністерства Оборони України від 0.06.2018 №260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил країни та деяким іншим особам» з позивача було утримано надлишково виплачені кошти. При виключенні зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 позивач отримав грошовий атестат із вказанням всіх належних йому виплат, крім того, при отриманні грошового атестату позивач був належним чином повідомлений про всі належні йому виплати.

Відповідно до витягу із аудиторської перевірки Північно-Східного територіального управління внутрішнього аудиту військової частини НОМЕР_1 від 10.12.2021 № 234/1/31/40 перевіркою правильності нарахування та виплати посадових окладів військовослужбовцям було встановлено, що внаслідок порушення вимог пункту 1 Наказу по встановлення тарифних розрядів № 90, Наказу про встановлення тарифних розрядів №111, вимог пункту 2 розділу ІІ Порядку виплати грошового забезпечення № 260, 49-ти військовослужбовцям невірно встановлені посадові оклади, як наслідок допущено переплати грошового забезпечення на загальну суму 113,06 тис грн, зайво перераховано податок з доходів фізичних осіб на загальну суму 20,35 тис грн та єдиний соціальний внесок на суму 24,87 тис грн. Всього допущено незаконних витрат на загальну суму 57,60 тис грн (рішення не прийняте 100,68 тис грн). Внаслідок невірного встановлення посадовий окладів допущено недоплати грошового забезпечення трьом військовослужбовцям на загальну суму 17,51 тис грн (виплачені на суму 8,97 тис грн, рішення не прийняті на суму 8,54 тис грн). Відповідно до пояснень виконуючого на той час обов`язки помічника командира з фінансово-економічної роботи начальника фінансово-економічної служби, капітана ОСОБА_2 ,, грошове забезпечення військовослужбовцям виплачувалося відповідно до тарифних розрядів, які були встановлені відповідно до наказу командира в/ч.

З розрахунку-переплат тарифних розрядів військовослужбовцям в/ч НОМЕР_1 , доданого до витягу із аудиторської перевірки В/Ч НОМЕР_1 від 10.12.2021 № 234/1/31/40 Північно-Східного територіального управління внутрішнього аудиту, вбачається, що лейтенанту ОСОБА_1 в період травень-серпень 2020 року встановлено тариф за яким було оплата 25, тариф згідно штату 17, сума переплати 10096,11 грн, ПДФО 18% - 1817,30 грн, ЄСВ 22% - 2221,14 грн, всього 14134,55 грн, відшкодованого ГЗ 2500,00 грн, залишок відшкодування 7596,11 грн, ПДФО 18% - 1367,30 грн, ЄСВ 22 % - 1671,14 грн, всього 1063,55 грн.

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

За приписами частини першої статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з частинами другою, третьою статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення та індексація грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Чинним документом, яким врегульовано виплату грошового забезпечення військовослужбовців є Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який затверджено Наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року № 260 (далі - Порядок).

Відповідно до пунктів 2, 3 Порядку грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

Підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Статтею 1 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» (далі Закон № 160-IX) виначено, що матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.

Згідно до статті 3 Закону № 160-IX підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність. Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: наявність шкоди; протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; вина особи в завданні шкоди.

Відповідно до статті 6 Закону № 160-IX особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі: виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій; виявлення факту приписки в нарядах чи інших документах фактично не виконаних робіт, викривлення звітних даних або обману держави в інший спосіб; завдання шкоди у стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю, наркотичних засобів або інших одурманюючих речовин; вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення; якщо особою надано письмове зобов`язання про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих їй для зберігання або для інших цілей.

Судом встановлено, що грошові кошти отримані позивачем у розмірі 7596,11 грн були утримані з грошового забезпечення позивача як зайво нараховані. Тобто, вказана сума не є матеріальною відповідальністю позивача за вчинення будь-якого порушення, не є санкцією або іншим видом відповідальності саме позивача, у зв`язку з цим посилання представника позивача на норми Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» є безпідставними.

В даній адміністративній справі кошти у розмірі 7596,11 грн є зайво нарахованою сумою, що встановлено за результатами аудиторською перевірки, зокрема, правильності нарахування та виплати посадових окладів військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 та підтверджується витягом із аудиторської перевірки Північно-Східного територіального управління внутрішнього аудиту військової частини НОМЕР_1 від 10.12.2021 № 234/1/31/40 та розрахунком-переплат тарифних розрядів військовослужбовцям в/ч НОМЕР_1 , доданого до зазначеного витягу.

Будь-яких доказів чи відомостей, що утримана сума з грошового забезпечення дійсно підлягала нарахуванню та виплаті позивачу суду не надано, тобто, позивачем та його представником не доведено право позивача на отримання вказаної суми.

Відповідачем, у свою чергу, на підтвердження правомірності підстав утримання з позивача зазначених коштів надано витяг із аудиторської перевірки Північно-Східного територіального управління внутрішнього аудиту військової частини НОМЕР_1 від 10.12.2021 № 234/1/31/40 та розрахунок-переплат тарифних розрядів військовослужбовцям в/ч НОМЕР_1 .

Беручи до уваги наведене, та оцінюючи надані сторонами по справі письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09 грудня 1994 року, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

За встановлених в цій справі обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, оскільки в межах даної адміністративної справи основні (суттєві) аргументи позовної заяви є необґрунтованими, а відповідач як суб`єкт владних повноважень, на якого частиною другою статті 77 КАС України покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, довів суду правомірність оскарженого рішення, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову належить відмовити повністю.

За правилами статті 139 КАС України понесені позивачем судові витрати у виді судового збору за подання даного позову та витрати на професійну правничу допомогу покладаються на позивача та відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 91, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову адвоката Плужника Максима Валерійовича в інтересах ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Борзаниця