Справа № 380/6542/23
Суддя: Лунь Зоряна Іванівна
Дата ухвалення: 2023-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2023 року

справа №380/6542/23

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Лунь З.І. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Четвертої Львівської державної нотаріальної контори, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Державної податкової служби України про зобов`язання вчинити дії.

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) звернулися до суду з позовом до Четвертої Львівської державної нотаріальної контори (місцезнаходження: 79005, м.Львів, вул.Зелена, 2, ЄДРПОУ 0289940), в якому просить суд:

-визнати протиправною і скасувати постанову державного нотаріуса Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Мігущенко З.Г. від 14.03.2023 про відмову у вчиненні нотаріальної дії у спадковій справі № 98/2011, заведеній після смерті ОСОБА_3 ;

-зобов`язати Четверту Львівську державну нотаріальну контору видати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частку квартири АДРЕСА_2 після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , виходячи з його статусу резидента, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачі зазначають, що вони є спадкоємцями ОСОБА_3 , подали заяву про прийняття спадщини.

Вважають, що ОСОБА_1 як дружина, і ОСОБА_2 як син, тобто як спадкоємці першого ступеня спорідненості, успадковують майно ОСОБА_3 та сплачують податок на доходи фізичних осіб при оформленні спадщини на спадкове майно за нульовою ставкою.

При цьому позивачі зазначають, що ОСОБА_3 , був громадянином України. Позивачі допускають, що навіть якщо померлий мав громадянство росії, то маючи громадянство України, ОСОБА_3 у відносинах з державою Україна має статус резидента України.

Зважаючи на вказане, позивачі вважають що Державний нотаріус Четвертої Львівської державної нотаріальної контори протиправно не видає спадкоємцям свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки вважає, що спадкодавець є нерезидентом, а тому спадкоємці повинні при успадкуванні майна померлого сплатити податок з доходів фізичних осіб за ставкою 18% вартості такого майна. Просять позов задовольнити.

Ухвалою від 10.04.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

Ухвалою від 10.04.2023 залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Державну податкову службу України.

Ухвалою від 10.04.2023 суд постановив витребувати у відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України у Львівській області (вул. Окуневського, буд. 1 м. Львів, 79020) інформацію про зареєстроване місце проживання громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (місце народження м. Новомосковськ, Тульська область, росія), ідентифікаційний номер НОМЕР_3 станом на 25.01.2011.

Ухвалою від 10.04.2023 суд постановив витребувати в Адміністрації Державної прикордонної служби України (місце знаходження: вулиця Володимирська, 26, Київ, 01601) інформацію про час останнього (до 25 січня 2011 року) в`їзду в Україну та виїзду з України до рф громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (місце народження м. Новомосковськ, Тульська область, росія), ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .

Станом на 23.04.2023 ухвала суду від 10.04.2023 про витребування у відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України у Львівській області документів не була виконана, через що суд постановив продовжити строк розгляду справи до отримання інформації від відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України у Львівській області ухвалою від 23.04.2023.

Інформація від відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України у Львівській області на виконання ухвали суду від 10.04.2023 була зареєстрована у суді 24.05.2023.

Ухвалою від 30.05.2023 суд постановив витребувати у Четвертої Львівської державної нотаріальної контори (місцезнаходження: вул. Зелена, 2, м. Львів, 79005) належним чином засвідчені копії всіх матеріалів (документів) спадкової справи №98, заведеної 23.06.2011 Винниківською державною нотаріальною конторою Львівської області, після смерті ОСОБА_3 , громадянина Російської Федерації, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Цю ухвалу виконано; належним чином засвідчену копію спадкової справи №98, заведеної 23.06.2011 Винниківською державною нотаріальною конторою Львівської області, після смерті ОСОБА_3 , суд отримав 22.06.2023.

Відповідач не подав до суду відзив на позовну заяву.

Від третьої особи не надходило пояснення.

Таким чином, суд розглядає справу на підставі доказів, що є у справі та з урахуванням заяв по суті справи, що містяться у справі.

Суд встановив таке.

ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є власниками квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 84,9 кв. м, житловою площею 63,8 кв. м, придбаної ними на підставі договору купівлі-продажу від 01.08.2006 року, реєстровий № 3866, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Сиротяком Ю.Р. Така квартира належить їм на праві спільної часткової власності по 1/3 частці кожному.

Після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , у росії, спадщину прийняли його син, позивач у цій справі, ОСОБА_2 та дружина, позивачка у цій справі, ОСОБА_1 .

23.06.2011 відкрито спадкову справу № 98/2011, котра зберігається у Четвертій Львівській державній нотаріальній конторі.

09.03.2023 ОСОБА_1 від свого імені та від імені свого сина, ОСОБА_2 звернулася із заявою до Четвертої Львівської державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину, що залишилася після смерті її чоловіка ОСОБА_3 .

Листом від 14.03.2023 за №251/02-14 Четверта Львівська державна нотаріальна контора повідомила ОСОБА_1 про те, що померлий ОСОБА_3 , не був резидентом, оскільки не мав місця проживання в Україні, на день смерті постійно проживав та був зареєстрований у Росії, тому умов, які передбачені Податковим кодексом України для визначення резидентства для ОСОБА_3 немає.

Також у цьому листі вказано, що з індивідуальної податкової консультації, наданої адвокату Павлу Янчаку Державною податковою службою України від 15.02.2023р. за №332/ІПК/99-00-24-03-03-06 щодо ставки податку на доходи фізичних осіб на об`єкт спадщини, отриманий спадкоємцем першого ступеня споріднення - дружиною ОСОБА_5 від чоловіка ОСОБА_3 , щодо якого відсутня інформація про звернення з клопотанням про вихід з громадянства України, або оформлення подання про втрату громадянства України, вбачається, що заявник дав не повну вихідну інформацію, а саме - щодо місця постійного проживання ОСОБА_3 . У даній індивідуальній податковій консультації вказано, що особа може вважатись резидентом України за умови виконання положень п.п.14.1.213 п.14.1 cт. 14 Податкового кодексу України, та не вказано однозначно, що ОСОБА_3 є резидентом України. Оскільки жодна з умов положень п.п.14.1.213 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України ОСОБА_3 не виконана, то він вважається нерезидентом.

Як видно з листа Четвертої Львівської державної нотаріальної контори, адвокатом Павлом Янчаком надано інформацію Департаменту консульської служби Міністерства закордонних справ України на №13/12/2022-3 від 13.12.2022 про те, що згідно з реєстраційними базами відділу громадянства Департаменту консульської служби а даними закордонних дипломатичних установ України (крім дипломатичних установ України на території російської федерації) станом на 23.12.2022 відсутня інформація про звернення з клопотанням про вихід з громадянства України, або оформлення подання про втрату громадянства України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що не дає достовірної інформації про те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є громадянином України.

Також ОСОБА_1 повідомлено, що оскільки відповідно до п. 167.1 cт. 167 ПК України ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами, то для видачі їй та її сину, ОСОБА_2 , свідоцтв про право на спадщину за Єдиної бази даних звітів про оцінку, не нижче ринкової вартості такого об`єкта, визначеної суб`єктом оціночної діяльності (оцінювачем) відповідно до законодавства та зазначеної у звіті про оцінку, зареєстрованому в Єдиній базі даних звітів про оцінку. За наявності у спадковій справі звіту про оцінку спадкового майна свідоцтва про право на спадщину будуть видані.

Постановою державного нотаріуса Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Мігущенко З.Г. від 21 березня 2023 року відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у спадковій справі № 98/2011, заведеній після смерті ОСОБА_3 , а а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину.

З цієї постанови видно, що нотаріус вказала, що відповідно до п.п. 14.1.123, п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України спадкодавець, ОСОБА_3 , є нерезидентом, оскільки спадкодавець за матеріалами спадкової справи №115 за 2011 рік, заведеної нотаріусом Новомосковського округу Тульської області російської федерації був громадянином росії, постійно по день смерті проживав за адресою: росія, АДРЕСА_3 разом зі своєю матір`ю. Також з цієї постанови видно, що позивачі подали заяви про прийняття спадщини та отримали спадщину у росії після померлого ОСОБА_3 .

А тому згідно з п.п. 174.2.3. п. 174.2 ст. 174 Податкового кодексу України вартість будь-якого об`єкта спадщини, що успадковується ОСОБА_1 та її сином, оподатковується за ставкою, визначеною пунктом 167.1 ст.167 та пунктом 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ цього Кодексу.

Позивачі вважають постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії протиправною і просять її скасувати, оскільки вважають, що Державний нотаріус не взала до уваги того, що ОСОБА_3 був громадянином України, що підтверджується копією його паспорта та не звертався до компетентних органів про вихід з громадянства України, а також, що покликання Державного нотаріуса на документи, що містяться у спадковій справі №115 за 2011 рік, заведеній нотаріусом Новомосковського округу Тульської області російської федерації є безпідставним, оскільки документи, що видані на території росії, мають бути засвідчені апостилем. На підставі цього позивачі вважають, що вони повинні успадкувати майно, належне ОСОБА_3 за його життя та повинні сплатити податок за нульовою ставкою.

При ухваленні рішення у цій справі, суд зазначає таке.

Відповідно до вимог ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок оподаткування доходу, отриманого платником податку в результаті прийняття ним у спадщину чи у дарунок коштів, майна, майнових чи немайнових прав, регулюється ст. 174 ПКУ, якою встановлено різні ставки для оподаткування доходів платника податку, одержаних у вигляді спадщини, залежно від ступеня споріднення спадкоємця із спадкодавцем та резидентського статусу.

Статтею 1216 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦКУ).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ст. 1223 ЦКУ).

Згідно з пп. "а" пп. 174.2.1 п. 174.2 ст. 174 ПКУ за нульовою ставкою податку на доходи фізичних осіб оподатковується вартість власності, що успадковується членами сім`ї спадкодавця першого ступеня споріднення.

За визначенням пп. 14.1.263 п. 14.1 ст. 14 ПКУ членами сім`ї фізичної особи першого ступеня споріднення вважаються її батьки, чоловік або дружина, діти, у тому числі усиновлені. Інші члени сім`ї фізичної особи вважаються такими, що мають другий ступінь споріднення.

Крім того, згідно з пп. "б" пп. 174.2.1 п. 174.2 ст. 174 цього Кодексу за нульовою ставкою оподатковується вартість власності (нерухомого майна), зазначеної в пп. "а" п. 174.1 цієї статті, що успадковується особою, яка є інвалідом I групи або має статус дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування, та вартість власності (нерухомого майна), зазначеної в пп. "а" п. 174.1 цієї статті, що успадковуються дитиною-інвалідом.

Водночас за ставкою 5 %, визначеною п. 167.2 ст. 167 Податкового кодексу, оподатковується вартість будь-якого об`єкта спадщини, що успадковується спадкоємцями, які не є членами сім`ї спадкодавця першого ступеня споріднення (пп. 174.2.2 п. 174.2 ст. 174 Кодексу).

Відповідно до п.174.2.3 ст. 174 Податкового кодексу за ставкою, визначеною у пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу, для будь-якого об`єкта спадщини, що успадковується спадкоємцем від спадкодавця-нерезидента, та для будь-якого об`єкта спадщини, що успадковується спадкоємцем-нерезидентом від спадкодавця-резидента.

Згідно з п.167.1. ст. 167 Податкового кодексу ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Поняття «резидент» та умови набуття фізичною особою статусу резидента України визначені пп. 14.1.213 п. 14.1 ст. 14 Кодексу, згідно з пп. "в" якого фізична особа - резидент - це фізична особа, яка має місце проживання в Україні.

У разі якщо фізична особа має місце проживання також в іноземній державі, вона вважається резидентом, якщо така особа має місце постійного проживання в Україні; якщо особа має місце постійного проживання також в іноземній державі, вона вважається резидентом, якщо має більш тісні особисті чи економічні зв`язки (центр життєвих інтересів) в Україні. У разі якщо державу, в якій фізична особа має центр життєвих інтересів, не можна визначити, або якщо фізична особа не має місця постійного проживання у жодній з держав, вона вважається резидентом, якщо перебуває в Україні не менше 183 днів (включаючи день приїзду та від`їзду) протягом періоду або періодів податкового року.

При цьому постійне місце проживання - це місце проживання на території будь-якої держави не менше одного року громадянина, який не має постійного місця проживання на території інших держав і має намір проживати на території цієї держави протягом будь-якого строку, не обмежуючи таке проживання певною метою, і за умови, що таке проживання не є наслідком виконання цим громадянином службових обов`язків або зобов`язань за договором (контрактом) (пп. 45 п. 1 ст. 4 Митного кодексу України).

Достатньою (але не виключною) умовою визначення місця знаходження центру життєвих інтересів фізичної особи є місце постійного проживання членів її сім`ї або її реєстрації як суб`єкта підприємницької діяльності.

Якщо неможливо визначити резидентський статус фізичної особи, використовуючи попередні положення пп. 14.1.213 п. 14.1 ст. 14 Кодексу, фізична особа вважається резидентом, якщо вона є громадянином України.

Якщо всупереч закону фізична особа - громадянин України має також громадянство іншої країни, то з метою оподаткування така особа вважається громадянином України, який не має права на залік податків, сплачених за кордоном, передбаченого Кодексом або нормами міжнародних угод України.

Достатньою підставою для визначення особи резидентом є самостійне визначення нею основного місця проживання на території України у порядку, встановленому Кодексом, або її реєстрація як самозайнятої особи.

Разом з тим, згідно з пп. 14.1.122 п. 14.1 ст. 14 Кодексу нерезиденти - це, зокрема, фізичні особи, які не є резидентами України.

Тобто, фізична особа, яка не відповідає умовам, визначеним в пп. "в" пп. 14.1.213 п. 14.1 ст. 14 Кодексу, у розумінні Кодексу не є резидентом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 №1382-ІV- місце проживання - місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги.

Визначальним при ухваленні рішення у цій справі є встановлення факту перебування ОСОБА_3 у статусі нерезидента України.

З досліджених судом матеріалів справи видно, що згідно з свідоцтвом про смерть, виданим 25 січня 2011 відділом №1 Хімкінського управління ЗАГС Головного управління ЗАГС Московської області, ОСОБА_3 , громадянин росії, котрий народився в місті Новомовсковську Тульської області - помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Хімки Московської області, росія.

Також з матеріалів справи видно, що ОСОБА_3 мав громадянство України про що свідчить копія паспорта громадянина України, серія НОМЕР_4 , виданого Личаківським РВ УМВС України у Львівській області 01.03.1996.

У копії паспорта громадянина України є штамп про те, що ОСОБА_3 був прописаний за адресою: АДРЕСА_4 , а також штамп про те, що він був виписаний, без зазначення адреси.

На виконання ухвали суду від 10.04.2023, за відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС у Львівській області ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрованим/знятим з реєстрації не значиться.

На виконання ухвали суду від 10.04.2023 Головний центр обробки спеціальної інформації ДПС України повідомив, що неможливо надати інформацію про час останнього (до 25 січня 2011 року) в`їзду в Україну та виїзду з України до рф громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (місце народження м. Новомосковськ, Тульська область, росія), ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , оскільки такі відомості зберігаються у службі з 08.11.2017 протягом 10 років, а до 08.11.2017 зберігалися протягом 5 років.

Як видно з матеріалів справи, а саме з нотаріально засвідченої копії довідки ТзОВ «ЖЕУ-7», яка міститься в матеріалах спадкової справи №115 за 2011, заведеної після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 , нотаріусом Новомосковського нотаріального округу Тульської області Російської Федерації, а також із постанови Мігущенко З.Г. , Державного нотаріуса Четвертої Львівської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.03.2023, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , був громадянином Росії, постійно та по день смерті проживав за адресою: АДРЕСА_3 , разом зі своєю матір`ю - ОСОБА_9 . Його спадкоємцями були: його дружина - ОСОБА_10 , його син - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , громадяни України, які проживали в АДРЕСА_5 , та його мати - ОСОБА_12 , громадянка Росії, яка проживала у Росії, АДРЕСА_3 , які прийняли спадщину, про що були подані відповідні заяви та видані свідоцтва про право на спадщину.

Крім того, як видно з матеріалів спадкової справи, яку суд витребував у Четвертої Львівської державної нотаріальної контори, то у ній містяться документи, у яких чітко зазначено, що померлий ОСОБА_3 постійно проживав у росії і мав там центр життєвих інтересів.

Так, окрім зазначеної довідки ТзОВ ЖЕУ-7 про те, що ОСОБА_3 постійно і по день смерті проживав разом з матір`ю у АДРЕСА_6 такими документами є:

-заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про прийняття спадщини, подані у Винниківську державну нотаріальну контору, у яких спадкоємці зазначили, що (…)« ОСОБА_3 , громадянин Росії, ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проживає в АДРЕСА_3 » (…);

-договір купівлі-продажу квартири, укладений 01.08.2006 у місті Львові, згідно з яким позивачі та ОСОБА_3 купили квартиру АДРЕСА_2 . У цьому договорі зазначено, що покупець, ОСОБА_3 , є громадянином росії, та проживає за адресою: російська федерація, АДРЕСА_3 . Цю обставину зазначив сам ОСОБА_3 , що підтверджується його підписом на примірнику договору.

- заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про прийняття спадщини, подані нотаріусу Новомосковського нотаріального округу Тульської області Сайгановій Олені Валеріївні, у яких спадкоємці зазначили, що (…)« ОСОБА_3 , громадянин Росії, ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проживав в Росії, АДРЕСА_3 » (…).

Крім того, як видно з матеріалів спадкової справи, то ОСОБА_3 мав рахунки у банках на території російськї федерації, які були відкриті у 2005 році (в рублях), в 2010 році (в рублях), в 2011 році (в доларах США) Ці кошти успадкували позивачі.

Також, як видно з матеріалів спадкової справи, то ОСОБА_3 мав у власності частку у квартирі за адресою: російська федерація, АДРЕСА_3 . Це майно позивачі також успадкували.

До того ж у власності ОСОБА_3 перебував автомобіль марки MERCEDES BENZ 208 D SPRINTER, 1997 року випуску, зареєстрований у росії, р.н. НОМЕР_6 (код 71 відповідає регіону Тульська область).

Таким чином, з урахуванням того, що ОСОБА_3 , мав громадянство України та росії, інформація про перетин державного кордону України відсутня, був виписаний за адресою: АДРЕСА_5 , іншої інформації про реєстрацію чи зняття з місця реєстрації у Львівській області нема, постійно та по день смерті проживав за адресою: АДРЕСА_3 , разом зі своєю матір`ю - ОСОБА_13 , про що свідчать докази, які містяться в матеріалах спадкової справи, мав у росії майно (грошові кошти, квартиру, зареєстрований автомобіль), сам факт прийняття спадщини його дружиною, ОСОБА_1 та сином, ОСОБА_2 , про що були подані відповідні заяви та отримані свідоцтва про спадщину в росії, після смерті громадянина Росії, який там постійно проживав, що підтверджується належними доказами (довідка ТзОВ «ЖЕУ-7», заяви про прийняття спадщини, подані позивачами у справі), особисте зазначення ОСОБА_3 про факт проживання в росії), особисте підтвердження ОСОБА_3 факту проживання в росії, про що зазначено у договорі купівлі-продажу квартири від 01.08.2006 у м. Львові, то застосовуючи умови визначення статусу резидента, передбаченого ст. пп. 14.1.213 п. 14.1 ст. 14 ПК України, ч. 1 ст. 29 ЦК України, ст. 3 Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні», суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 не мав статусу резидента України на час його смерті.

Крім того, суд зауважує, що позивачі не надали доказів того, що ОСОБА_3 постійно проживав в Україні і саме в Україні знаходився центр його життєвих інтересів, натомість обґрунтування позовних вимог позивачі сформували на запереченні того, що ОСОБА_3 є резидентом росії.

Щодо аргументів позивачів стосовно застосування нотаріусами Конвенції про правову допомогу і правові відносини по цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 в тій частині, що в матеріалах спадкової справи, яка заведена на території України є копії документів спадкової справи, заведеної нотаріусом Новомосковського округу Тульської області РФ, але такі не легалізовані, то суд вважає, ці аргументи безпідставними, оскільки дію згаданої Конвенції зупинено 27.12.2022, а запит щодо одержання копій спадкової справи №115 за 2011 рік після смерті ОСОБА_3 та відповідь на нього було отримано державним нотаріусом у 2011 році, тобто до моменту зупинення дії Конвенції. Відтак, документи, що містяться у спадковій справі №98/2011, котрі отримані від нотаріуса рф у 2011 році, не підягають легалізації.

Щодо покликання позивачів на податкову консультацію, надану Державною податковою службою України від 15.02.2023р. за №332/ІПК/99-00-24-03-03-06, щодо ставки податку на доходи фізичних осіб на об`єкт спадщини, отриманий спадкоємцем першого ступеня споріднення - дружиною ОСОБА_5 від чоловіка ОСОБА_3 , щодо якого відсутня інформація про звернення з клопотанням про вихід з громадянства України, або оформлення подання про втрату громадянства України, то суд з таким не погоджується, оскільки з цієї індивідуальної податкової консультації, видно, що заявник не надав інформацію щодо місця постійного проживання ОСОБА_3 , котра є в матеріалах спадкової справи. У даній індивідуальній податковій консультації вказано, що особа може вважатись резидентом України за умови виконання положень п.п.14.1.213 п.14.1 cст. 14 Податкового кодексу України, та не вказано однозначно, що ОСОБА_3 є резидентом України.

З покликання позивачів на лист МЗС України про те, що станом на 23.12.2023 відсутня інформація про звернення з клопотанням про вихід з громадянства України або оформлення подання про втрату громадянства України ОСОБА_3 , 01.09.1960 суд не погоджується, оскільки на встановлення обставин щодо статусу резидента України наявність чи відсутність у фізичної особи громадянства України не має визначального впливу, оскільки норми ПК України не пов`язують статус резидента виключно із громадянством фізичної особи.

Щодо штампа у паспорті громадянина України про те, що ОСОБА_3 виписаний за адресою АДРЕСА_4 , то проставлення штампа «виписаний» у паспорті громадянина України було врегульовано Наказом МВС №316 від 17.08.94, котрий втратив чинність на підставі Наказу МВС№ 600 від 15.06.2006.

Наказом МВС №600 від 15.06.2006 передбачено проставлення штампу «зняття з реєстрації місця проживання».

Таким чином, позивач був виписаний з квартири АДРЕСА_7 до 15.06.2006, при цьому місце прописки не вказано, оскільки штамп «виписаний» проставлявся у разі, коли фізична особа одночасно не прописувалася. Інші відмітки про прописку чи реєстрацію місця проживання у паспорті громадянина України ОСОБА_3 - відсутні.

Крім того, ту обставину, що ОСОБА_3 був знятий з реєстрації у АДРЕСА_4 підтверджує зазначене особисто ОСОБА_3 у договорі купівлі-продажу квартири від 01.08.2006 про те, що він є громадянином росії, та проживає за адресою: російська федерація, АДРЕСА_3 . Цю обставину зазначив особисто ОСОБА_3 , що підтверджується його підписом на примірнику договору.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оскільки у даній справі оскаржується рішення та дії відповідача, суб`єкта владних повноважень, суд відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України, перевіряє чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення відповідає критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, що визначені частиною 2 статті 2 КАС України, відтак позовні вимоги про визнання протиправною і скасування постанови державного нотаріуса Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Мігущенко З.Г. від 23 березня 2013 р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії у спадковій справі №98/2011, заведеній після смерті ОСОБА_3 , не підлягають задоволенню.

З огляду на це, вимога про зобов`язання відповідача вчинити дії, як похідна також задоволенню не підлягає.

Таким чином, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову повністю.

Відповідно до вимог ст.139 КАС України судові витрати, понесені позивачем покладаються на нього.

Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 257-263 КАС України, суд

в и р і ш и в :

у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Четвертої Львівської державної нотаріальної контори (місцезнаходження: 79005, м.Львів, вул.Зелена, 2, ЄДРПОУ 0289940), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Державної податкової служби України про зобов`язання вчинити дії, відмовити повністю.

Судові витрати покладаються на позивачів.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Лунь З.І.