Справа № 280/3951/20
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2023-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 червня 2023 року м. Дніпросправа № 280/3951/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду з питання зміни порядку та способу виконання рішення від 25 червня 2021 року (суддя Калашник Ю.В.) в справі № 280/3951/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року в справі № 280/3951/20, яке набрало законної сили 20 жовтня 2020 року, позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково; визнано протиправним та скасоване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 28 квітня 2020 року №10 щодо відмови у проведенні перерахунку призначеного ОСОБА_1 довічного щомісячного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації в Запорізькій області від 17 березня 2020 року № 08-02/1007; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації в Запорізькій області від 17 березня 2020 року № 08-02/1007, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року.

Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Дніпро) 05 червня 2021 року звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду із заявою про зміну способу і порядку виконання судового рішення, в якій просило змінити спосіб і порядок виконання рішення, визначений судовим рішенням, на стягнення з ГУ ПФУ в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 нарахованої доплати в сумі 71 333,90 грн.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 25 червня 2021 року в задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати ухвалу, направити справу для повторного розгляду до суду першої інстанції в іншому складі суду.

Вважає, що державним виконавцем при зверненні до суду з питання зміни способу та порядку виконання рішення не враховано, що боржник самовільно змінив порядок нарахування довічного грошового утримання, незаконно застосувавши неправильний відсоток суддівської винагороди для обчислення довічного грошового утримання (50%), тоді як судовим рішенням від 09 березня 2017 року встановлено інший відсоток 82.

Звертає увагу, що він просив суд першої інстанції спочатку прийняти рішення по його заяві, поданої в порядку статті 383 КАС України, а після цього вийти за межі заяви державного виконавця, встановити належний порядок виконання судового рішення, визначити належний відсоток при розрахунку щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 82% чи за новим законом 52%, а суд першої інстанції не надав оцінку його вимогам.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2021 року справа в паперовому вигляді витребувана у Запорізького окружного адміністративного суду.

Справа № 280/3951/20 надійшла до Третього апеляційного адміністративного суду 16 травня 2023 року.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Суд першої інстанції, врахувавши, що судовим рішенням зобов`язано територіальний орган Пенсійного фонду, на обліку в якому перебуває позивач, здійснити такий перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання позивача, проте судом не встановлювалось жодних сум, які підлягають виплаті позивачу та не приймалось рішення про стягнення таких сум з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, а було зобов`язано саме відповідача вчинити вищевказані дії, при цьому державним виконавцем поставлено питання зміни способу та порядку виконання судового рішення з зобов`язання вчинення дій по перерахунку та виплаті пенсії на стягнення з відповідача вже нарахованої суми пенсії, що не відповідає предмету розгляду справи та не узгоджується зі змістом статті 378 КАС України, а заявником до матеріалів справи не надано жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність об`єктивних обставин, що істотно ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення суду в його діючій редакції, відмовив у задоволенні заяви.

Судом першої інстанції зауважено, що питання стягнення нарахованих, проте не виплачених сум пенсійних виплат, може бути предметом іншого судового позову, у разі якщо позивач буде вважати, що такі дії Пенсійного фонду суперечать вимогам чинного законодавства України.

Суд визнає приведений висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року в справі № 280//21, яке набрало законної сили 20 жовтня 2020 року, про зобов`язання ГУ ПФУ в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації в Запорізькій області від 17 березня 2020 року № 08-02/1007, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року, ГУ ПФУ здійснено розрахунок доплати щомісячного довічного грошового утримання в сумі 71 333,90 грн., починаючи з 19 лютого 2020 року по 31 жовтня 2020 року (а.с. 140-141).

Сума доплати в розмірі 71 333,90 грн. за період з 19 лютого 2020 року по 31 жовтня 2020 року на виконання рішення суду не виплачена.

За повідомленням ГУ ПФУ виплата донарахованої суми може бути здійснена за наявності відповідного фінансування з державного бюджету.

Виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого в цій справі, відкрито 30 березня 2021 року (а.с. 138).

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Частинами першою та третьою статті 378 КАС України встановлено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Поняття способів захисту прав, свобод та інтересів особи в адміністративному судочинстві охоплюється визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цих прав, свобод та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Стаття 378 КАС містить не тільки механізм процесуальної процедури розгляду питань зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення, а й підстави для розгляду цих питань. Оскільки ці підстави є матеріально-правовими, то їх слід розглядати у сукупності з положеннями статей 5 та 245 КАС України, які визначають зміст способів захисту порушеного права в адміністративному судочинстві.

Згідно з частинами першою та другою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За правилами частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини, та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю; 7) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об`єднання громадян; 8) примусовий розпуск (ліквідацію) об`єднання громадян; 8-1) заборону політичної партії та передачу майна, коштів та інших активів політичної партії, її обласних, міських, районних організацій, первинних осередків та інших структурних утворень у власність держави; 10) інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів; 11) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України або про продовження строку такого затримання; 12) затримання іноземця або особи без громадянства до вирішення питання про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні; 13) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 14) звільнення іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 15) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

За змістом частини четвертої статті 245 КАС у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Стаття 129-1 Конституції України встановлює, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з частинами другою та третьою статті 14 КАС судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 378 КАС передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Тобто, під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленими раніше порядку і способом. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

В спірному випадку відсутні обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, відповідно, судом не встановлено підстав, передбачених частиною третьою статті 378 КАС України, для зміни способу або порядку виконання судового рішення в цій справі.

Обставини, на які посилається заявник як на підстави для зміни способу і порядку виконання рішення, не є такими обставинами у розумінні частини третьої статті 378 КАС.

Фактично неможливість здійснення виплати перерахованої суми пенсії орган Пенсійного фонду обґрунтовує відсутністю бюджетного фінансування.

Невиконання судового рішення є підставою для звернення позивача до суду із заявою в порядку статті 383 КАС України, яка регулює питання визнання протиправними рішень, дій або бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання рішення суду, а не для зміни способу або порядку виконання такого рішення.

Відтак, встановлені обставини не дають підстав для висновку про неможливість виконання судового рішення, що відповідно до статті 378 КАС було б підставою для зміни способу чи порядку його виконання, тому суд вважає висновок суду першої інстанції помилковим.

В цьому випадку судом для відновлення права ОСОБА_1 на отримання суми перерахованого щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці прийняте рішення про зобов`язання ГУ ПФУ в Запорізькій області провести перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації в Запорізькій області від 17 березня 2020 року № 08-02/1007, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року.

Розрахунок суми заборгованості у перерахованому розмірі, що належить ОСОБА_1 , судом при ухваленні рішення по суті позовних вимог не здійснювався, тому зміна способу виконання такої постанови із зобов`язання виплатити суму щомісячного довічного грошового утримання у перерахованому розмірі на стягнення конкретної суми потягне за собою зміну рішення по суті, вихід за межі позовних вимог та вирішення питань, що не були предметом дослідження судом при розгляді справи.

Відтак, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що зміна на підставі статті 378 КАС способу чи порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом відповідно до статті 245 КАС при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 11 листопада 2014 року в справі № 21-394а14, Верховним Судом в постанові від 30 січня 2018 року в справі № 281/1820/14-а.

Посилання апелянта на неврахування державним виконавцем при зверненні із заявою про зміну способу та порядку виконання судового рішення та судом першої інстанції про розгляді цієї заяви того, що боржником змінено відсоток суддівської винагороди для обчислення довічного грошового утримання (50%), тоді як судовим рішенням від 09 березня 2017 року встановлено інший відсоток 82, суд відхиляє, позаяк у резолютивній частині рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року відсутнє посилання на відсоток від грошової винагороди судді, працюючого на відповідній посаді, виходячи з якого має бути здійснений перерахунок позивачеві. В мотивувальній частині рішення також зазначено, що, зокрема, питання відсотків від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, не є предметом спору.

Тому є цілком обґрунтованими висновки суду першої інстанції, що оскільки питання щодо відсоткового значення довічного грошового утримання не вирішувалось рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року, відсутні підстави для встановлення під час розгляду заяви про зміну способу та порядку виконання судового рішення іншого відсотку при розрахунку щомісячного довічного грошового утримання.

При цьому доводи апелянта про не надання судом першої інстанції оцінки цьому питанню не спростовують правильного висновку про відсутність підстав для зміни способу та порядку виконання рішення.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, ухвала прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду з питання зміни порядку та способу виконання рішення від 25 червня 2021 року в справі № 280/3951/20 залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду з питання зміни порядку та способу виконання рішення від 25 червня 2021 року в справі № 280/3951/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення 21 червня 2023 року та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 21 червня 2023 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко