Справа № 580/6383/22
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2023-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті касаційного провадження

22 червня 2023 року

м. Київ

справа №580/6383/22

адміністративне провадження № К/990/22019/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Коваленко Н.В.,

суддів: Бучик А.Ю., Рибачука А.І.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 24.02.2023 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.05.2023 у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Черкаській області, яка полягає у відмові виготовити та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області нової довідки про розмір грошового забезпечення для проведення перерахунку пенсії з 01.12.2019 з урахуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Черкаській області підготувати та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області нову довідку про розмір грошового забезпечення для проведення перерахунку пенсії з 01.12.2019 з урахуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 24.02.2023, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.05.2023, у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятими судовими рішеннями, ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.

За правилами частини 1 статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Вирішуючи питання щодо відкриття касаційного провадження, Верховний Суд виходить із такого.

Спірні правовідносини виникли у зв`язку із відмовою відповідача у підготовці та наданні позивачу довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії станом на листопад 2019 року.

Розгляд справи в суді першої інстанції здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно із частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Тлумачення вказаних норм у їхньому логічному взаємозв`язку передбачає, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах "а", "б", "в" та "г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Підставами касаційного оскарження скаржник зазначає підпункт "в" пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. Вважає, що справа має виняткове значення для позивача.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що у зв`язку із змінами у грошовому забезпеченні поліцейських, передбаченими Постановою № 988, у осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), яким призначено пенсію відповідно до Закону № 2262-ХІІ, виникло право на перерахунок пенсії з 01.01.2016 року, з урахуванням складових грошового забезпечення. Разом з цим, суд встановив, що пенсія позивачеві призначена після 01.01.2016, зокрема після звільнення з органів Національної поліції у червні 2017 року. Отже, розмір і складові грошового забезпечення для призначення пенсії обчислювалися позивачеві на підставі положень Постанови № 988 та не обмежувались положеннями Постанови № 103, у зв`язку із чим доводи позивача, що підстави для перерахунку його пенсії виникли саме у зв`язку із ухваленням судового рішення у справі № 826/12704/18, яким скасовано пункт 3 Постанови № 103, суд вважав необґрунтованим.

У контексті зазначеного колегія суддів Верховного Суду зауважує, що Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію щодо виготовлення нової довідки про розмір грошового забезпечення станом на 19.11.2019 для перерахунку пенсії з 01.12.2019 особам, які були звільнені відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» після 01.01.2016.

Так, в постанові від 26.04.2023 у справі № 420/11589/22 Верховний Суд зазначив:

« зміст наведеної норми пункту 3 постанови № 103 свідчить про те, що нормотворець пов`язав перерахунок пенсій з 01.01.2016 особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), які отримують пенсію за Законом № 2262-ХІІ із складовими грошового забезпечення діючого поліцейського, у тому числі із щомісячними додатковими видами грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення), які фактично виплачувались діючому поліцейським у січні 2016 року, оскільки пов`язав їх із сплатою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування саме за січень 2016 року.

Верховний Суд звертає увагу на те, що положення пункту 1, 2 постанови № 103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку № 45 у період їх чинності не поширювались на осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та осіб, які перебували на службі в органах Національній поліції, пенсія яким призначена за нормами Закону № 2262-ХІІ, оскільки ними було врегульовано механізм перерахунку пенсій, призначених до 01.03.2018, крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), на які поширювались положення пункту 3 постанови № 103 та затверджена у додатку 3 до Порядку № 45 форма довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), яка є чинною та містить повний перелік видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських.

Тобто, визнання протиправними та нечинними цих пунктів постанови №103 не має жодних правових наслідків для осіб, які проходили службу в органах Національної поліції, яким призначено пенсію згідно із Законом №2262-ХІІ, оскільки ними не визначалось вимог до компетентних органів здійснити перерахунок пенсій особам, які перебували на службі в органах Національній поліції.

Водночас, підвищення грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України є безумовною підставою для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом № 2262-ХІІ.

Як було зазначено вище, грошове забезпечення поліцейських унормовано постановою № 988 та Порядком №260. Однак, з часу прийняття цих нормативно-правових актів, визначений ними розмір видів грошового забезпечення поліцейських не змінився.

При цьому, з огляду на те, що набрання законної сили (19.11.2019) рішенням у справі № 826/12704/18, яким було визнано протиправним та скасовано пункт 3 постанови № 103, не зумовило виникнення у позивача права на перерахунок пенсії як у особи, яка проходила службу в органах Національної поліції, вказані обставини не можуть слугувати підставою для надання до ГУ ПФУ оновленої довідки про розмір грошового забезпечення, визначеного станом листопад 2019 року, оскільки пенсію позивачу призначено як особі, звільненій зі служби в Національній поліції ».

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонером Національної поліції України з 2017 року та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Враховуючи, що ОСОБА_1 був звільнений зі служби в поліції на підставі Закону України "Про Національну поліцію" після 01.01.2016, пункт 3 Постанови №103, який встановлював відсоткове зменшення виплати пенсії військовослужбовцям та звужував зміст вже існуючих прав таких осіб, на позивача не розповсюджувався, а тому доводи касаційної скарги є безпідставними.

Стосовно «виняткового значення» справи для учасника справи, то в даному випадку оцінка судом такої «винятковості» може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі. За відсутності належного обґрунтування підстав касаційного оскарження, передбачених частиною четвертою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України посилання скаржника на винятковість справи не може бути визнана Судом прийнятною.

Оцінивши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що скаржником не доведено існування обставин, визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Скаржник в касаційній скарзі фактично зазначає про необхідність здійснити переоцінку встановлених судом у справі обставин, а також надати перевагу одним доказам над іншими, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції згідно з положеннями частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає справи, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".

Зазначене узгоджується з Рекомендаціями № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 цієї Рекомендації скарги в суд третьої інстанції повинні подаватися в першу чергу у рамках таких справ, які заслуговують третього судового розгляду, наприклад справи, які будуть розвивати право або які будуть сприяти однаковості тлумачення закону. Їх коло може бути також обмежене скаргами по тих справах, які стосуються питань права, які мають значення для всього суспільства в цілому. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування того, чому її справа буде сприяти досягненню таких цілей.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладені вимоги Кодексу адміністративного судочинства України, для можливості відкриття провадження у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, у касаційній скарзі скаржник має обґрунтовано зазначити підстави, вказані у підпунктах "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на наведене, Суд вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.

Керуючись статтями 248, 328, 333, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 24.02.2023 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.05.2023 у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

2. Надіслати ОСОБА_1 копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження, разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною і не оскаржується.

Суддя-доповідач Н.В. Коваленко

Суддя А.Ю. Бучик

Суддя А.І. Рибачук