Справа № 420/957/23
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2023-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/957/23

Перша інстанція: суддя Свида Л.І.,

дата ухвалення рішення суду І інстанції: 27.03.2023 року

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді : Бойка А.В.,

суддів: Федусика А.Г.,

Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 березня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Подільської міської ради Подільського району Одеської області, виконавчого комітету Подільської міської ради Подільського району Одеської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Подільської міської ради Подільського району Одеської області щодо не розгляду запиту позивача від 10.01.2023 року;

- зобов`язати Подільську міську раду Подільського району Одеської області розглянути запит на інформацію від 10.01.2023 року та надати ОСОБА_1 повну відповідь відповідно до поставлених питань у порядку Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року № 2939-VI, із змінами і доповненнями, про перелік рухомого та нерухомого майна, яке належить Подільській міській раді (Подільської громади).

Також позивач просив стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань виконавчого комітету Подільської міської ради Подільського району Одеської області судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу у розмірі 2000 грн.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27.03.2023 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Подільської міської ради Подільського району Одеської області щодо не розгляду запиту ОСОБА_1 від 10.01.2023 року.

Зобов`язано Подільську міську раду Подільського району Одеської області розглянути запит на інформацію ОСОБА_1 від 10.01.2023 року.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у стягненні судових витрат, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилався на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

В поданій апеляційній скарзі апелянт посилався на те, що згідно висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 11.06.2020 року у справі № 821/227/17 правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Апелянт вказував на те, що згідно висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 03.10.2019 р. у справі № 922/445/19, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

На думку апелянта, ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції застосував норму права, без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 р. у справі № 454/908/16-ц, в частині того, що встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач вказував на те, що ним до позову було додано попередній (орієнтовний) розрахунок сум судових витрат які він поніс, і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, акт виконаних робіт, договір від 09.03.2021 року про надання правової допомоги, свідоцтво, та заяву про відшкодування судових витрат.

Позивач зазначив, що він не являється фахівцем в області адміністративного судочинства, і тому йому була необхідна кваліфікована допомога адвоката, у зв`язку з чим ним і було укладено 09.03.2021 року договір про подання професійної правничої допомоги з адвокатом Одеської обласної колегії адвокатів Опалько О.М., який надав позивачу правову допомогу, за яку позивач має сплатити 2000 грн., що підтверджується відповідним договором, актом виконаних робіт та матеріалами позову.

Апелянт вважає безпідставними висновки суду першої інстанції стосовно не підтвердження позивачем понесених судових витрат на правничу допомогу у розмірі 2 000 грн.

З огляду на зазначене апелянт просив скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.03.2023 року у справі №420/957/23 в частині відмови стягнути судові витрати та ухвалити нове рішенні в цій частині, яким стягнути на користь позивача - ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань виконавчого комітету Подільської міської ради Подільського району Одеської області, (, юридична адреса: 66300, Одеська обл., м. Подільськ, просп. Шевченка, 2) судові витрати за подання правничої допомоги у розмірі 2000 грн.

14.04.2023 року представником виконавчого комітету Подільської міської ради та Подільської міської ради Подільського району Одеської області Селіфановою І.П. були подані до суду апеляційної інстанції відзиви на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в яких вона посилалась на відсутність підстав для стягнення на користь позивача ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу з огляду на відсутність доказів складання адвокатом будь-яких документів процесуального характеру, що стосуються не стягнення судових витрат, а захисту прав позивача по суті спору, а також доказів понесення позивачем судових витрат на правничу допомогу в розмірі 2000 грн.

З огляду на зазначене представник відповідачів просила залишити без змін рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.03.2023 року.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження згідно положень п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Згідно ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З огляду на те, що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.03.2023 року іншими сторонами у справі (відповідачами) не оскаржувалось, а ОСОБА_1 оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині вирішення питання щодо стягнення судових витрат у вигляді витрат на правничу допомогу, суд апеляційної інстанції здійснює перегляд рішення суду першої інстанції саме в межах доводів та вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне:

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду першої інстанції, позивач, в тому числі, просив стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань виконавчого комітету Подільської міської ради Подільського району Одеської області судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу у розмірі 2000 грн.

Також 28.02.2023 року позивачем було подано до суду першої інстанції заяву про стягнення судових витрат з відповідача

07.02.2023 року представником Подільської міської ради Селіфановою Інною Павлівною разом із відзивом на позовну заяву було подано до суду першої інстанції клопотання про відмову у стягненні на користь позивача витрат за надання правничої допомоги.

В обґрунтування поданої заяви представник відповідача посилалась на те, що позивачем не надано достатніх та належних доказів на підтвердження надання адвокатом послуг з правової допомоги, а надані позивачем документи не підтверджують витрати на правничу допомогу адвоката. На думку представника відповідача, справа не містить доказів складання адвокатом будь-яких документів процесуального характеру, що стосуються захисту прав позивача по суті спору.

Колегія суддів, переглядаючи справу в апеляційному порядку та надаючи оцінку доводам поданої апеляційної скарги, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 16 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 грудня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VІ встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Тобто в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 134 КАС України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).

Згідно з частиною дев`ятою статті 139 КАС України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

За змістом частини 9 статті 139 КАС при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) від 23 січня 2014 року (справа «East/West Alliance Limited» проти України» (заява № 19336/04)) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Таким чином документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеною у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18 витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2019 року у справі № №826/15063/18 (адміністративне провадження №К/9901/18029/19).

Судом встановлено, що на підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем були надані до суду:

- договір про надання професійної правничої допомоги від 09.03.2021 року;

- додаток № 1 до вказаного договору, який містить детальний опис робіт (послуг) наданих адвокатом клієнту на суму 2000 грн.,

- акт виконаних робіт від 18.01.2021 року;

- акт виконаних робіт від 18.01.2023 року, який також містить детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом за здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги по адміністративному позову ОСОБА_1 до Подільської міської ради Одеської області та виконавчого комітету Подільської міської ради.

Згідно Договору про надання професійної правничої допомоги від 09.03.2021 року, адвокат Опалько Олег Миколайович, який діє на підставі Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 2243, що видане Одеською обласною кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури 13.07.2012 року, з однієї сторони та Чорний Ігор Борисович, з іншої сторони, уклали цей Договір про наступе: адвокат бере на себе зобовязання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а Замовник зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки обумовлені сторонами.

У підтвердження надання послуг за вказаним договором позивач надав до суду акт виконаних робіт, підписаний сторонами договору від 09.03.2021 року.

Суд першої інстанції у рішенні від 27.03.2023 року вказував на те, що акт прийому виконаних робіт (який наданий позивачем разом з позовною заявою) датований 18.01.2021 року, а всі надані послуги датовані 2023 роком.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що дійсно позивачем при поданні позовної заяви заявлялось клопотання про стягнення на його користь витрат на правничу допомогу у сумі 2000 грн., і до позовної заяви разом із договором позивачем було додано акт виконаних робіт, датований 18.01.2021 року.

Однак, при цьому, 28.02.2023 року, до ухвалення рішення у справі, позивачем було окремо подано до суду першої інстанції заяву про стягнення судових витрат з відповідача, до якої було долучено акт виконаних робіт, датований 18.01.2023 року, який є належним доказом надання послуг з правничої допомоги.

Згідно акту виконаних робіт від 18.01.2023 року адвокатом Опалько О.М. надані позивачу наступні послуги:

- надано консультації Замовнику, роз`яснення дата 08.01.2023 року затрачено часу - 1 год., вартість не визначено;

- надання роз`яснення по відповіді виконавчого комітету Подільської міської ради від 06.01.2023 року дата - 09.01.2023 року, затрачено часу 130 хв., вартість не визначено;

- зібрано докази, складено позов до Одеського окружного адміністративного суду дата - 17.01.2023 року, затрачено часу - 2 години, вартість - 1000 грн.;

- складено акт виконаних робіт і заяву на відшкодування судових витрат дата -18.01.2023 року, затрачено часу -1 год., вартість - 500 грн.;

- складено відповідь на відзив, надано консультації впродовж судового розгляду позову затрачено часу - 30 хв., вартість - 500 грн.

Всього в акті зазначено про надання послуг вартістю 2 000 грн.

Таким чином, згідно вказаного акту виконаних робіт, позивач просив суд стягнути на його користь витрати на правничу допомогу, яка полягала у наданні адвокатом послуг зі збору доказів, складення позову до Одеського окружного адміністративного суду, складення акту виконаних робіт і заяви на відшкодування судових витрат, складення відповіді на відзив, надання консультацій впродовж судового розгляду позову.

Відмовляючи у задоволенні вимог позивача про стягнення правничої допомоги, суд першої інстанції посилався на те, що позивачем не підтверджено належними доказами понесення судових витрат на правничу допомогу у розмірі 2 000 грн., у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення витрат на правову допомогу.

Колегія суддів не може цілком погодитись з даним висновком суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Також важливим критерієм під час розгляду питання щодо можливості стягнення витрат на правничу допомогу є розумність заявлених витрат.

Так, суд апеляційної інстанції вважає, що витрати позивача на професійну правничу (правову) допомогу підтверджуються в даному випадку саме укладеним з адвокатом договором і підписаним актом виконаних робіт; вказані докази є належними та допустимими, а тому підлягають оцінці на предмет обґрунтованості та співмірності заявлених до відшкодування витрат на надання правничої допомоги об`єму виконаних робіт, їх пов`язаності із розглядом справи, категорії справи та ін.

В даному випадку позивач вказував на те, що він не являється фахівцем в області права, у зв`язку з чим йому знадобилась кваліфікована допомога адвоката.

Слід зазначити, що пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать також консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.

На думку колегії суддів, надання адвокатом в даному випадку позивачеві таких послуг, як збір доказів, складення позову до Одеського окружного адміністративного суду, складення відповіді на відзив, надання консультацій впродовж судового розгляду позову безпосередньо пов`язані з розглядом даної справи є фактичними та необхідними за обставин даної справи. При цьому, колегія суддів вважає, що вартість за надання вказаних послуг є цілком виправданою та співмірною зі складністю справи, яка належить до категорії справ незначної складності.

Посилання суду першої інстанції на зменшення вартості наданих адвокатом послуг порівняно із умовами укладеного договору, не може бути, на думку колегії суддів, підставою для повної відмови позивачу у стягненні витрат на правничу допомогу.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що складення акту виконаних робіт і заяви на відшкодування судових витрат до суду не є професійною правничою допомогою, а вказані в акті витрати на їх складання у розмірі 500 грн. не можуть входити до витрат на правничу допомогу.

Таким чином колегія суддів, вирішуючи питання щодо обґрунтованості заявлених до відшкодування витрат на правничу допомогу, за наслідками перевірки реальності наданих адвокатом послуг, співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та наданих адвокатом послуг, обсягом цих послуг, як цього вимагає частина п`ята статті 134 КАС України, дійшла висновку про наявність підстав для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань виконавчого комітету Подільської міської ради на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу, надану під час розгляду справи в суді першої інстанції, у розмірі 1 500 грн.

Доводи поданої відповідачем заяви про відмову у стягненні на користь позивача витрат на правничу допомогу не спростовують зазначених висновків суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Колегія суддів зазначає, що в даному випадку рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 242 КАС України, оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення питання щодо відшкодування позивачеві витрат на правничу допомогу, у зв`язку з чим, на думку колегії суддів, оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає зміні в мотивувальній та резолютивній частинах.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 березня 2023 року змінити, шляхом викладення мотивувальної частини судового рішення в частині, що стосується вирішення питання щодо стягнення на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в розмірі 2000 грн., в редакції даної постанови суду апеляційної інстанції, а також шляхом доповнення резолютивної частини рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 березня 2023 року абзацем такого змісту:

«Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань виконавчого комітету Подільської міської ради Подільського району Одеської області (66300, Одеська область, м. Подільськ, проспект Шевченка, буд. 2, ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень.

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик

Суддя: О.А. Шевчук