Справа № 580/4397/22
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2023-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2023 року справа №580/4397/22 зал судових засідань №3

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Лєбєдєва Д.Ю.,

представників позивача за первісним позовом та представників відповідача за зустрічним позовом Легусь Л.В., Олійник О.Б.,

представника відповідача за первісним позовом та представника позивача за зустрічним позовом Степанюк Н.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові у режимі відеоконференції за правилами загального позовного провадження справу за первісним позовом Головного управління Держпродспоживслужби в Черкаській області до товариства з обмеженою відповідальністю ОККО-ДРАЙВ про стягнення коштів та за зустрічним позовом товариства з обмеженою відповідальністю ОККО-ДРАЙВ до Головного управління Держпродспоживслужби в Черкаській області про визнання протиправним і скасування рішення

в с т а н о в и в :

І. Стислий виклад позицій учасників справи

до Черкаського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління Держпродспоживслужби в Черкаській області , місцезнаходження: 18000, м.Черкаси, вул.Смілянська, 120 (далі позивач за первісним позовом або відповідач за зустрічним позовом) до товариства з обмеженою відповідальністю ОККО-ДРАЙВ , місцезнаходження: 82660, Львівська область, Стрийський район, смт.Славське, вул.І.Франка, 14А (далі відповідач за первісним позовом або позивач за зустрічним позовом), в якій, з урахуванням уточнень позовних вимог, просить стягнути з відповідача на користь Державного бюджету 525698,50грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за результатами перевірки з питань дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері формування, встановлення та застосування державних регульованих цін складено Акт від 14.07.2022 №11, у якому встановлено, що відповідач за первісним позовом порушив пункт 3 Порядку декларування зміни роздрібних цін на товари, що мають істотну соціальну значущість, і товари протиепідемічного призначення, що необхідні для запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.04.2020 № 341 «Про заходи щодо стабілізації цін на товари, що мають істотну соціальну значущість, товари протиепідемічного призначення», а саме, за період з 08.05.2022 по 12.07.2022 реалізовував паливо, за ціною, що перевищує початкову ціну, більше ніж на 5% з роздрібною ціною на дату набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України від 22.04.2020 №341 або з попередньо задекларованою роздрібною ціною палива, що у свою чергу призвело до отримання необґрунтованої виручки у розмірі 262 849,25 грн. З таких підстав позивач за первісним позовом прийняв рішення №10 від 21.07.2022 про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, яким вирішено вилучити у ТзОВ «ОККО-ДРАЙВ» необґрунтовано одержану виручку у сумі 262849,25 грн та застосовано штраф у сумі 262849,25 грн.

02.12.2022 до суду надійшов зустрічний позов ТзОВ «ОККО-ДРАЙВ» до Головного управління Держпродспоживслужби в Черкаській області, у якому просить визнати протиправним та скасувати рішення №10 від 21.07.2022 про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, яким вирішено вилучити у ТОВ «ОККО-ДРАЙВ» необґрунтовано одержану виручку у сумі 262 849,25 грн та застосовано штраф у сумі 262849,25 грн.

Зустрічний позов обґрунтовано тим, що частиною 1 статті 20 Закону України «Про ціни та ціноутворення» не передбачено відповідальності за недекларування зміни ціни та/або реєстрацію ціни, а лише за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін. Крім цього, позивач за зустрічним позовом вважає, що відповідач за зустрічним позовом не довів порушення механізму визначення рівня ціни (формування), а також не мав можливості визначити розмір необґрунтованої виручки.

Відповідач за зустрічним позовом подав до суду відзив на зустрічну позовну заяву, у якій проти позову заперечив, просив суд відмовити у задоволенні зустрічного позову повністю. Відзив обґрунтований тим, що за результатами проведення відповідної перевірки встановлено порушення позивачем за первісним позовом пункту 3 Порядку декларування зміни роздрібних цін на товари, що мають істотну соціальну значущість, і товари протиепідемічного призначення, що необхідні для запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.04.2020 № 341 «Про заходи щодо стабілізації цін на товари, що мають істотну соціальну значущість, товари протиепідемічного призначення», що призвело до отримання необґрунтованої виручки на суму 262849,25грн. Також посилається на те, що декларування зміни ціни та/або реєстрації ціни є складовою процедури встановлення та застосування ціни.

Позивач за зустрічним позовом 10.01.2023 подав до суду відповідь на відзив, у якому додатково посилається на те, що у листі Держпрожспоживслужби відь 02.06.2022 №15.2.1-75992 «Щодо здійснення планових перевірок за дорученням Прем`єр-міністра України» зазначено, що з моменту призупинення дії пункту 41-4 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236, а саме з 20.05.2022 головні управління Держпродспоживслужби в областях та м.Києві, при проведенні перевірок повинні досліджувати питання дотримання суб`єктами господарювання порядку декларування зміни роздрібних цін на бензини А-92, А-95 та дизельне пальне. Всупереч цьому при розрахунку необґрунтовано отриманої виручки взято ціну на початок реалізації станом на 12.05.2021, що є безпідставним, оскільки 14.05.2021 запроваджено державне регулювання шляхом встановлення граничного рівня торгівельної надбавки.

Відповідач за зустрічним позовом 06.03.2023 подав до суду заперечення на відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву, у якій посилається на те, що в електронному Реєстрі роздрібних цін декларування ТзОВ «ОККО-ДРАЙВ» відсутнє. Також зазначає, що суб`єкти господарювання, які здійснюють роздрібну торгівлю нафтопродуктів, починаючи з 12.05.2021, зобов`язані здійснювати декларування зміни роздрібної ціни відповідно до Порядку декларування зміни роздрібних цін на товари, що мають істотну соціальну значущість, і товари протиепідемічного призначення, що необхідні для запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 22.04.2020 №341.

Позивач за зустрічним позовом 11.04.2023 подав до суду додаткові пояснення, у яких зазначив, що визначення суб`єктом владних повноважень ціни сформованої відповідно до запровадженого способу декларування шляхом додавання 4,99% до ціни на пальне діючої станом на 08.05.2022 не відповідає приписам Закону України «Про ціни та ціноутворення», а посилання на визначення ціни на підставі доручення Прем`єр-міністра України від 08.05.2022 311381/0/1-22 є безпідставним, оскільки такий документ не є нормативним документом. Також вважає, що при розрахунку «максимально допустимої ціни без декларування» відповідач за зустрічним позовом не взяв до уваги, що з 14.05.2021 по 20.05.2022 було встановлено інший спосіб державного регулювання цін на бензин та дизельне паливо застосування формули розрахунку та граничної надбавки.

Відповідач за зустрічним позовом 17.04.2023 подав до суду додаткові пояснення, у яких зазначає, що доручення Прем`єр-міністра України слугувало підставою для проведення перевірки, а не для визначення ціни на паливо. Також зазначає, що жодних норм, які б виключали чи призупиняли норму щодо декларування цін, ні постановою Кабінету Міністрів України від 14.05.2021 №474, ні будь-яким іншим актом не встановлено.

У судовому засіданні представники позивача за первісним позовом та представники відповідача за зустрічним позовом позовні вимоги за первісним позовом підтримали, проти задоволення зустрічного позову заперечили. Просили суд первісний позов задовольнити повністю, а у задоволенні зустрічного позову - відмовити повністю.

У судовому засіданні представник відповідача за первісним позовом та представник позивача за зустрічним позовом проти задоволення первісного позову заперечила, зустрічний позов підтримала. Просила суд у задоволенні первісного позову відмовити повністю, а зустрічний позов - задовольнити повністю.

ІІ. Рух справи

Ухвалою від 28.09.2022 Черкаський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі, призначив до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою від 12.10.2022 Черкаський окружний адміністративний суд за клопотанням відповідача передав справу на розгляд до Львівського окружного адміністративного суду за територіальною підсудністю.

Після автоматизованого розподілу для розгляду справи визначено головуючого суддю Гулика А.Г.

Ухвалою від 21.11.2022 суддя прийняв справу до провадження, призначив її до розгляду.

Ухвалою від 19.12.2022 суд прийняв до спільного розгляду зустрічний позов товариства з обмеженою відповідальністю ОККО-ДРАЙВ до Головного управління Держпродспоживслужби в Черкаській області, у якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Черкаській області про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін №10 від 21 липня 2022 року.

Ухвалою від 11.01.2023 суд перейшов з розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 16.02.2023 суд ухвалив здійснювати розгляд справи у режимі відеоконференції.

Ухвалою від 24.04.2023 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

ІІІ. Фактичні обставини справи

Головне управління Держпродспоживслужби в Черкаській області з 13 по 14 липня 2022 року провело позапланову перевірку ТзОВ «ОККО-ДРАЙВ» з питань дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері формування, встановлення та застосування державних регульованих цін (місце здійснення господарської діяльності: м.Черкаси, вул. Сумгаїтська, 8/1.

За результатами проведення позапланової перевірки за дотриманням суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері формування, встановлення та застосування державних регульованих цін складено Акт від 14.07.2022 №11.

У згаданому акті встановлено, що відповідач за первісним позовом допустив порушення пункту 3 Порядку декларування зміни роздрібних цін на товари, що мають істотну соціальну значущість, і товари протиепідемічного призначення, що необхідні для запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.04.2020 № 341 «Про заходи щодо стабілізації цін на товари, що мають істотну соціальну значущість, товари протиепідемічного призначення», а саме, відповідно до наданих документів, завірених копій розпоряджень про зміну ціни та Z-звітів за період з 08.05.2022 по 12.07.2022, реалізовано бензин А-95 та паливо дизельне, за ціною, що перевищує початкову ціну, більше ніж на 5% з роздрібною ціною на дату набрання чинності постанови КМУ від 22.04.2020 №341 або з попередньо задекларованою роздрібною ціно бензину марки А-95 та дизельного палива, що в свою чергу призвело до отримання необґрунтованої виручки на суму 262 849,25 грн.

На підставі Акта від 14.07.2022 №11 Головне управління Держпродспоживслужби в Черкаській області прийняло рішення №10 від 21.07.2022 про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, яким вирішено вилучити у ТзОВ «ОККО-ДРАЙВ» необґрунтовано одержану виручку у сумі 262849,25грн та застосовано штраф у сумі 262849,25 грн.

З метою стягнення зазначених коштів Головне управління Держпродспоживслужби в Черкаській області звернулось до суду із позовом про стягнення коштів, а ТзОВ «ОККО-ДРАЙВ» вважаючи рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін безпідставним та необґрунтованим, звернулось до суду із зустрічним позовом про визнання його протиправним та скасування.

IV. Позиція суду

Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного.

Відповідно до вимог частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та й спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Закон України «Про ціни і ціноутворення» від 21.06.2012 № 5007-VI (далі - Закон №5007-VI) визначає основні засади цінової політики і регулює відносини, що виникають у процесі формування, встановлення та застосування цін, а також здійснення державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення.

Частиною 1 статті 10 Закону №5007-VI передбачено, що суб`єкти господарювання під час провадження господарської діяльності використовують:

вільні ціни;

державні регульовані ціни.

Згідно з положеннями частин першої, третьої статті 12 Закону №5007-VI державні регульовані ціни запроваджуються на товари, які справляють визначальний вплив на загальний рівень і динаміку цін, мають істотну соціальну значущість, а також на товари, що виробляються суб`єктами, які займають монопольне (домінуюче) становище на ринку.

Державні регульовані ціни можуть запроваджуватися на товари суб`єктів господарювання, які порушують вимоги законодавства про захист економічної конкуренції.

Державні регульовані ціни повинні бути економічно обґрунтованими (забезпечувати відповідність ціни на товар витратам на його виробництво, продаж (реалізацію) та прибуток від його продажу (реалізації).

Зміна рівня державних регульованих цін здійснюється в порядку і строки, що визначаються органами, які відповідно до згаданого Закону здійснюють державне регулювання цін.

Зміна рівня державних регульованих цін може здійснюватися у зв`язку із зміною умов виробництва і продажу (реалізації) продукції, що не залежать від господарської діяльності суб`єкта господарювання.

Згідно з приписами частини першої статті 13 Закону №5007-VI державне регулювання цін здійснюється Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади, державними колегіальними органами та органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень шляхом:

1) установлення обов`язкових для застосування суб`єктами господарювання:

фіксованих цін;

граничних цін;

граничних рівнів торговельної надбавки (націнки) та постачальницько-збутової надбавки (постачальницької винагороди);

граничних нормативів рентабельності;

розміру постачальницької винагороди;

розміру доплат, знижок (знижувальних коефіцієнтів);

2) запровадження процедури декларування зміни ціни та/або реєстрації ціни.

Відповідно до положень статті 16 Закону №5007-VI органами державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення (далі - уповноважені органи) є:

центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з контролю за цінами;

інші органи, визначені законом.

Повноваження та порядок діяльності уповноважених органів, права та обов`язки їх посадових осіб, які здійснюють державний контроль (нагляд) за дотриманням суб`єктами господарювання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін та державне спостереження у сфері ціноутворення, визначаються згаданим Законом, Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та іншими законами.

За змістом пункту 1 Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2 вересня 2015 р. №667, Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України та який реалізує державну політику, зокрема, з контролю за цінами.

Згідно з підпунктом 2 пункту 3 Положення до основних завдань Держпродспоживслужби віднесено, крім іншого, здійснення відповідно до закону державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

Держпродспоживслужба здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи (пункт 7 Положення).

Порядок здійснення позапланових заходів зі здійснення державного нагляду (контролю) визначений статтею 6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" 5 квітня 2007 року №877-V (далі - Закон №877-V), дія якого поширюється на здійснення державного нагляду (контролю) у сфері застосування цін.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону №877-V підставами для здійснення позапланових заходів є, зокрема: доручення Прем`єр-міністра України про перевірку суб`єктів господарювання у відповідній сфері у зв`язку з виявленими системними порушеннями та/або настанням події, що має значний негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я людини, захист навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 Закону №5007-VI до суб`єктів господарювання застосовуються адміністративно-господарські санкції за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін - вилучення необґрунтовано одержаної виручки, що становить позитивну різницю між фактичною виручкою від продажу (реалізації) товару та виручкою за цінами, сформованими відповідно до запровадженого способу регулювання (крім тих, що на постійній основі надають житлово-комунальні послуги або мають адресного споживача), та штраф у розмірі 100 відсотків необґрунтовано одержаної виручки.

Статтею 1 Закону №5007-VI визначено терміни в такому значенні: встановлення ціни - затвердження (фіксація) рівня ціни; декларування зміни ціни та/або реєстрація ціни - інформування суб`єктом господарювання у встановленому порядку органів державного регулювання і контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення про наміри встановлення та застосування ціни, відмінної від поточної; застосування ціни - продаж (реалізація) товару за встановленою ціною; гранична торговельна надбавка (націнка) є її максимально допустимим рівнем, який повинен враховуватися суб`єктом господарювання під час реалізації товару в роздрібній торгівлі; формування ціни - механізм визначення рівня ціни товару.

Відповідно до статті 13 Закону №5007-VI державне регулювання цін здійснюється Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади, державними колегіальними органами та органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень шляхом: 1)установлення обов`язкових для застосування суб`єктами господарювання: фіксованих цін; граничних цін; граничних рівнів торговельної надбавки (націнки) та постачальницько-збутової надбавки (постачальницької винагороди); граничних нормативів рентабельності; розміру постачальницької винагороди; розміру доплат, знижок (знижувальних коефіцієнтів); 2) запровадження процедури декларування зміни ціни та/або реєстрації ціни.

Відповідно до пункту 3 Порядку декларування зміни роздрібних цін на товари, що мають істотну соціальну значущість, і товари протиепідемічного призначення, необхідні для запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.04.2020 № 341, декларування зміни роздрібних цін на товари здійснюється суб`єктом господарювання щодо об`єкта (закладу) роздрібної торгівлі у разі збільшення (на 5 відсотків і більше) роздрібної ціни на товар, що реалізується таким об`єктом (закладом), порівняно з роздрібною ціною на дату набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 22.04.2020 №341 або з попередньо задекларованою роздрібною ціною.

Пунктами 4, 5 згаданого Порядку встановлено, що декларування зміни роздрібних цін на товари здійснюється в електронному вигляді шляхом подання відомостей, передбачених пунктом 5 згаданого Порядку, до Держпродспоживслужби через її офіційний веб-сайт з використанням кваліфікованого електронного підпису. Для декларування зміни роздрібної ціни на товар суб`єкт господарювання подає до Держпродспоживслужби відомості про (зокрема): поточну роздрібну ціну на товар і ціну, яка декларується.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.05.2021 №474 (набрала чинності 14 травня 2021 року) внесено зміни до постанов Кабінету Міністрів України від 22.04.2020 №341 і від 09.12.2020 №1236, а саме:

1. Абзац п`ятий пункту 3 Порядку декларування зміни роздрібних цін на товари, що мають істотну соціальну значущість, і товари протиепідемічного призначення, що необхідні для запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 квітня 2020 р. № 341, виключити.

2. Доповнити постанову Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 пунктом 41-4 такого змісту:

« 41-4. Установити на період дії карантину граничний рівень торговельної надбавки в розмірі:

не більше 7 гривень з урахуванням податку на додану вартість, що нараховується до середньої вартості 1 літра дизельного палива;

не більше 5 гривень з урахуванням податку на додану вартість, що нараховується до середньої вартості 1 літра бензинів автомобільних.

Середня вартість 1 літра дизельного палива ULSD 10 ppm та бензинів автомобільних GASOLINE 10 ppm визначається Міністерством розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства на підставі розрахунків акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», проведених з урахуванням відповідних даних міжнародного інформаційного агентства Platts CIF NWE за попередні 10 днів, розрахункових коефіцієнтів 0,825 кг/літр та 0,745 кг/літр відповідно, сум митних платежів (акцизний податок із ввезених на митну територію України підакцизних товарів (продукції) та податок на додану вартість із ввезених на митну територію України товарів (продукції) та щоденного офіційного курсу іноземної валюти, встановленого Національним банком у відповідному періоді. Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» подає зазначені розрахунки Міністерству розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства щомісяця до 1, 11 і 21 числа.

Інформація про середню вартість 1 літра дизельного палива та бензинів автомобільних оприлюднюється на офіційному веб-сайті Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства щомісяця до 3, 13 і 23 числа.».

З аналізу наведених норм права суд висновує, що до моменту здійснення декларування суб`єкт господарювання самостійно (на власний розсуд) формує ціну, про намір встановлення та застосування якої повідомляє Держпродспоживслужбу.

Разом з тим, статтею 20 Закону №5007-VI встановлено відповідальність за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

Тобто, Головному управлінню Держпродспоживслужби в Черкаській області для застосування адміністративно-господарських санкцій необхідно довести наявність порушення всіх елементів, а саме формування, встановлення та застосування ціни. Однак, у спірному випадку відповідачем за зустрічним позовом не доведено порушення механізму визначення рівня ціни товару формування, що унеможливлює застосування відповідальності, передбаченої статтею 20 Закону №5007-VI за недекларування.

Крім того, положення наведеної норми не містять чіткого визначення настання відповідальності за недекларування (не інформування суб`єктом господарювання у встановленому порядку органів державного регулювання і контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення про наміри встановлення та застосування ціни, відмінної від поточної).

Суд звертає увагу на те, що Антимонопольний комітет України в Пропозиціях «Про надання пропозицій щодо нормативно-правового регулювання з метою повернення державного контролю за обігом світлих нафтопродуктів (пального)» від 29.11.2022 №2-пр зазначив, що за порушення вимог Постанови №341 щодо декларування роздрібних цін не передбачено жодної відповідальності, як наслідок, відсутні реальні важелі впливу на суб`єктів господарювання щодо такого питання.

За наведених обставин суд вважає, що Головне управління Держпродспоживслужби в Черкаській області дійшло помилкового висновку про доведеність порушення ТзОВ «ОККО-ДРАЙВ» порядку формування цін, відповідальність за яке, передбачене статтею 20 Закону №5007-VI.

Згідно з приписами статті 20 Закону №5007-VI необґрунтована виручка це позитивна різниця між фактичною виручкою від продажу (реалізації) товару та виручкою за цінами, сформованими відповідно до запровадженого способу регулювання.

Тобто, Головне управління Держпродспоживслужби в Черкаській області визначаючи необґрунтовану виручку потрібно було довести дві величини фактичну ціну реалізації та ціну, сформовану відповідно до запровадженого способу регулювання.

Визначаючи ціну, що сформована відповідно до запровадженого способу регулювання контролюючий орган в додатку №1 до акта від 14.07.2022 №11 «Розрахунок необґрунтовано отриманої виручки ТзОВ «ОККО-ДРАЙВ» по АЗС №КГ25 м.Черкаси, вул.Сумгаїтська, 8/1)» зазначив попередню (поточну) ціну станом на 08.05.2022 за 1 літр: паливо дизельне ДП-Л-Євро5-ВО 42,63 грн, бензин автомобільний А-95 Євро5-ЕО 37,69 грн.

Максимально допустиму ціну без декларування Головне управління Держпродспоживслужби в Черкаській області визначило шляхом додавання 4,99% до ціни реалізації станом на 08.05.2022. В подальшому розраховану таким чином «максимально допустиму ціну без декларування» Головне управління Держпродспоживслужби в Черкаській області використало при розрахунку необґрунтовано одержаної виручки за період з 20.05.2022 по 12.07.2022, як ціну, сформовану відповідно до запровадженого способу регулювання.

Матеріалами справи підтверджується, що ціни станом на 08.05.2022 не є роздрібними цінами на дату набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 22.04.2020 №341 або попередньо задекларованими роздрібними цінами.

Пояснення Головного управління Держпродспоживслужби в Черкаській області щодо визначення ціни станом на 08.05.2022, оскільки 08.05.2022 надано доручення Прем`єр-міністра України за №11381/0/1-22 про проведення перевірок не ґрунтується на нормах права.

Разом з тим, неправильне визначення контролюючим органом поточної ціни прямо впливає на розмір необґрунтовано одержаної виручки, оскільки така ціна є базовою величиною для розрахунку. При цьому, матеріалами справи підтверджується, що з 14.05.2022 ціни змінювались.

Крім того, суд зазначає, що Головне управління Держпродспоживслужби в Черкаській області безпідставно визначило ціни на бензин та дизельне пальне, які ТзОВ «ОККО-ДРАЙВ» могло застосовувати без декларування шляхом додавання 4,99 відсотків до ціни реалізації станом на 08.05.2022, оскільки законодавство не передбачає такого порядку визначення ціни, сформованої відповідно до запровадженого способу регулювання.

Такий спосіб державного регулювання як декларування має вплив не на формування ціни (механізм визначення), а на строк, з якого суб`єкт господарювання може застосувати сформовану та встановлену (затверджену) ним ціну.

Тому, не можливо визначити ціну, сформовану відповідно до запровадженого способу державного регулювання як декларування, а можливо визначити дату, з якої суб`єкт господарювання міг встановлювати та застосовувати сформовану ним ціну за умови здійснення декларування, що контролюючим органом зроблено не було.

Надаючи правову оцінку підставам відповідальності і розміру штрафної санкції, нарахованої контролюючим органом, суд не вправі підміняти собою такий орган та приймати рішення щодо зміни чи визначення суми штрафної санкції. Суд досліджує прийняті рішення суб`єкта владних повноважень виключно на предмет їх відповідності закону.

Отже, Головне управління Держпродспоживслужби в Черкаській області допустило порушення пункту 3 частини першої статті 1 Закону №5007-VI при визначенні цін, сформованих відповідно до запровадженого способу декларування, оскільки ціна станом на 08 травня 2022 року не є поточною, що впливає на розмір необґрунтованої виручки та розмір штрафної санкції, а матеріалами справи підтверджується їх неправильне визначення.

Крім цього, при розрахунку «максимально допустимої ціни без декларування» Головне управління Держпродспоживслужби в Черкаській області не врахувало, що з 14.05.2021 по 20.05.2022 було встановлено інший спосіб державного регулювання цін на бензин та дизельне пальне застосування формули розрахунку та граничної надбавки, у зв`язку з чим обов`язок декларування зміни цін був відсутній.

Перевіркою не встановлено порушення ТзОВ «ОККО-ДРАЙВ» факту завищення граничного рівня торгової надбавки при формуванні цін в період з 14.05.2021 по 20.05.2022 на бензини та дизельне паливо.

Разом з тим, суд зазначає, що розпорядженням № про зміну ціни від 07.05.2022 ТзОВ «ОККО-ДРАЙВ» встановило з 00.01 год 08.05.2022 на АЗС №КГ25 м.Черкаси, вул. Сумгаїтська, 8/1)» ціни за 1 літр: паливо дизельне ДП-Л-Євро5-ВО 42,63грн, бензин автомобільний А-95 Євро5-ЕО 37,69 грн.

Згадані ціни сформовано під час дії державного регулювання цін шляхом установлення граничного розміру торговельної надбавки та формули розрахунку середньої вартості бензинів та дизельного палива. У свою чергу, порушень у формуванні зазначених цін при перевірці Головне управління Держпродспоживслужби в Черкаській області не виявило.

Крім того, на офіційному веб-сайті Міністерства економіки 14.05.2022 о 11:49 було оприлюднено середню вартість 1 літра дизельного палива ULSD 10 пропроміле та бензинів автомобільних GASOLINE 10 пропроміле (станом на 12.05.2022 року) та визначено середню вартість 1 літра дизельного палива ULSD 10 ppm, яка становить 35,31 гривень, та 1 літра бензинів автомобільних GASOLINE 10 ppm, яка становить 33,36 гривень.

Розпорядженням № про зміну ціни з 15:30 год 14.05.2022 ТзОВ «ОККО-ДРАЙВ» змінено ціни за 1 літр: паливо дизельне ДП-Л-Євро5-ВО 42,31 грн, бензин автомобільний А-95 Євро5-ЕО 39,86 грн.

Таким чином, визначаючи «максимально допустиму ціну без декларування» Головне управління Держпродспоживслужби в Черкаській області вважало поточною ціну станом на 08.05.2022, проте як вже зазначав суд, 14.05.2022 на офіційному веб-сайті Міністерства економіки було оприлюднено зміну цін, а також їх фактичну зміну ТзОВ «ОККО-ДРАЙВ».

Наведені обставини додатково підтверджують визначення відповідачем за зустрічним позовом необґрунтовано одержаної виручки, без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а також суперечність їх основним принципам державної цінової політики.

В листі Держпродспоживслужби від 02.06.2022 №15.2.1-75992 щодо здійснення планових перевірок за дорученням Прем`єр-міністра України зазначено, що при проведенні перевірок дотримання граничних рівнів торговельних надбавок на бензини автомобільні та дизельне пальне територіальним органам Держпродспоживслужби рекомендовано досліджувати період з дати надання доручення і до дати набрання чинності постановою КМУ від 17.05.2022 №594, якою зупинено дію пункту 41-4 постанови КМУ від 09.12.2020 №1236, а з моменту призупинення дії пункту 41-4 постанови КМУ від 09.12.2020 №1236, а саме з 20.05.2022, головним управлінням Держпродспоживслужби в областях та м.Києві, при проведенні перевірок повинні досліджуватися питання дотримання суб`єктами господарювання порядку декларування зміни роздрібних цін на бензини А-92, А-95 та дизельне пальне.

Суд у цьому контексті враховує правову позицію Конституційного Суду України, згідно з якою конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативно-правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше (абзац 5 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 03.10.1997 №4-зп)

Тому на час дії державного регулювання цін шляхом установлення граничного розміру торговельної надбавки та формули розрахунку середньої вартості бензинів та дизельного палива, яке було запроваджено пізніше, ніж декларування, ТзОВ «ОККО-ДРАЙВ» не мало обов`язку декларувати ціни, які вже були врегульовані державою.

При цьому, суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішеннях у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v.Croatia), «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (PincovdandPine v.The Czech Republic), «Ґаші проти Хорватії» (Gashiv.Croatia), «Трго проти Хорватії» (Trgo v.Croatia) щодо застосування принципу «належного урядування», згідно з яким державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 29.06.2010 № 17-рп/2010 одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Правова визначеність передбачає стабільність і цілісний характер законодавства, здійснення адміністративної та судової практики на основі закону відповідно до принципу верховенства права, а також прозорість і демократизм при прийнятті владних рішень.

Суд також враховує принцип законних очікувань, який є наслідком принципу правової визначеності. Такий спрямований на те, щоб у випадках, коли особа переконана, що досягне певного результату, якщо буде діяти відповідно до норм правової системи, забезпечити захист цих очікувань.

Будь-які обмеження, які накладаються, мають ґрунтуватися на положеннях законодавства. Воно має бути сформульоване з достатньою чіткістю, щоб надати особі можливість визначити, чи буде її поведінка суперечити закону та якими можуть бути вірогідні наслідки порушень. Передбачення у національному законодавстві чітких визначень є істотною умовою для того, щоб закон залишався нескладним для розуміння та застосування, а також для запобігання спробам регулювати діяльність, яка не підлягає регулюванню (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «Вєренцов проти України» від 11 квітня 2013 року (Заява № 20372/11).

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб заходи мали підстави в національному законодавстві, і відсилає до якості такого законодавства, вимагаючи, щоб воно було доступним для заінтересованих осіб, чітким і передбачуваним у застосуванні (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 09.11.1999 у справі «ТОВ «Шпачек» проти Чеської Республіки», від 05.01.2000 у справі «Беєлер проти Італії», від 07.07.2011 у справі «Сєрков проти України»).

У справі «Щокін проти України» Європейський суд з прав людини висловив позицію щодо сумісності способу, у який тлумачиться і застосовується національне законодавство, з принципами Конвенції та практикою ЄСПЛ в світлі захисту прав, гарантованих статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у пунктах 50,51,56 рішення у справі від 14.10.2010, Європейський суд зазначив: «перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним…

Говорячи про «закон», стаття 1 Першого протоколу до Конвенції посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях Конвенції (рішення у справі «Шпачекs.r.o.» проти Чеської Республіки», № 26449/95, пункт 54, від 09.11.1999). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підставі в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні (див. рішення у справі «Бейлер проти Італії» № 33202/96. пункт 109…».

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини вимога про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень, яке впливає на склад майна позивача, у тому числі шляхом безпідставного стягнення податків, зборів, штрафних санкцій тощо, є майновою. Тобто, адміністративними позовами майнового характеру є вимоги, зокрема, щодо протиправності рішень про стягнення адміністративно-господарських. Таким чином, звернені до суду вимоги про скасування рішення відповідача - суб`єкта владних повноважень, безпосереднім наслідком яких є зміна складу майна позивача, є майновими. Відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення норм, зокрема Закону №5007-VI, що регулюють спірні правовідносини, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права позивача.

У цій справі суд встановив, що відповідач за зустрічним позовом безпідставно віддав перевагу найменш сприятливому тлумаченню національного законодавства, що призвело до накладення на позивача за зустрічним позовом адміністративно-господарських санкцій.

Враховуючи встановлені судом обставини відсутності встановленої законодавством відповідальності за недекларування зміни ціни, порушення норм законодавства відповідачем за зустрічним позовом при визначенні поточної ціни, неврахування ним при прийнятті оскарженого рішення як суб`єктом владних повноважень, наявності державного регулювання шляхом встановлення граничної надбавки та запровадженої формули розрахунку ціни, суд дійшов висновку, що оскаржене рішення є протиправним та підлягає скасуванню. У зв`язку з цим відсутні підстави для стягнення з ТзОВ «ОККО-ДРАЙВ» на користь державного бюджету 525698,50грн.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини другої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні первісного позову необхідно відмовити повністю, а зустрічний позов задовольнити повністю.

V. Судові витрати

Відповідно до статті 139 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпродспоживслужби в Черкаській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю ОККО-ДРАЙВ необхідно стягнути судовий збір у розмірі 7885,48грн.

Керуючись статтями 6, 9, 73-76, 242, 243, 244, 245 КАС України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні первісного позову Головного управління Держпродспоживслужби в Черкаській області до товариства з обмеженою відповідальністю ОККО-ДРАЙВ про стягнення коштів відмовити повністю.

Зустрічний позов товариства з обмеженою відповідальністю ОККО-ДРАЙВ до Головного управління Держпродспоживслужби в Черкаській області про визнання протиправним і скасування рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Черкаській області про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін №10 від 21 липня 2022 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпродспоживслужби в Черкаській області , місцезнаходження: 18000, м.Черкаси, вул.Смілянська, 120 на користь товариства з обмеженою відповідальністю ОККО-ДРАЙВ , місцезнаходження: 82660, Львівська область, Стрийський район, смт.Славське, вул.І.Франка, 14А судовий збір у розмірі 7885 (сім тисяч вісімсот вісімдесят п`ять) гривень 48 копійок.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повне рішення суду складене 22 червня 2023 року.

Суддя А.Г. Гулик