Справа № 464/899/23
Суддя: Мичка Б. Р.
Дата ухвалення: 2023-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 464/899/23
пр.№ 2-а/464/29/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.06.2023 м. Львів

Сихівський районний суд м.Львова в складі:

головуючого - судді Мички Б.Р.

при секретарі Ірочко М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення, закриття провадження,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління національної поліції у Львівській області про скасування постанови серії ЕАС №6503854 від 05 лютого 2023 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 20400 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 05 лютого 2023 року поліцейським складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, мотивуючи тим, що ОСОБА_1 , 05 лютого 2023 року в 13 год. 04 хв., керував автомобілем марки «Kia SPORTAGE», д.н.з. НОМЕР_1 у м. Львові по пр. Ч. Калини, 79, будучи позбавлений права керування Сихівським районним судом м. Львова, чим порушим п.2.1.а ПДР та ч.4 ст.126 КУпАП. Даною постановою накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20400 грн. Вважає постанову незаконною та протиправною, просить її скасувати. Вказав, що керуючи транспортним засобом 05.02.2023 року на вимогу працівників поліції надав тимчасовий талон, оскільки його права вилучені. Працівники поліції повідомили його, що існує рішення суду про позбавлення його водійських прав, він вказав що з таким він не згідний, оскільки постанови суду не отримував. Постанову суду отримав лише 15.02.2023 року. Просить скасувати оскаржувану постанову і закрити провадження у справі.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 23 лютого 2023 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 12.05.2023 року замінено відповідача на Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції України.

Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними в справі матеріалами.

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позовної заяви.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як вбачається з постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАС №6503854 від 05 лютого 2023 року, ОСОБА_1 05 лютого 2023 року в 13 год. 04 хв., керував автомобілем марки «Kia SPORTAGE», д.н.з. НОМЕР_1 у м. Львові по пр. Ч. Калини, 79, будучи позбавлений права керування Сихівським районним судом м. Львова, чим порушим п.2.1.а ПДР та ч.4 ст.126 КУпАП.

Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 17.01.2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. із позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік.

Частиною 4 ст.126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Пунктом 8.1.А ПДР України встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Позивачем заперечується факт вчинення ним правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, при цьому, представником відповідача докази вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення у постанові про притягнення позивача до відповідальності не зазначені. Поданий представником відповідача відзив на позовну заяву не містить належних та допустимих доказів вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, натомість в ньому міститься лише посилання на оформлену постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАС № 6503854 від 05.02.2023 року, яка оскаржується позивачем.

Відповідно до статті 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Суд при прийнятті рішення враховує, що станом на момент винесення постанови 05.02.2023 року позивач не був обізнаний про винесення відносно нього постанови Сихівського районного суду м. Львова від 17.01.2023 року про позбавлення права керування транспортними засобами, а копію такої постанови позивач отримав лише 15.02.2023, що підтверджується рекомендованим листом у справі, що свідчить про відсутність у позивача умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, адже на час керування автомобілем водію не було відомо про прийняте щодо нього рішення про позбавлення права керування транспортним засобом. Позивач повідомляв працівників поліції, що у нього вилучені права у зв`язку із складенням щодо нього протоколу по ч.1 ст. 130 КУпАП, однак про прийняте рішення суду йому не було відомо. За таких обставин доказів того, що ОСОБА_1 було відомо про прийняте щодо нього судом рішення про позбавлення права керування транспортними засобами, а також наявності в останнього умислу на керування автомобілем попри згадане рішення суду, немає.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд звертає увагу на те, що представником відповідача не надано жодного належного чи допустимого доказу вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Відповідно до закріпленого в ст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі "Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії" Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні тлумачитися на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення(п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Отже, суд вважає, що зазначені принципи і положення Закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не були дотримані, оскільки докази вини позивача в матеріалах справи відсутні.

Згідно вимог ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Складення самої постанови про адміністративне правопорушення не може бути належним та допустимим доказом вчинення особою правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що адміністративний позов є обґрунтованим, тому постанову серії ЕАС № 6503854 від 05.02.2023 року, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП, слід скасувати, а також у відповідності до ст. 286 КАС України - закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 2, 77, 205, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст. 251, 288, 289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

п о с т а н о в и в :

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення, закриття провадження задоволити.

Постанову серії ЕАС №6503854 від 05 лютого 2023 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення - скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП закрити.

Стягнути з Управління патрульної поліції в Львівській області Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 536 грн. 80 коп. понесених судових витрат.

Рішення може бути оскаржено згідно з ч.4 ст.286 КАС України протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду з урахуванням Перехідних положень КАС України. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, ухвалення рішення, винесеного без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд підписує рішення без його проголошення.

Рішення набирає законної сили в порядку ст.272 КАС України.

Суддя Мичка Б.Р.