Справа № 260/4853/22
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2023-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2023 рокуЛьвівСправа № 260/4853/22 пров. № А/857/2713/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Глушка І.В., Довгої О.І.

при секретарі судового засідання: Василюк В.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Закарпатської митниці на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 січня 2023 року (суддя Плеханова З.Б., ухвалене в м. Ужгороді, повний текст складено 18.01.2023) у справі № 260/4853/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

14.11.2022 позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Закарпатської митниці про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди.

Позов обгрунтовує тим, що 07 вересня 2022 року наказом Закарпатської митниці № 413, зокрема, відносно позивача, як головного державного інспектора відділу розбудови інфраструктури управління адміністративно-господарської діяльності Закарпатської митниці, порушено дисциплінарне провадження. Цим же наказом, на час дисциплінарного провадження позивача відсторонено від виконання посадових обов`язків. 13 жовтня 2022 року відповідач прийняв наказ № 970-о «Про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби», згідно з п. 1 якого наказано: «застосувати до ОСОБА_1 , головного державного інспектора відділу розбудови інфраструктури управління адміністративно-господарської діяльності Закарпатської митниці, відповідно до пункту 4 частини першої статті 66 Закону України «Про державну службу» дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби та припинити державну службу 14 жовтня 2022 року. Вважає оскаржуваний наказ відповідача про застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби незаконним, таким що не ґрунтується на нормах чинного законодавства та підлягає скасуванню з наступних підстав. Зазначає, що дій, які б могли свідчити про Порушення присяги державного службовця не вчиняв. Відповідач жодних належних та достатніх доказів існування обставин, які у розумінні Закону України «Про державну службу» можна кваліфікувати як порушення Присяги державного службовця не вказав. Також наголошує, що причетність позивача до незаконного переміщення товарів через митний кордон України з ухиленням від сплати митних платежів (а відтак, і можливе недотримання принципу доброчесності) на час його звільнення жодним доказом не встановлена, тому висновок відповідача про недотримання позивачем принципу доброчесності є необґрунтованим. Крім того, зазначає, що в результаті незаконного звільнення з роботи він зазнав моральних страждань, втратив нормальні життєві зв`язки, що вимагає додаткових зусиль для організації свого життя, а тому просить стягнути з відповідача на його користь 25000 грн моральної шкоди.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 січня 2023 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано Наказ в.о. начальника Закарпатської митниці № 970о від 13 жовтня 2022 року "Про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби". Поновлено ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора відділу розбудови інфраструктури управління адміністративно-господарської діяльності Закарпатської митниці з 15 жовтня 2022 року. Стягнуто з Закарпатської митниці на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 15 жовтня 2022 року по 16 січня 2023 року в розмірі 59 677 (п`ятдесят дев`ять тисяч шістсот сімдесят сім) гривень 20 копійок. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора відділу розбудови інфраструктури управління адміністративно-господарської діяльності Закарпатської митниці з 15 жовтня 2022 року. Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення з Закарпатської митниці на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 19 845,00 (дев`ятнадцять тисяч вісімсот сорок п`ять) гривень. Стягнуто з Закарпатської митниці на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 19845,00 (дев`ятнадцять тисяч вісімсот сорок п`ять грн. 00 коп.) гривень.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням судом першої інстанції норм матеріального права зазначив, що за результатами проведених контрольних заходів Комісією з контролю у сфері державної служби та умов дотримання контрактів про проходження державної служби, утвореної відповідно до наказу Закарпатської митниці від 22.11.2021 №512 зі змінами внесеними наказом Закарпатської митниці від 21.09.2022 № 441, встановлено, що ОСОБА_1 , головним державним інспектором відділу розбудови інфраструктури управління адміністративно - господарської діяльності Закарпатської митниці не забезпечено належне виконання функцій та процедур, які покладені на відділ розбудови інфраструктури управління адміністративно-господарської діяльності Закарпатської митниці, передбачених п.п.2.2.9, 2.2.10, 2.2.12 та 2.2.15 Положенням про відділ розбудови інфраструктури управління адміністративно господарської діяльності Закарпатської митниці, а також не належне виконання посадових обов`язків, передбачених п. п. 3.1, 3.2, 3.4, 3.5, 3.8, 3.9 посадової інструкції головного державного інспектора відділу розбудови інфраструктури управління адміністративно господарської діяльності Закарпатської митниці. На підставі Подання дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Закарпатської митниці від 04.10.2022 керівником Закарпатської митниці було прийнято рішення про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби шляхом винесення наказу від 13.10.2022 № 970-О «Про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади». Вказує, що у спірних правовідносинах Закарпатською митницею дотримано принцип, закріплений у статті 19 Конституції України, відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Відтак, жодних порушень прав позивача митницею допущено не було. Крім того, апелянт зазначає щодо необґрунтованості стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 19 845 грн. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

03.05.2023 позивачем до суду подано відзив на апеляційну скаргу. Доводи відзиву аналогічні доводам позовної заяви. Крім того, зазначає, що висновок суду першої інстанції про протиправність наказу в.о. начальника Закарпатської митниці № 970 - о від 13 жовтня 2022 року "Про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби" є законним та обґрунтованим. Задовольняючи позовні вимоги про поновлення позивача на посаді, з якої його було незаконно звільнено та про стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд першої інстанції вірно виходив з того, що такі вимоги є похідними від вимоги про оскарження наказу в.о. начальника Закарпатської митниці № 970 - о від 13 жовтня 2022 року "Про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби", а тому підлягають задоволенню, через скасування відповідного наказу. Щодо моральної шкоди вказує, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що достатнім буде стягнути з Закарпатської митниці на користь позивача за заподіяну моральну шкоду в розмірі середньомісячного заробітку позивача 19845,00 грн. Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримує вимоги апеляційної скарги.

Представник позивача в судовому засіданнізаперечує доводи апеляційної скарги. Вважає, що суд першої інстанції прийняв законне і обгрунтоване рішення.

Протокольною ухвалою суду від 18.05.2023 продовжено строк розгляду справи на 15 днів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, відзиву суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з огляду на наступні підстави.

Судом встановлені наступні обставини.

Позивач, починаючи з грудня 2012 року працював у органах митної служби на різних посадах , що стверджується біографічною довідкою від 09.09.2022 року.

Наказом Закарпатської митниці № 1114-0 від 30 листопада 2021 року позивача призначено 07 грудня 2021 року на посаду головного державного інспектора відділу розбудови інфраструктури управління адміністративно-господарської діяльності Закарпатської митниці, із встановленням випробування строком шість місяців .

07 грудня 2021 року ОСОБА_1 ознайомився зі своєю посадовою інструкцією , де в ч. 3 зазначено основні посадові обов`язки.

Доповідною запискою № 7.7-21/235 від 15.06.2022 року, з додаванням звіту про виконання завдань на період випробування, заступником начальника управління адміністративно-господарської діяльності було проінформовано керівника Закарпатської митниці про досягнення позивача мети й очікуваних результатів, визначених у завданнях на випробувальний строк та успішного його завершення.

Наказом Закарпатської митниці від 03 червня 2022 року № 470-о на ОСОБА_1 покладено з 06 червня 2022 року по 05 липня 2022 року тимчасове виконання обов`язків головного державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного посту «Тиса» Закарпатської митниці.

Наказом Закарпатської митниці від 05 липня 2022 року № 607-о на ОСОБА_1 покладено з 06 липня 2022 року по 05 серпня 2022 року тимчасове виконання обов`язків головного державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного посту «Тиса» Закарпатської митниці.

Наказом Закарпатської митниці від 07.09.2022 №413 порушено дисциплінарне провадження відносно ОСОБА_1 - головного державного інспектору відділу розбудови інфраструктури управління адміністративно-господарської діяльності Закарпатської митниці.

Підставою для відкриття дисциплінарного провадження послугував наказ Державної митної служби України від 07.09.2022 №397 «Про проведення перевірки», а саме пункт 2.1 щодо порушення дисциплінарних проваджень стосовно посадових осіб, зазначених у додатку, зокрема ОСОБА_1 , з підстав можливого сприяння особам, стосовно яких застосовано персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції) у незаконному переміщенню товарів через митний кордон України з ухиленням від сплати митних платежів.

Відповідно до наказу Закарпатської митниці від 07.09.2022 № 413, утворено Дисциплінарну комісію з розгляду дисциплінарних справ Закарпатської митниці.

Дисциплінарною комісією з розгляду дисциплінарних справ Закарпатської митниці (Комісія), здійснено дисциплінарне провадження відносно ОСОБА_1 за результатами якого встановлено наступне.

Службовою запискою №7.7-25/15-183 від 22.09.2022 заступником начальника відділу внутрішньої безпеки Закарпатської митниці М.Пожо дисциплінарній комісії надані копії матеріалів контрольних заходів для подальшого розгляду питання щодо притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за порушення присяги державного службовця згідно п.1 ч.2 ст.65 Закону України «Про державну службу».

Так, згідно доповідної записки відділу внутрішньої безпеки Закарпатської митниці від 16.09.2022 № 7.7-25/15-168 , проведено контрольні заходи, зміст яких полягав у порівнянні, перевірці, обробці та аналізу щодо дотримання ОСОБА_1 , головним державним інспектором відділу розбудови інфраструктури управління адміністративно - господарської діяльності Закарпатської митниці вимог законодавства України, інших нормативно-правових актів у сфері державної служби, а також питань етичної поведінки державного службовця.

Згідно Протоколу засідання комісії №3 від 22.09.2022, за результатами проведених контрольних заходів Комісією з контролю у сфері державної служби та умов дотримання контрактів про проходження державної служби, встановлено, що ОСОБА_1 , головним державним інспектором відділу розбудови інфраструктури управління адміністративно - господарської діяльності Закарпатської митниці не забезпечено належне виконання функцій та процедур, які покладені на відділ розбудови інфраструктури управління адміністративно-господарської діяльності Закарпатської митниці, передбачених п.п.2.2.9, 2.2.10, 2.2.12 та 2.2.15 Положенням про відділ розбудови інфраструктури управління адміністративно господарської діяльності Закарпатської митниці, а також не належне виконання посадових обов`язків, передбачених п.п. 3.1, 3.2, 3.4, 3.5, 3.8, 3.9 посадової інструкції головного державного інспектора відділу розбудови інфраструктури управління адміністративно господарської діяльності Закарпатської митниці.

Згідно з доповідною запискою т.в.о. начальника управління адміністративно- господарської діяльності Закарпатської митниці від 21.09.2022 № 22649/21-31 зазначено: " За період роботи у відділі з 06.08.2022 по 07.09.2022 пропозицій щодо покращення процесу роботи відділу не надходило. Пропозицій щодо вжиття заходів із спорудження, облаштування, проведення ремонту та експлуатації пунктів пропуску для автомобільного сполучення через державний кордон України та утримання нерухомого майна, яке експлуатується в зонах митного контролю не надходило. До підготовки та надання до Держмитслужби пропозицій стосовно залучення та використання міжнародної технічної та зовнішньої допомоги та взаємодії з іноземними донорськими і виконавськими організаціями та Мінекономрозвитку відповідно до документації проектів міжнародної технічної допомоги не залучався. До організації проведення закупівель товарів, робіт та послуг за рахунок грантових коштів та коштів державного співфінансування в рамках проектів міжнародної технічної допомоги не залучався. Службові та робочі документи, щодо реалізації окреслених питань не готувались. Поставлені завдання, потребують контролю за їх виконанням з боку керівництва управління."

Так, дисциплінарна комісія дійшла висновку про притягнення ОСОБА_1 , головного державного інспектора від ділу розбудови інфраструктури управління адміністративно-господарської діяльності Закарпатської митниці до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби за порушення Присяги державного службовця згідно п.1 ч.2 ст.65 п.4 ч.1 ст.66 Закону України «Про державну службу».

На підставі Подання дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Закарпатської митниці від 04.10.2022 В.о начальника Закарпатської митниці було прийнято рішення про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби шляхом винесення наказу від 13.10.2022 № 970-О «Про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади», згідно з п. 1 якого наказано: «застосувати до ОСОБА_1 , головного державного інспектора відділу розбудови інфраструктури управління адміністративно-господарської діяльності Закарпатської митниці, відповідно до пункту 4 частини першої статті 66 Закону України «Про державну службу» дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби та припинити державну службу 14 жовтня 2022 року." Підстави: Подання з висновком про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності за результатами здійснення дисциплінарного провадження, проведеного відповідно до наказу Закарпатської митниці від 07.09.2022 № 413 «Про порушення дисциплінарного провадження» стосовно ОСОБА_1 , головного державного інспектора відділу розбудови інфраструктури управління адміністративно-господарської діяльності Закарпатської митниці (вх. № 23755/77-02-31 від 04.10.2022).

Зазначений наказ мотивовано тим, що в ході дисциплінарного провадження встановлено: невиконання або неналежне виконання позивачем посадових обов`язків, що передбачені 3.1, 3.2, 3.4, 3.5, 3.8, 3.9 посадової інструкції головного державного інспектора відділу розбудови інфраструктури управління адміністративно-господарської діяльності Закарпатської митниці; ознаки порушення позивачем принципу доброчесності; факт несумлінного виконання службових обов`язків, який вказує на ознаки порушення Присяги державних службовців. Також у Наказі вказано, що обставин, що пом`якшують чи обтяжують дисциплінарну відповідальність державного службовця, не встановлено.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його заперечення проти позову.

Суд апеляційної інстанції частково не погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначає Закон України від 10.12.2015 № 889-VIII«Про державну службу» (Закон 889-VIII).

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 5 Закону 889-VIII правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби. Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 62 Закону 889-VIII державний службовець зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені статтею 8 цього Закону, а також: не допускати вчинків, несумісних із статусом державного службовця; виявляти високий рівень культури, професіоналізм, витримку і тактовність, повагу до громадян, керівництва та інших державних службовців; дбайливо ставитися до державного майна та інших публічних ресурсів.

Згідно з ч. 1. ст. 64 Закону № 889-УІІІ за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також: порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 Закону № 889-VIII підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення. Дисциплінарними проступками, зокрема, є: порушення Присяги державного службовця, невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 Закону № 889-VIII дисциплінарними стягненнями, які можуть бути застосовані до державних службовців, є: зауваження; догана; попередження про неповну службову відповідність: звільнення з посади державної служби.

Згідно з ст. 66 Закону № 889-VIII у разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4. 5, 12 та 15 частини другої статті 65 цього Закону, суб`єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану. Звільнення з посади державної служби є винятковим видом дисциплінарного стягнення і може бути застосоване лише у разі вчинення дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 3, 7, 9-11, 13, 14 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 цього Закону.

Крім того, нормами ч. 7 ст. 66 та ч. 3 ст. 74 Закону № 889-VІІІ конкретизовано, що за кожний дисциплінарний проступок до державного службовця може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

Дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати: характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків.

Аналогічні положення закріплено нормою ч. 1 ст. 74 Закону № 889-VІІІ, згідно з якою дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтягують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби.

Частина 6 ст. 74 Закону № 889-VІІІ закріплює право державного службовця, зокрема, на оскарження застосованого до нього дисциплінарного стягнення у визначеному Законом порядку.

Згідно з ч. 1 та 5 ст. 77 Закону № 889-VІІІ рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Пропозиція Комісії, подання дисциплінарної комісії є обов`язковими для розгляду суб`єктами призначення та враховуються ними під час вирішення питань щодо застосування дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження.

Перелік підстав для припинення державної служби визначений статтею 83 Закону України «Про державну службу».

Зокрема, пунктом 4 частини першої статті 83 Закону України «Про державну службу» встановлено, що державна служба припиняється за ініціативою суб`єкта призначення (стаття 87 цього Закону).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 87 Закону № 889-VІІІ підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення с вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що дисциплінарне стягнення може бути застосоване до державного службовця виключно у разі встановлення факту вчинення таким державним службовцем дисциплінарного проступку та за наявності його вини. При цьому, винятковий вид дисциплінарного стягнення «звільнення», як найбільш суворий , може бути застосований до державного службовця тільки у разі вчинення останнім такого дисциплінарного проступку, який відповідно до Закону передбачає звільнення.

Із змісту оскаржуваного наказу про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення та подання Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ № 23755/77-02-31 від 04.10.2022 року вбачається, що в основу висновку про вчинення позивачем дисциплінарного проступку поставлено загальне твердження про те, що позивач не забезпечив належне виконання функцій та процедур, передбачених підпунктами 2.2.9, 2.2.10, 2.2.12 та 2.2.15 Положення про відділ розбудови інфраструктури управління адміністративно-господарської діяльності Закарпатської митниці, затвердженого наказом № 127 від 14.07.2021 року (Положення про відділ від 14.07.2021 р.), чим не виконав або неналежно виконав посадові обов`язки, передбачені підпунктами 3.1, 3.2, 3.4, 3.5, 3.8, 3.9 посадової інструкції головного державного інспектора відділу розбудови інфраструктури управління адміністративно-господарської діяльності Закарпатської митниці.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 24.04.2019 у справі №815/1554/17 «принцип правової визначеності має застосовуватись не лише на етапі нормотворчої діяльності, а й під час безпосереднього застосування існуючих норм права, що даватиме можливість особі в розумних межах передбачати наслідки своїх дій, а також послідовність дій держави щодо можливого втручання в охоронювані Конвенцією та Конституцією України права та свободи цієї особи».

Апеляційний суд вважає, що посилання апелянта лише на пункти положення про відділ та пункти посадової інструкції позивача, без встановлення та без зазначення конкретних обставин та фактів, які спроможні підтвердити несумлінне виконання позивачем його службових обов`язків, породжує для позивача негативні наслідки у вигляді стану юридичної невизначеності щодо підстав його звільнення. Крім того, твердження відповідача про незабезпечення позивачем належного виконання завдань, передбачених підпунктами 2.2.9, 2.2.10, 2.2.12 та 2.2.15 Положення про відділ від 14.07.2021 року саме стосовно позивача, колегія суддів не бере до уваги, адже ці підпункти стосуються завдань Відділу розбудови інфраструктури управління адміністративно-господарської діяльності Закарпатської митниці в цілому, а не конкретно повноважень позивача, який займав посаду головного державного інспектора цього відділу та до посадових обов`язків якого спрямування та координація роботи відділу не входить. Згідно з цим Положенням, здійснення керівництва діяльністю та організацію роботи Відділу покладено на начальника відділу. Апелянт помилково не врахував, що до посадових обов`язків головного державного інспектора, посаду якого займав позивач, обов`язок здійснювати керівництво та організацію роботи Відділу розбудови інфраструктури управління адміністративно-господарської діяльності Закарпатської митниці не входить, тому позивач нести відповідальність за роботу цього Відділу в цілому не зобов`язаний.

Крім того, твердження відповідача про невиконання або неналежне виконання позивачем посадових обов`язків, передбачених підпунктами 3.1, 3.2, 3.4, 3.5, 3.8, 3.9 посадової інструкції головного державного інспектора відділу розбудови інфраструктури управління адміністративно-господарської діяльності Закарпатської митниці, апеляційний суд вважає необгрунтованими з огляду на наступне.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, відповідно до п. 3 посадової інструкції головного державного інспектора відділу розбудови інфраструктури управління адміністративно-господарської діяльності Закарпатської митниці, з яким позивача було ознайомлено 07 грудня 2021 року, основними посадовими обов`язками, зокрема, є: подання декларацій на початок будівельних та підготовчих робіт, отримання дозволів на виконання таких робіт та реєстрація об`єктів будівництва у відповідних органах (1); вжиття заходів із спорудження, облаштування, проведення ремонту та експлуатації пунктів пропуску для автомобільного сполучення через державний кордон України та утримання нерухомого майна, яке експлуатується в зонах митного контролю (2); організація проведення закупівель товарів, робіт та послуг за рахунок грантових коштів та коштів державного співфінансування в рамках проектів міжнародної технічної допомоги (4); підготовка та надання до Держмитслужби пропозицій стосовно залучення та використання міжнародної технічної та зовнішньої допомоги та взаємодії з іноземними донорськими і виконавськими організаціями та Мінекономрозвитку відповідно до документації проектів міжнародної технічної допомоги (5); здійснення моніторингу стану використання міжнародної технічної та зовнішньої допомоги та надання відповідної інформації до Держмитслужби профільних підрозділів згідно з вимогами законодавства України (8); підготовка інформаційних та звітних матеріалів до відповідних підрозділів Держмитслужби стосовно використання міжнародної технічної та зовнішньої допомоги, наданої у рамках реалізації програм та проектів міжнародної технічної допомоги, у тому числі відповідно до вимог її донорів; підготовка пропозицій за результатами моніторингу стану використання міжнародної технічної та зовнішньої допомоги (9).

Суд апеляційної інстанції вказує, що комісією конкретних фактичних обставин стосовно дій чи бездіяльності позивача, які б дійсно мали місце та які б свідчили про невиконання чи неналежне виконання позивачем покладених на ньому посадових обов`язків, не зазначено. Так, Дисциплінарною комісією конкретні відомості про виявлення фактів не подання чи не отримання дозвільних документів на будівництво об`єктів нерухомості у відповідних органах та/або невжиття заходів із спорудження, облаштування, проведення ремонту та експлуатації пунктів пропуску, утримання нерухомого майна, яке експлуатується в зонах митного контролю, саме у тих випадках коли для цього існувала потреба та достатні правові підстави не встановлено. Фактів невиконання позивачем будь-якого із посадових обов`язків, передбачених підпунктами 3.1, 3.2, 3.4, 3.5, 3.8, 3.9 його Посадової інструкції, за наявності відповідного доручення на їх виконання з боку керівного складу відповідача не виявлено. Також, Посадова інструкція, з якою було ознайомлено позивача, жодних обов`язкових, конкретно визначених, чітких термінів здійснення головним державним інспектором вищеперерахованих посадових обов`язків не встановлює.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що за відсутності описаних вище конкретних фактів, існування яких повинно підтверджуватися з боку відповідача належними, достатніми, достовірними та допустимими доказами, законних підстав стверджувати про порушення позивачем пунктів 3.1, 3.2, 3.4, 3.5, 3.8, 3.9 посадової інструкції головного державного інспектора відділу розбудови інфраструктури управління адміністративно - господарської діяльності Закарпатської митниці немає.

Разом з тим, у поданні Дисциплінарної комісії № 23755/77-02-31 від 04.10.2022 р., яке слугувало прийняттю оскаржуваного наказу, встановлено: «до підготовки та надання до Держмитслужби пропозицій стосовно залучення та використання міжнародної технічної та зовнішньої допомоги та взаємодії з іноземними донорськими і виконавськими організаціями та Мінекономрозвитку відповідно до документації проектів міжнародної технічної допомоги не залучався. До організації проведення закупівель товарів, робіт та послуг за рахунок грантових коштів та коштів державного співфінансування в рамках проектів міжнародної технічної допомоги не залучався», що можливість застосування до позивача дисциплінарного стягнення нібито за невиконання посадових обов`язків, передбачених підпунктами 3.4, 3.5, 3.8 та 3.9 Посадової інструкції, - виключає.

Також, Дисциплінарною комісією виникнення та існування такого обов`язкового елементу об`єктивної сторони дисциплінарного проступку як «шкідливі наслідки», які б перебували у причинному зв`язку із діями чи бездіяльністю позивача, не встановлено. Тоді, як відсутність таких «шкідливих наслідків» свідчить про відсутність складу дисциплінарного проступку, а саме його об`єктивної сторони.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме згідно з листа Закарпатської митниці № 7.7-08-1/12/28/230/І/АДВ/6441 від 25.10.2022 року відповідач підтвердив, що службові розслідування відносно ОСОБА_1 не проводилися. Дисциплінарні стягнення застосовувалися тільки, згідно оскаржуваного наказу, тобто жодних доган до позивача перед звільненням застосовано не було, про неповну службову відповідність позивач суб`єктом призначення не попереджався. Відтак, застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення через невиконання, неналежне виконання посадових обов`язків головного державного інспектора відділу розбудови інфраструктури управління адміністративно-господарської діяльності Закарпатської митниці, тобто до позивача застосовано стягнення, яке законом за вчинення цього дисциплінарного проступку не передбачено.

Крім того, за ч. 1 ст. 36 Закону №889-VІІІ особа, призначена на посаду державної служби вперше, публічно складає Присягу державного службовця такого змісту: «Усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю, що буду вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права, свободи і законні інтереси людини і громадянина, честь держави, з гідністю нести високе звання державного службовця та сумлінно виконувати свої обов`язки».

Верховний Суд України неодноразово, аналізуючи текст Присяги державних службовців, зазначав, що в основі поведінки державного службовця закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тобто, як порушення Присяги, так і дисциплінарне правопорушення, можуть бути наслідком недодержання, порушення державним службовцем як правових, так і етичних (моральних) засад проходження публічної служби. Таким чином, припинення державної служби у зв`язку з порушенням Присяги та дисциплінарна відповідальність можуть бути наслідком існування схожих фактичних підстав у разі вчинення достатньо близьких за характером одне до одного дисциплінарного або іншого правопорушень. Однак, вони не є ідентичними, а є заходами різних видів відповідальності. Державний службовець, який вчинив дисциплінарний проступок, не може бути звільнений за порушення Присяги, якщо цей проступок не можна кваліфікувати як порушення Присяги.

Колегія суддів вказує, що відповідач наведеного вище не врахував та мотивів, з яких він дійшов висновку, що характер поставлених позивачу у вину порушень посадової інструкції та спричинені цим наслідки призвели до підриву довіри як носія влади, приниження державного органу, підриву його авторитету і були несумісними з продовженням служби не навів. Відповідач тільки одним вказав на наявність ознак порушення позивачем Присяги державного службовця, однак саме факту порушення позивачем Присяги державного службовця відповідачем встановлено не було.

Крім того, як вбачається із змісту оскаржуваного наказу про застосування до позивача дисциплінарного стягнення, підставою для його звільнення є також те, що Дисциплінарною комісією зі сторони державного службовця ОСОБА_1 встановлено «ознаки недотримання принципу доброчесності». Проте, ні оскаржуваний наказ, ні подання Дисциплінарної комісії № 23755/77-02-31 від 04.10.2022 р. конкретних фактів недотримання позивачем принципу доброчесності не містять, відповідач на жодні належні та допустимі докази існування таких обставин, як-то постанова суду про притягнення до особи до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, яка має ознаки корупційного, чи вирок суду за вчинення корупційних та/або службових кримінальних правопорушень (проступків), не посилається, а тому висновок відповідача про недотримання позивачем принципу доброчесності є необґрунтованим.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 73 Закону № 889-VІІІ дисциплінарна справа повинна містити пояснення безпосереднього керівника державного службовця з приводу обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження.

Проте, апеляційний суд звертає увагу, що у матеріалах Дисциплінарної справи, складеної відносно позивача, пояснення безпосереднього керівника позивача, яким є начальник Відділу розбудови інфраструктури управління адміністративно-господарської діяльності Закарпатської митниці, з приводу обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, відсутні.

Разом з тим, ст.71 Закону №889-VІІІ встановлено Порядок здійснення дисциплінарного провадження, а статтею 73 Закону №889-VІІІ встановлено вимоги до змісту дисциплінарної справи.

Постановою КМУ від 4 грудня 2019 р. № 1039 затверджений Порядок здійснення дисциплінарного провадження, який встановлює процедуру здійснення дисциплінарними комісіями з розгляду дисциплінарних справ (дисциплінарна комісія) дисциплінарних проваджень стосовно державних службовців.

Відповідно до ст. 75 Закону №889-VІІІ перед накладенням дисциплінарного стягнення суб`єкт призначення повинен отримати від державного службовця, який притягається до дисциплінарної відповідальності, письмове пояснення. Пояснення державного службовця має відображати час, місце, обставини та причини вчинення ним дисциплінарного проступку, його усвідомлення чи заперечення провини, а також інші питання, які мають значення у справі. Відмова надати пояснення оформляється відповідним актом і підтверджується двома державними службовцями. Відмова надати пояснення не перешкоджає здійсненню дисциплінарного провадження та накладенню на державного службовця дисциплінарного стягнення.

Проте, всупереч ст.73 Закону №889-VІІІ та п.25 Порядку матеріали дисциплінарної справи не містять ні пояснень самого позивача як державного службовця щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження та/або акт про відмову від надання таких пояснень; ні пояснень безпосереднього керівника державного службовця з приводу обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; ні пояснень інших осіб, яким відомі обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження. Крім того, позивач не був обізнаний про засідання комісії, оскільки повідомлення про дату та час засідання комісії надсилалися на невірну електронну адресу, оскільки в матеріалах особової справи ним вказана інша електронна адреса.

На думку апеляційного суду, недотримання дисциплінарною комісією вищевказаних вимог законодавства призвело до порушення прав позивача брати участь в дисциплінарному провадженні та унеможливило спростувати висунуті йому звинувачення.

Відповідно до ст. 74 Закону №889-VІІІ дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця.

Колегія суддів вказує, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами вини державного службовця, а звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника.

Отже, апеляційний суд вважає вірним висновок суду першої інстанції, що оскаржуваний наказ в.о. начальника Закарпатської митниці № 970 - о від 13 жовтня 2022 року "Про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби" є протиправним та підлягає скасуванню як такий, що прийнятий з порушенням вимог чинного законодавства.

Також, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивач повинен бути поновлений на посаді головного державного інспектора відділу розбудови інфраструктури управління адміністративно-господарської діяльності Закарпатської митниці з 15 жовтня 2022 року (дата, яка слідує за датою звільнення).

Відповідно до ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати.

Відповідно до п. 8 цього Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, на число календарних днів за цей період.

Відповідно до довідки Закарпатської митниці № 7.7-22/33-967 від 19.10.2022 року середня заробітна плата за останні два місяці роботи позивача становить 19 845,00 грн. Середньоденна сума заробітної плати складає 907,20 грн. Таким чином, середній заробіток за час вимушеного прогулу з 15 жовтня 2022 року по 16 січня 2023 року становить 59 677,20 грн.

Відповідно до пунктів 2,3 ч. 1 ст.371 КАС України негайно виконуються рішення суду про: присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Враховуючи наведені норми, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про допущення до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора відділу розбудови інфраструктури управління адміністративно-господарської діяльності Закарпатської митниці Держмитслужби з 15 жовтня 2022 року та стягнення середнього заробітку у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 19 845,00 грн.

Щодо стягнення з відповідача моральної шкоди, суд першої інстанції зазначив, що встановлення судом факту незаконного звільнення позивача із займаної посади вже є достатнім доказом того, що позивачу було завдано моральної шкоди у зв`язку з порушенням звичного способу життя та докладанням додаткових зусиль в організації свого життя через звільнення з роботи.

Апеляційний суд вважає такий висновок помилковим, з огляду на наступне.

Стаття 56 Конституції України передбачає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч.5 ст 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Поняття моральної шкоди визначене ст. 23 ЦК України, в якій зазначено, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є наявність у діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого, з урахуванням особливостей, передбачених статтею 1174 Цивільного кодексу України є шкода, протиправна поведінка та причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. При цьому, в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

З урахуванням наведених норм, колегія суддів зазначає, що при вирішенні питання відшкодування моральної шкоди, з`ясуванню підлягають фактичні обставини можливого заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, зокрема, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до роз`яснень, наданих у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Разом з тим, слід надати оцінку тому, чим саме підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у чому саме полягає вина заподіювача та інші обставини, що мають значення для вирішення спору в цій частині.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 464/3789/17.

Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п. 49).

Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (п. 52).

Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого (п. 56).

У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставини справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам. При цьому, в силу статті 1173 ЦК України шкода відшкодовується незалежно від вини відповідача, а протиправність його дій та рішень презюмується - обов`язок доказування їх правомірності покладається на відповідача (частина друга статті 77 КАС України) (п. 57).

Статтею 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Із зазначеного вбачається, що першочерговим завданням судочинства є захист порушених прав та свобод людини, які визнаються найвищою цінністю. З цією метою сторонам забезпечується рівність та свобода у наданні суду доказів, що підтверджують заявлені ними вимоги.

Поняття доказів наведено у статті 72 КАС України, відповідно до якої доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статей 73, 74 КАС України надані сторонами докази мають відповідати вимогам належності та допустимості, тобто, містити інформацію щодо предмета доказування та бути одержаними в порядку, встановленому законом.

Обов`язок доказування в адміністративному процесі встановлений статтею 77 КАС України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Докази суду надають учасники справи.

Із врахування вищезазначених правових норм, колегія суддів зазначає, що у справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування її заподіяння покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди.

Доказами, які дозволять суду встановити наявність моральної шкоди, її характер та обсяг, в даному випадку можуть бути, зокрема, довідки з медичних установ, виписки з історії хвороби, чеки за оплату медичної допомоги та придбання ліків, тощо.

Отже, зважаючи на те, що позивачем не надано належних доказів, що підтверджують заподіяння йому страждань та приниження, шкоди здоров`ю, чи інших втрат немайнового характеру, з яких суд міг би встановити характер та обсяг моральних страждань позивача, та не доведено причинно-наслідковий зв`язок з предметом позову, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції скасувати в частині стягнення із Закарпатської митниці на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 19845,00 (дев`ятнадцять тисяч вісімсот сорок п`ять грн. 00 коп.) гривень.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов до переконання в тому, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального права в частині, стягнення із Закарпатської митниці на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 19845,00 (дев`ятнадцять тисяч вісімсот сорок п`ять грн. 00 коп.) гривень. В решті задоволених вимог суд ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому рішення суду в іншій частині необхідно залишити без змін.

Керуючись 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Закарпатської митниці задовольнити частково.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 січня 2023 року у справі № 260/4853/22 скасувати в частині стягнення із Закарпатської митниці на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 19845,00 (дев`ятнадцять тисяч вісімсот сорок п`ять грн. 00 коп.) гривень та в цій частині відмовити в задоволенні позову.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

На постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді І. В. Глушко
О. І. Довга
Повне судове рішення складено 21.06.2023