Справа № 420/8819/23
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2023-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8819/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді ТанцюриК.О., розглянувши у порядку письмового провадження у м.Одесі справу за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Вінницькій області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Головного управління ДПС у Вінницькій області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 197 181,00 грн.

Ухвалою суду від 26.04.2023 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача у позовній заяві зазначав, що за ОСОБА_1 рахується заборгованість по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 197 181,00 грн, нарахована на підставі податкового повідомлення-рішення №0-1551 від 24.06.2022. Позивач, зазначивши, що вказане податкове повідомлення рішення направлялось на адресу позивача за його податковою адресою та посилаючись на положення ст.ст.42, 59 Податкового кодексу України, просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

12.06.2023 до суду від представника ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву у якому представник відповідача вказав, що не погоджується із позовними вимогами контролюючого органу та просить суд відмовити у задоволені позову. Відповідач зазначив, що відповідачем не отримувалося від позивача будь-яких вимог та податкових повідомлень - рішень, що підтверджується матеріалами справи та, що податкове повідомлення-рішення не відповідає чинному законодавству, оскільки фактично складене із порушенням законодавства, не містять розрахунків суми податкового зобов`язання, інформації щодо об`єкту його площі та бази оподаткування. Представник відповідача вказав, що відповідачу на праві власності належить наступне майно: господарські будівлі та споруди, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , будівля водокачки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та відповідно до технічного паспорту виданого Комунальним підприємством «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» від 20.07.2009 року загальна площа господарських будівель та споруд, що знаходяться адресою: АДРЕСА_1 . становить 6572,7 кв. м. Представник позивача вказав, що у зв`язку із руйнуванням більшості будівель та споруд фактичною їх відсутністю, загальна площа вказана в правовстановлюючих документами на майно, яке знаходяться адресою: АДРЕСА_1 , не відповідає фактичній наявності такого майна (будівель та споруд) на момент нарахування позивачем податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та відповідно суми зобов`язань не є узгодженими. Представник відповідача вказав, що станом на момент донарахування податку на нерухоме майно, що відмінне від земельної ділянки технічні характеристики та фактична кількість наявних об`єктів нерухомості не відповідали даним, які зазначені V правовстановлюючих документах та Державному реєстрі речових прав та відповідно контролюючим органом помилково визначено (донараховано) суму податкового зобов`язання за платежем - податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. При цьому, відповідач вказав, що внести зміни щодо фактичної площі нерухомого майна позивача в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно згідно норм чинного законодавства в даному випадку не передбачено, оскільки зміни характеристик об`єкта нерухомого майна вносяться до реєстру лише у випадках спрямованих на набуття, зміну або припинення речових прав щодо об`єкта нерухомості. Представник відповідача, зазначивши, що оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підставі яких контролюючим органом здійснювались розрахунки ставки податку на нерухоме майно відповідача, відмінне від земельної ділянки, що встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад та не визначено, на яку саме нежитлову будівлю нараховано податок у зазначеній сумі, невідповідність загальної площі майна, яка вказана у правовстановлюючих документах, просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 є платником і зборів, передбачених Податковим кодексом України.

Відповідно до довідки про суми заборгованості перед бюджетом платника податку ОСОБА_1 станом на 11.04.2023 за відповідачем рахується заборгованість по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 197181,00 грн (а.с.4).

Так, заборгованість по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 197 181,00 грн виникла в результаті прийняття податкового повідомлення рішення №0-1551 від 24.06.2022, яким за 2021 рік нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 197181,00 грн(а.с.7).

Зазначене податкове повідомлення рішення №0-1551 від 24.06.2022 направлено ОСОБА_1 за її податковою адресою, однак рішення повернулось до контролюючого із відміткою відділення поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання»(а.с.8).

За таких обставин, за відповідачем рахується заборгованість на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 197 181,00 грн., нарахована на підставі узгодженого рішення контролюючого органу.

Підпунктом 16.1.4. п. 16.1. ст.16 Податкового кодексу України визначено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з п. 36.1. ст. 36 Податкового кодексу України передбачено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Відповідно до п.п. 14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 59 Податкового кодексу України визначено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків. Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків. Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання. Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Статтею 45 Податкового кодексу України визначено, що платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси

Судом встановлено, що ГУ ДФС ву Вінницькій області направлялась відповідачу податкова вимога форми Ф № 2448-50 від 15.02.2018, проте заборгованість відповідачем не сплачена(а.9).

Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача, що податкове повідомлення - рішення на підставі якого нараховано спірний податок у зазначеній сумі є неузгодженим, без врахування невідповідності загальної площі майна, яка вказана у правовстановлюючих документах, оскільки податкове повідомлення рішення №0-1551 від 24.06.2022, яке направлялось за податковою адресою позивача не оскаржувалось відповідачем, а тому є узгодженим. Докази іншого до суду надано не було.

При цьому, суд зазначає, що при вирішенні спору про стягнення податкового боргу, суд позбавлений можливості перевіряти правомірність здійснення нарахування грошових зобов`язань в результаті несплати яких податковий орган дійшов до висновку про наявність підстав для стягнення податкового боргу, а правомірність податкового повідомлення-рішення, якими відповідачу визначено суму грошового зобов`язання не є предметом судового розгляду у даній справі.

Вищенаведене свідчить, що факт узгодження грошового зобов`язання має наслідком обов`язок платника податку сплатити таке зобов`язання у встановлений законом строк. Невиконання обов`язку зі сплати узгодженого податкового зобов`язання призводить до набуття таким зобов`язанням статусу податкового боргу, процедура стягнення якого визначається законом.

Також, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 5 ст. 242 КАС України).

Правова позиція висловлена у Постанові Верховного Суду від 13.02.2018 року у справі №826/18379/14 (провадження №К/9901/8600/18) щодо стягнення податкової заборгованості: З огляду на зміст наведеної норми процесуального права та з урахуванням того, що вимогою заявленого позову є стягнення податкового боргу, предметом доказування у даній справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку: встановлення факту її сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту; перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених Податковим кодексом України, тощо.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд вважає, що адміністративний позов Головного управління ДПС у Вінницькій області підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Головного управління ДПС у Вінницькій області задовольнити.

Стягнути з фізичної особи платника податку ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) на користь Головного управління ДПС у Вінницькій області (код ЄДРПОУ ВП 44069150, вул. Хмельницьке шосе,7, м. Вінниця) податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 197 181,00 грн(сто дев`яносто сім тисяч сто вісімдесят одна гривня).

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.О. Танцюра