Справа № 420/2020/23
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2023-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2020/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Головного управління ДПС в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення суми податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС в Одеській області звернулося до суду з позовом до фізичної особи платника-податків ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу у розмірі 10234,23 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що станом на 11.11.2022 року відповідно до довідки про податкову заборгованість та інтегрованої картки платника (ІКП), загальна податкова заборгованість ОСОБА_1 перед бюджетом становить 10234,23 грн. по єдиному податку з фізичних осіб.

Заборгованість виникла в результаті нарахування по податковим деклараціям.

У зв`язку з несплатою відповідачем заборгованості податковим органом було винесено податкову вимогу форми Ф №0-1518 від 22.11.2021 року, яку було направлено платнику податків рекомендованим листом.

Ухвалою від 21.03.2023 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Судова кореспонденція направлялась відповідачу у встановленому законом порядку на електронну адресу, вказану у позові, згідно ідентифікаційних даних платника, поданих позивачем.

Відзив на позовну заяву відповідач не подала.

Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 12.11.2020 року зареєстрований Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області як фізична особа-підприємець, запис № 000003653.

07.07.2022 року до Реєстру внесено запис про припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 за рішенням засновника, рішення про припинення № 002003653. Також 07.07.2022 року прийняте рішення про зняття з обліку платника податків № 069.

Викладені обставини підтверджуються наданими позивачем реєстраційними даними ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ) (а.с.18).

Під час здійснення підприємницької діяльності ОСОБА_1 згідно заяви від 19.11.2020 року перебував на спрощеній системі оподаткування, платник єдиного податку 3 групи, ставка податку 5% від доходу (а.с.12-13).

Станом на 11.11.2022 року відповідно до довідки про податкову заборгованість та інтегрованої картки платника (ІКП), загальна податкова заборгованість ОСОБА_1 перед бюджетом по єдиному податку з фізичних осіб становить 10234,23 грн. (а.с.7, 8-10).

Заборгованість виникла в результаті нарахування по податковим деклараціям, а саме:

- № від 19.11.2021 року на суму на суму 4015,53 грн.

- № від 21.02.2022 року на суму 6218,70 грн.

У зв`язку з несплатою відповідачем заборгованості податковим органом було винесено податкову вимогу форми Ф №0-1518 від 22.11.2021 року на суму 4015,53 грн., яку було направлено рекомендованим листом на адресу відповідача (а.с. 11).

Податковий борг відповідачем не сплачено.

Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до статті 1 Податкового кодексу України, Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Статтею 36 ПК України встановлено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно з статтею 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно з підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Підпунктом 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Статтею 87 ПК України визначені джерела сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків.

Пунктом 20.1.34 статті 20 ПК України визначено, що контролюючі органи, окрім іншого, мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Правові засади застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а також справляння єдиного податку визначені в главі 1 розділу 14 ПК України.

Згідно пунктів 291.2 та 291.3 статті 291 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності. Юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Підпунктом 10.1.2 пункту 10.1 статті 10 ПК України встановлено, що єдиний податок належить до місцевих податків.

За приписами пункту 291.4 статті 291 ПК України суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на групи платників єдиного податку. Згідно з підпунктом 3 цього пункту до третьої групи відносяться фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена та юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 7000000 гривень.

Відповідно до положень пунктів 293.1, 293.3 статті 293 ПК України ставки єдиного податку для платників першої групи встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - прожитковий мінімум), другої групи - у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), третьої групи - у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

Відсоткова ставка єдиного податку для платників третьої групи встановлюється у розмірі: 1) 3 відсотки доходу - у разі сплати податку на додану вартість згідно з цим Кодексом; 2) 5 відсотків доходу - у разі включення податку на додану вартість до складу єдиного податку.

Згідно з вимогами пункту 295.3 статті 295 ПК України платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.

Відповідно до пункту 300.1 статті 300 ПК України платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій.

З приписів п.97.3 та п.п.97.4.3 п.97.4 ст.97 ПК України випливає, що у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи чи реєстрації у відповідному уповноваженому органі припинення незалежної професійної діяльності фізичної особи (якщо така реєстрація була умовою ведення незалежної професійної діяльності), погашення грошових зобов`язань та/або податкового боргу здійснюється за рахунок майна зазначеної особи; особою, відповідальною за погашення грошових зобов`язань чи податкового боргу платника податків, є: стосовно фізичної особи - підприємця або фізичної особи, яка провадить незалежну професійну діяльність - така фізична особа.

Отже, відповідач, як фізична особа, відповідає за зобов`язаннями, що у неї виникли під час здійснення підприємницької діяльності як ФОП.

Таким чином, станом на день розгляду справи за відповідачем наявний податковий борг з єдиного податку з фізичних осіб у сумі 10234,23 грн., який виник в результаті самостійного нарахування відповідачем у вищезазначених податкових деклараціях.

Відповідно до пунктів 59.1, 59.5 статті 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У зв`язку з несплатою боржником заборгованості податковим органом було винесено податкову вимогу форми Ф №0-1518 від 22.11.2021 року, яку було направлено рекомендованим листом на адресу відповідача (а.с. 11).

Після винесення податкової вимоги борг відповідача збільшився.

У встановлений законом строк відповідач заборгованість не сплатив.

Згідно пункту 95.1 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2 статті 95 ПК України).

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини (пункт 95.3 статті 95 ПК України).

Відповідно до п.20.1.34 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

За приписами п.41.2 ст.41 Податкового кодексу України, органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.

Виходячи з приписів наведених норм Податкового кодексу України (п.п.20.1.34 п.20.1 ст.20 та п.41.2 ст.41 Податкового кодексу України) позивач є тим контролюючим органом, на який покладено обов`язок здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу платниками податків. Тому звернення позивача до суду з даним позовом мотивоване виконанням ним функцій і повноважень контролюючого органу у сфері справляння податків і зборів.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджено існування у відповідача податкового боргу в загальному розмірі 10234,23 грн., доказів самостійної його сплати відповідачем до суду не надано, відтак, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 139, 241-246, 262, 293 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Головного управління ДПС в Одеській області (адреса: вул. Семінарська, буд. 5, м. Одеса, 65044, код ЄДРПОУ ВП 44069166) до ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , суму заборгованості по єдиному податку у розмірі 10234,23 грн. на бюджетний рахунок UА0015680, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, код , КБК 18010400, отримувач коштів УК м.Од.обл./м. Одеса/18050400.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Андрухів