Справа № 200/1352/22
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2023-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2023 року справа №200/1352/22

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Компанієць І.Д., Казначеєва Е.Г., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2022 року у справі № 200/1352/22 (головуючий І інстанції Череповський Є.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - відповідач), в якому просив визнати протиправними дії (бездіяльність) з виплати за рахунок коштів Пенсійного фонду не отриманої пенсії (251220,51 грн.) не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів за період з 16.01.2014 року по 31.10.2021 року; зобов`язати з урахуванням висновків суду у справі не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, сплатити за рахунок коштів Пенсійного фонду не отриману суму пенсії - 251220,51 грн., в порядку передбаченому Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з нарахуванням компенсації втрати частини доходів за період з 16.01.2014 року по 31.10.2021 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13.12.2022 року позов задоволений:

- визнано протиправною бездіяльність ГУПФУ в Донецькій області щодо невиплати позивачу за рахунок коштів Пенсійного фонду не отриманої пенсії (251220,51 грн.) не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів за період з 16.01.2014 року по 31.10.2021 року;

- стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість з виплати пенсії в сумі 251220,51 грн.;

- зобов`язано відповідача здійснити розрахунок та виплату позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 16.01.2014 року по 31.10.2021 року.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову. Апелянт вважає, що спір у цій справі спрямований на виконання рішення суду у справі №200/799/21-а, тому цей спір в окремому судовому провадженні не розглядається. Крім того, відсутні підстави для нарахування компенсації втрати частини доходів, оскільки заборгованість з пенсії не виплачено.

Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Позивач перебуває на обліку в ГУПФУ в Донецькій області.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13.05.2021 року у справі № 200/799/21-а, зокрема, зобов`язано Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 10 жовтня 2017 року, зарахувавши до пільгового підземного стажу за Списком № 1 період роботи з 17 січня 2014 року по 21 січня 2014 року.

Рішення набрало законної сили 15.09.2021 року відповідно до ухвали апеляційного суду від 15.09.2021 року про повернення апеляційної скарги ГУПФУ в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13.05.2021 року.

На виконання рішення суду у справі № 200/799/21-а пенсійним органом нарахований та облікований борг за період з 16 січня 2014 року по 31.10.2021 року в сумі 251220,51 грн. грн. Заборгованість буде виплачено після затвердження відповідних бюджетних призначень (а.с. 9-11).

Згідно ч.1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України (ст. 14 КАС України).

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому ст. 287 цього Кодексу (ч. 8 ст. 382 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Системний аналіз зазначених вище норм дає підстави для висновку, що приписами ст. ст. 382, 383 КАС України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Вказані правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС (ст. 382 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Відтак, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, у відповідності до КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 21 грудня 2020 року у справі № 440/1810/19, від 18.05.2022 року у справі № 480/2378/21.

Проаналізував предмет позову у справі, яка розглядається, апеляційний суд дійшов висновку, що фактичною підставою для звернення до суду з цим позовом стала незгода позивача із діями та бездіяльністю відповідача під час виконання рішення суду у справі № 200/799/21-а.

На виконання рішення суду відповідачем нараховано позивачу пенсію за період з 16 січня 2014 року по 31.10.2021 року в сумі 251220,51 грн. Заборгованість буде виплачено після затвердження відповідних бюджетних призначень.

Таким чином, заявлені позовні вимоги стосуються саме порядку виконання судових рішень, а тому позивач, у випадку незгоди із рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача, має встановлене законом право в порядку статті 383 КАС України подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, в даному випадку відсутні підстави стверджувати про виникнення між позивачем та відповідачем нового спору. Наразі має місце спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.

Наявність спеціальних правових норм КАС України (ст.ст. 382, 383), направлених на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Отже, позивач звертаючись до суду з вимогами, які вже були предметом розгляду у справі № 200/799/21-а, не врахував, що винесення судового рішення, яке передбачає оцінку судових рішень, прийнятих в іншій справі, буде суперечити статті 129-1 Конституції України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу (ч. 1 ст. 319 КАС України).

За встановлених обставин та норм процесуального закону в їх сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про закриття провадження у справі в частині вимог про визнання протиправною бездіяльності ГУПФУ в Донецькій області щодо невиплати позивачу за рахунок коштів Пенсійного фонду не отриманої пенсії (251220,51 грн.) не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія; стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з виплати пенсії в сумі 251220,51 грн.

Щодо компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

За ст. 1 Закону України від 19.10.2000 року № 2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон № 2050-III) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно статті 2 Закону № 2050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення), сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.

За п. 3 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженому постановою КМУ від 21 лютого 2001 року № 159 (далі - Порядок № 159), компенсації підлягають такі грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством.

Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться) (ст. 3 Закону № 2050-III).

Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (стаття 4 Закону № 2050-III).

За ст. 7 Закону № 2050-III відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

Відповідальність власника або уповноваженого ним органу (особи) за несвоєчасну виплату доходів визначається відповідно до законодавства.

Використане у статті 3 Закону № 2050-ІІІ формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 вказаного Закону № 2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Аналогічна правова позиція наведена в постановах Верховного Суду від 13 січня 2020 року у справі № 803/203/17, від 15 жовтня 2020 року у справі № 240/11882/19.

Відповідачем на виконання рішення суду у справі № 200/7255/21 нараховано та не виплачено позивачу пенсію в сумі 251220,51 грн. (а.с. 10-11).

Крім того, необхідною умовою для звернення до суду з позовом про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати є звернення особи до підприємства, установи або організації із заявою про виплату відповідної компенсації на підставі Закону № 2050-III, за наслідками розгляду якої власник чи уповноважений ним орган (особа) може або задовольнити таку заяву та виплатити відповідну компенсацію, або відмовити у її виплаті. А тому тільки в разі відмови власника або уповноваженого ним органу (особи) виплатити таку компенсацію особа набуває право на звернення до суду з позовом про зобов`язання у судовому порядку виплатити відповідну компенсацію.

Судом враховано правову позицію Верховного Суду в постанові від 9 червня 2021 року у справі № 240/186/20.

За матеріалами справи позивач не звертався до відповідача із заявою про виплату компенсації втрати частини доходу. Таким чином, позивачем не дотримано, визначеної Законом № 2050-III, умови щодо звернення до відповідача із заявою про виплату відповідної компенсації.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про відмову у задоволені позову в частині визнання протиправною бездіяльності ГУПФУ в Донецькій області щодо ненарахування компенсації втрати частини доходів за період з 16.01.2014 року по 31.10.2021 року у зв`язку з невиплатою заборгованості з пенсії; зобов`язання відповідача здійснити розрахунок та виплату позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 16.01.2014 року по 31.10.2021 року.

Отже, суд першої інстанції, внаслідок порушення норм процесуального права, неповного з`ясування обставин, дійшов помилкового висновку про задоволення позову, тому рішення суду підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі щодо вимог про стягнення заборгованості з пенсії та ухваленням нової постанови про відмову у задоволені позову в частині вимог щодо компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії.

Керуючись ст. ст. 238, 250, 311, 315, 317, 319, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - задовольнити.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2022 року у справі № 200/1352/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії - скасувати.

Прийняти нову постанову.

Провадження у справі № 200/1352/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії в частині визнання протиправною бездіяльності ГУПФУ в Донецькій області щодо невиплати позивачу за рахунок коштів Пенсійного фонду не отриманої пенсії (251220,51 грн.) не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія; стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з виплати пенсії в сумі 251220,51 грн.- закрити.

У задоволені позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії в частині визнання протиправною бездіяльності ГУПФУ в Донецькій області щодо ненарахування позивачу компенсації втрати частини доходів за період з 16.01.2014 року по 31.10.2021 року у зв`язку з невиплатою заборгованості з пенсії; зобов`язання відповідача здійснити розрахунок та виплату позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 16.01.2014 року по 31.10.2021 року - відмовити.

Повний текст постанови складений 21 червня 2023 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: І.Д. Компанієць

Е.Г. Казначеєв