Справа № 420/12245/23
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2023-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
20 червня 2023 року м. Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Білостоцький О.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури про визнання протиправним дій, визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, -
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури, в якому позивач просить суд:
- визнати протиправними дії суб`єкта владних повноважень - Одеської обласної прокуратури в частині відсторонення з 29.11.2022 року ОСОБА_1 від виконання посадових обов`язків прокурора;
- визнати протиправним та скасувати наказ керівника Одеської обласної прокуратури Костенка С.К. №1770к від 29 листопада 2022 року, як нікчемний;
встановити факт трудових відносин між ОСОБА_1 і Одеською обласною прокуратурою в термін з 30.12.2020 року по теперішній час, і відповідно набутий за цей час страховий стаж;
- зобов`язати Одеську обласну прокуратуру вчинити певні дії:
допустити ОСОБА_1 до виконання посадових обов`язків шляхом поновлення на посаді прокурора Біляївської окружної прокуратури Одеської області на підставі наказу від 24.03.2022 року з внесенням відповідних даних до трудової книжки;
усунути перешкоди в частині незаконного відстороненні в умовах воєнного стану від виконання ОСОБА_1 посадових обов`язків прокурора;
- стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу в термін з 30.12.2020 року по час прийняття судом остаточного рішення у справі, із розрахунку не менш як 1165,14 грн. щодня, а всього не менш як 583955 грн.
Ухвалою суду від 05.06.2023 року адміністративний позов ОСОБА_1 був залишений руху з встановленням 10-денний строку для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.
15.06.2023 року від ОСОБА_1 до суду надійшла уточнена позовна заява в якій позивачем було викладено позовні вимоги в наступній редакції:
- визнати протиправними дії суб`єкта владних повноважень - Одеської обласної прокуратури в частині відсторонення з 29.11.2022 року ОСОБА_1 від виконання посадових обов`язків прокурора;
- зобов`язати Одеську обласну прокуратуру вчинити певні дії, а саме допустити ОСОБА_1 до виконання посадових обов`язків шляхом поновлення на посаді прокурора Біляївської окружної прокуратури Одеської області на підставі наказу від 24.03.2022 року з внесенням відповідних даних до трудової книжки;
- стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу в термін з 30.12.2020 року по час прийняття судом остаточного рішення у справі, із розрахунку не менш як 1165,14 грн. щодня, а всього не менш як 583955 грн.
Також позивачем було надано клопотання про поновлення строку звернення до суду в обґрунтування якого ОСОБА_1 посилається на загальну судову практику, введення воєнного стану на території України, запровадження карантину, відключення світла та ін.
З даного приводу суд зауважує наступне.
При цьому суд зауважує, що позивач у позовних вимогах просить суд визнати протиправними дії суб`єкта владних повноважень - Одеської обласної прокуратури в частині відсторонення з 29.11.2022 року ОСОБА_1 від виконання посадових обов`язків прокурора.
- визнати протиправними дії суб`єкта владних повноважень - керівника Одеської обласної прокуратури Костенка С.К. в частині відсторонення з 29.11.2022 року ОСОБА_1 від виконання посадових обов`язків прокурора.
- зобов`язати керівника Одеської обласної прокуратури вчинити певні дії:
- допустити ОСОБА_1 до виконання посадових обов`язків шляхом поновлення на посаді прокурора Біляївської окружної прокуратури Одеської області на підставі наказу від 24.03.2022 з внесенням відповідних даних до трудової книжки.
- усунути перешкоди в частині незаконного відстороненні в умовах воєнного стану від виконання ОСОБА_1 посадових обов`язків прокурора.
- визнати протиправним та скасувати наказ керівника Одеської обласної прокуратури Костенка С.К. №1770к від 29 листопада 2022 року, як нікчемний.
- встановити факт трудових відносин між ОСОБА_1 і Одеською обласною прокуратурою в термін з 30.12.2020 року по теперішній час, і відповідно набутий за цей час страховий стаж.
- стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу в термін з 30.12.2020 по час прийняття судом остаточного рішення у справі, із розрахунку не менш як 1165,14 грн. щодня, а всього не менш як 583955 грн.
При цьому Верховним Судом у постанові від 18.05.2023 року по справі №442/9001/21 було висловлено наступну правову позицію: «враховуючи принцип процесуальної економії, відповідно до якого штучне подвоєння судового процесу є неприпустимим, бо вирішення справи у суді має усунути саму потребу у новому зверненні до суду для вжиття додаткових засобів захисту».
Щодо строку звернення до суду, суд зауважує наступне.
Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно із ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 3 ст. 122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
В свою чергу, відповідно до ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Згідно з п.17 ч.1 ст.4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
Положеннями ст.129 Конституції України визначено, що однією із засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Положеннями ст. 9 Конституції України та ст. 17, ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.
Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.
Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі "Пономарьов проти України" (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року) (п. 47 рішення).
Зі змісту пункту 52 рішення "Устименко проти України" випливає, що якщо національний суд просто обмежився вказівкою на наявність у відповідача "поважних причин" для поновлення пропущеного строку оскарження, то, відтак, він (суд) не вказав чітких причин такого рішення.
За цих підстав Європейський Суд з прав людини одноголосно постановив, що було порушення пункту 1 статті 6 Конвенції та дійшов висновку, що національні суди, вирішивши поновити пропущений строк оскарження остаточної постанови у справі заявника без наведення відповідних причин та скасувавши в подальшому постанову суду, порушили принцип правової визначеності та право заявника на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 статті 6 Конвенції (п. 53 рішення).
Отже, обставини, з якими сторона пов`язує поважність причин пропуску строків звернення до суду, доводяться стороною і встановлюються судом.
Інститут строків давності в судовому процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого правовідносини можуть вважатися спірними.
Водночас слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав чи охоронюваних законом інтересів.
Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому, «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.
Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.
Суд зазначає, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
При цьому поважні причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо об`єктивно йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив через можливі власні недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до свого права на звернення до суду.
Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 з 5:30 24 лютого 2022 року в Україні введений воєнний стан у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації.
Статтею 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 року №389-VIII визначено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Статтею 9 цього Закону встановлено, що в умовах воєнного стану Президент України та Верховна Рада України діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією та законами України. Кабінет Міністрів України, інші органи державної влади, військове командування, військові адміністрації, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.
Питання здійснення правосуддя в умовах воєнного стану регламентовано ст.26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», відповідно до якої правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України (ч.1 ст.26).
Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється (ч.2 ст.26 ЗУ №389-VIII).
Згідно зі ст. 12-2 Закону №389-VIII в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.
У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінена територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місцезнаходження судів. Створення надзвичайних та особливих судів не допускається (ч.3,4 ст.26 ЗУ №389-VIII).
Аналіз вищевказаних норм законодавства свідчить про те, що суди в умовах воєнного стану здійснюють правосуддя та діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.
Як вбачається з матеріалів адміністративного позову, позивач просить суд визнати протиправними дії Одеської обласної прокуратури в частині відсторонення з 29.11.2022 року ОСОБА_1 від виконання посадових обов`язків прокурора.
В свою чергу, заява про поновлення строку звернення до суду містить загальні посилання на обставини введення воєнного стану в Україні, відключення світла та мережі Інтернет, відсутність електроенергії, встановлення карантину, але не підкріплені поясненнями та доказами, посиланнями на конкретні факти, які б підтверджували або свідчило про об`єктивну неможливість звернення позивача до суду у передбачений процесуальним законом строк.
Суд зазначає, що Верховний Суд в ухвалі від 02.03.2023 року по справі №540/1285/22 зауважив, що повітряна тривога, відсутність електрозабезпечення, неможливість використання транспорту, ракетна чи інше збройне ураження території, що не підкріплені поясненнями та доказами, підтверджуючими неможливість звернення до суду у передбачений процесуальним законом строк, не може бути підставою для поновлення строку у всіх абсолютно випадках.
Тобто позивачу було достеменно відомо про порушення його прав вже у грудні 2022 року, а тому зазначені обставини свідчать про об`єктиву можливість позивача звернутись до суду із заявленими позовними вимогами у строк, встановлений законом.
Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Суд також вважає за необхідне зазначити, що інших недоліків адміністративного позову, про які було зазначено в ухвалі суду від 05.06.2023 року, позивачем усунуто не було.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
На підставі вищезазначеного суд вважає за необхідне повернути позовну заяву позивачу та додані до неї матеріали.
На підставі викладеного, керуючись приписами ст.ст. 5-11, 121-123, 169, 241, 243, 248, 256, 293-295 КАС України, суд -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури про визнання протиправним дій, визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії повернути позивачу.
Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Білостоцький О.В.