Справа № 548/677/23
Суддя: Старокожко В. П.
Дата ухвалення: 2023-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 548/677/23
Провадження № 2-а/548/6/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.06.2023 Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Старокожка В.П.,

секретаря судового засідання - Безносик Д.Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , представник позивача - адвокат Павелко Руслан Сергійович до інспектора СРПП Богатиренка Сергія Вікторовича та Головного управління Національної поліції Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - Хорольський відділ державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача - адвокат Павелко Р.С., діючи в інтересах позивача ОСОБА_1 , звернувся до Хорольського районного суду Полтавської області з вищевказаним адміністративним позовом.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 21 березня 2023 року поліцейським сектору реагування патрульної поліції № 2 Лубенського РВП ГУ НП в Полтавській області старшим лейтенантом поліції Богатиренко С.В. було винесено постанову серії БАД № 657982 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121, ч.2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі за текстом КУпАП) та накладено стягнення з урахуванням ст. 36 цього кодексу у виді штрафу 510 грн. Представник позивача в позовній заяві зазначає, що постанову від 21.03.2023 вважає незаконною. Вказує на те, що постанова не відображає дійсних обставин справи, немає доказів вини позивача, позивач не вчиняв жодного із перелічених правопорушень, так як передбачений конструкцією бампер був встановлений на автомобілі, позивач мав поліс ОСЦПВ і при здійсненні маневру увімкнув показчик повороту. Вказує, що відповідач ОСОБА_2 безпідставно притягнув позивача до відповідальності, тим самим грубо порушив вимоги ст. ст. 258, 268, 278, 279 КУпАП, тому просив скасувати вищевказану потанову та стягнути із відповідачів на користь позивача судові витрати в сумі 7536,80 грн.

Позивач та його представник у поданому позові просили розглянути справу в їх відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 подав відзив на позов, до якого додав копію оскаржуваної постанови та відеозапис із бодікамери, зазначив, що його дії є повністю законними, що підтверджує наявний відеозапис, тому в задоволенні позову просив відмовити.

Відповідач Головне управління Національної поліції Полтавської області та третя особа Хорольський ВДВС у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) відзиву на позов, пояснень, заяв та клопотань суду не надали.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАСУ у зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.?

Суд, дослідивши матеріали справи та докази надані сторонами, приходить до висновку про те, що у задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити з наступних обґрунтувань.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Судом встановлено, що 21.03.2023 постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія БАД 657982 , що винесена в м. Хорол Полтавської області по вулиці Миргородській, 64, відповідачем по справі - суб`єктом владних повноважень поліцейським сектору реагування патрульної поліції № 2 Лубенського РВП ГУ НП в Полтавській області старшим лейтенантом поліцї Богатиренком С.В. водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121, ч.2 ст. 122, ч.1 ст. 126 КУпАП за те, що він 21.03.2023 близько 16 год 25 хв в м. Хорол по вул. Миргородській, 64 керував транспортним засобом марки BMW 316 д.н.з. НОМЕР_1 , у якого відсутній передній бампер, під час зупинки не ввімкнув показчик правого повороту та не пред`явив поліс ОСЦПВ, чим порушив п. 31.47 (е), 9.2 (а), 2.1 (а) Правил дорожнього руху України. Цією постановою за вищевказане адміністративне правопорушення на водія накладено стягнення з урахуванням ст. 36 КУпАП у виді штрафу в сумі 510,00 грн. Копія постанови була вручена водію, що підтверджується його підписом у відповідній графі вищевказаної постанови. В постанові мається вказівка на долучення до неї відеозапису з відеореєстратора DSS 21100015.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч. 2 ст. 61 Конституції України). Системний аналіз та юридичний зміст положень ч. 2 ст. 61 Конституції України, свідчить проте,що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, наприклад, наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м`якого покарання, умовного засудження, відстрочки виконання вироку, давністю притягнення до кримінальної відповідальності та звільнення від неї тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого порядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП).

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ст. 121 ч.1 КУпАП передбачає відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Положеннями ч. 1 ст. 126 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Згідно п. 2 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Згідно пункту 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" визначається Правилами дорожнього руху (далі ПДР України), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

За змістом підпункту «е» пункту 3.4.7 забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: відсутній передбачений конструкцією бампер або задній захисний пристрій, грязезахисні фартухи і бризковики. За змістом підпункту «а» пункту 9.2 ПДР України, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед початком руху і зупинкою та перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Пунктом 2.1 (а, б, ґ) ПДР встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної Гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту технічний талон); чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до п. 2.4 ПДР, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Пунктом 2.1 ПДР передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен

мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон); ґ) чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній

централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Стаття 251 КУпАП передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується.

Повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідачасуб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Так, заперечуючи проти позову, відповідач надав DVD-R диск із відеозаписами з нагрудної камери інспектора патрульної поліції з місця вчинення правопорушення, які було оглянуто судом, та з яких вбачається, що позивач керував автомобілем марки BMW 316 д.н.з. НОМЕР_1 , у якого був відсутній передній бампер, на поданий поліцейськими сигнал останній зупинився, при цьому, прийнявши праворуч, не ввімкнув показчик правого повороту, також позивач не пред`явив для перевірки працівникам поліції страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Таким чином, відповідачем ОСОБА_2 наданими доказами повністю спростовані обставини, на які посилається позивач, як на підставу задоволення позову.

З огляду на те, що позивачем не надані будь-які докази про порушення працівником поліції норм ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію" (щодо підстав зупинення), виходячи з принципу змагальності і диспозитивності, суд не може прийняти доводи сторони позивача про безпідставність зупинення водія суб`єктом владних повноважень.

Суд також зазначає, що не зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 77 КАС України, суд не вважає, що позивач взагалі звільнений від обов`язку доказування своїх вимог. В даному випадку позивачем не надано жодного доказу, який би підтверджував те, що правопорушення він не вчиняв або що його вини у цьомунемає.

При цьому, суд знову звертається до ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Доводи позивача обґрунтовані виключно посиланням на формальні підстави для скасування спірної постанови, проте такі не підтверджені жодним належним і допустимим доказом.

Водночас, на думку суду, відповідачем не допущено під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та прийняття і складення спірної постанови грубих порушень закону, які були б беззаперечною підставою для її скасування.

Враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає, вина позивача у вчиненні 21.03.2023 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ч.2 ст. 122, ч. 1 ст. 121 КУпАП підтверджується перевіреними в судовому засіданні доказами, а тому відповідач згідно до вимог ч.1 ст.7 КУпАП, правомірно та відповідно до наданих йому повноважень, із дотриманням вимог глави 23 КУпАП та ст. 36 КУпАП притягнув позивача до адміністративної відповідальності в межах санкції ст. 122 ч.2 КУпАП (яка передбачає найбільший штраф) призначив правопорушнику адміністративне стягнення у вигляді штрафу, розмір якого встановлений вказаним кодексом і ці обставини є підставами для повної відмови у задоволенні позову.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову не підлягають стягненню із відповідачів понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого ним судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 6, 9, 72, 73, 76, 77, 241-246, 255, 257, 271-272, 286, 293, 297 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , представник позивача - адвокат Павелко Руслан Сергійович до інспектора СРПП Богатиренка Сергія Вікторовича та Головного управління Національної поліції Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - Хорольський відділ державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду через Хорольський районний суд Полтавської області.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Представник позивача: Павелко Руслан Сергійович, адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса АДРЕСА_4 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Полтавській області, адреса: вул. Пушкіна, 83, м. Полтава.

Третя особа: Хорольський ВДВС у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), адреса м. Хорол, вул.Незалежності, будинок 21 А, кімната 22 Лубенського району Полтавської області, .

Головуючий