Справа № 320/5541/23
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2023-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2023 року м.Київ № 320/5541/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Головенко О.Д., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Національного антикорупційного бюро України та Конкурсної комісії №1 з проведення конкурсу на зайняття вакантих посад у Національному антикорупційному бюро України, третя особа ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення, наказ та зобо"язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Національного антикорупційного бюро України та Конкурсної комісії №1 з проведення конкурсу на зайняття вакантих посад у Національному антикорупційному бюро України, третя особа ОСОБА_2 та просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення конкурсної комісії з проведення конкурсу на зайнаття вакантних посад у Національному атикорупційному бюро України, яке оформлене протоколом засідання Конкурсної комісії від 29.11.2022 № 32, в частині визнання переможцем конкурсу ОСОБА_2 на зайняття вакатної посади "Заступник керівника підрозділу Головного підрозділу детективів" та рекомендації тимчасово виконуючому повноваження Директора Національного антикорупційного бюро України Гізо Углаві щодо його призначення на вакантну посаду;

визнати протиправним та скасувати наказ тимчасово виконуючого повноваження Директора Національного антикорупційного бюро України від 30.12.2022 № 2070-н "Про призначення ОСОБА_2 ", як такий що не грунтується на фактичних результатах Конкурсу;

зобов"язати Національне антикорупційне бюро України провести повторний конкурс на зайняття вакантної посади "Заступник підрозділу детективів Головного підрозділу детективів" для призначення на посаду заступника Третього підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України переможця такого конкурсу.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05.04.2023 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Національним антикорупційним бюро України у період з 08.08.2022 по 29.11.2022 проведено конкурс на зайняття вакантної посади «Заступник керівника підрозділу Головного підрозділу детективів», у якому позивач взяв участь.

Вказує, що рішенням конкурсної комісії № 1 з проведення конкурсу на зайняття вакантних посад у Національному бюро, яке оформлене протоколом від 29.11.2022 № 32, переможцем конкурсу на зайняття вакантної посади визнано ОСОБА_2 , позивача - другим кандидатом за результатами конкурсу.

Однак позивача вважає, що рішення Конкурсної комісії №1 з проведення конкурсу на зайняття вакантих посад у Національному антикорупційному бюро України є протиправним, оскільки не відповідає фактичним результатам конкурсу. При цьому протокол засідання Конкурсної комісії №1 з проведення конкурсу на зайняття вакантих посад у Національному антикорупційному бюро України не містить обґрунтування мотивів прийнятого рішення, що унеможливлює встановити фактичні обставини проведення оцінювання учасників конкурсу: підхід до оцінювання, повноту оцінки кожного учасника конкурсу по кожному обов`язковому критерію, порівняння оцінок учасників між собою. На думку позивача таке рішення Конкурсної комісії №1 з проведення конкурсу на зайняття вакантих посад у Національному антикорупційному бюро України є незаконним з формальних підстав.

Представник відповідача направив до суду відзив на позовну заяву, в якомі просить суд відмовити у задоволенні позову та в обґрунтування зазначає, що Конкурсною комісією №1 з проведення конкурсу на зайняття вакантих посад у Національному антикорупційному бюро України вжиті всі передбачені чинним законодавством дії з проведення відкритого конкурсу, в тому числі і по відношенню до позивача, як кандидата на посаду заступника керівника підрозділу детективів Головного підрозділу детективів. Відповідач вважає оскаржуване рішення правомірним, та таким, що винесено відповідно до вимог діючого законодавства, у зв`язку з чим, підстави для його скасування відсутні.

Також позивач направив на адресу суду відповідь на відзив.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що Розпорядженням т.в.п. Директора Національного бюро Углави Г.Т. від 08.08.2022 № 21-Р оголошено конкурс на зайняття вакантної посади у Національному бюро «Заступник керівника підрозділу детективів Головного підрозділу детективів», а також затверджено профіль цієї посади.

ОСОБА_1 взяв участь у конкурсі на зайняття вакантної посади «Заступник керівника підрозділу детективів Головного підрозділу детективів».

За наслідками проведення конкурсу Конкурсною комісією прийнято рішення, оформлене протоколом від 29.11.2022 № 32, яким рекомендовано т.в.п. Директора Національного бюро ОСОБА_3 на зайняття вакантної посади «Заступник керівника підрозділу детективів Головного підрозділу детективів» ОСОБА_2 .

Водночас позивача визначено другим за результатами конкурсу кандитатом на зайняття вакантної посади «Заступник керівника підрозділу детективів Головного підрозділу детективів».

Витяг з протоколу від 29.11.2022 та подання направлено на розгляд т.в.п. Директора Національного бюро ОСОБА_3 .

Наказом т.в.п. Директора Національного бюро Углави Г.Т. від 30.12.2022 № 2070-н «Про призначення ОСОБА_2 » на посаду заступника керівника Третього підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного бюро призначено ОСОБА_2 ..

Не погоджуючись з рішенням конкурної комісії та наказом "Про призначення ОСОБА_2 ", позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України» Національне бюро є державним правоохоронним органом, на який покладається попередження, виявлення, припинення, розслідування та розкриття корупційних правопорушень, віднесених до його підслідності, а також запобігання вчиненню нових. Завданням Національного бюро є протидія кримінальним корупційним правопорушенням, які вчинені вищими посадовими особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та становлять загрозу національній безпеці.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 4 ст. 10 Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України», до працівників Національного бюро належать особи начальницького складу, державні службовці та інші працівники, які працюють за трудовими договорами в Національному бюро. Директор Національного бюро утворює конкурсні комісії, які проводять конкурс на зайняття вакантних посад у Національному бюро. На службу до Національного бюро приймаються на конкурсній, добровільній, контрактній основі громадяни України, які спроможні за своїми особистими, діловими та моральними якостями, віком, освітнім і професійним рівнем та станом здоровя ефективно виконувати відповідні службові обовязки. Призначення на посади у Національному бюро здійснюється виключно за результатами відкритого конкурсу, що проводиться в порядку, визначеному Директором Національного бюро, крім призначення на посади першого заступника та заступників Директора Національного бюро.

Директор Національного бюро утворює конкурсні комісії, які проводять конкурс на зайняття вакантних посад гласних штатних працівників у Національному бюро. Директор Національного бюро включає до складу конкурсної комісії представників, визначених Радою громадського контролю при Національному бюро (не більше трьох осіб у складі однієї конкурсної комісії).

Положення про конкурсні комісії та регламент їх роботи визначаються Директором Національного бюро.

Відповідно до п. п. 1,3 Положення про конкурсну комісію з проведення конкурсу на зайняття вакантних посад у Національному антикорупційному бюро України, затверджене наказом Директора Національного бюро від 15.05.2015 № 4-н (далі - Положення) конкурсна комісія з проведення конкурсу на зайняття вакантних посад у Національному антикорупційному бюро України створюється для проведення конкурсу на зайняття вакантних посад у Національному антикорупційному бюро України.

Основним завданням Конкурсної комісії є проведення конкурсу з метою відбору кандидатів на зайняття вакантних посад у Національному бюро, які спроможні за своїми особистими, діловими та моральними якостями, віком, освітнім і професійним рівнем та станом здоров`я ефективно виконувати відповідні службові обов`язки.

Пунктом 11 цього Положення передбачено, що рішення конкурсної комісії оформляється протоколом, який підписується головою конкурсної комісії та секретарем конкурсної комісії.

Згідно з ч. 5 ст. 10 Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України» на службу до Національного бюро приймаються на конкурсній, добровільній, контрактній основі громадяни України, які спроможні за своїми особистими, діловими та моральними якостями, віком, освітнім і професійним рівнем та станом здоров`я ефективно виконувати відповідні службові обов`язки. Кваліфікаційні вимоги до професійної придатності визначаються Директором Національного бюро. Призначення на посади у Національному бюро здійснюється виключно за результатами відкритого (крім випадку, передбаченого частиною четвертою цієї статті) конкурсу, що проводиться в порядку, визначеному Директором Національного бюро, крім призначення на посади першого заступника та заступників Директора Національного бюро, призначення на які здійснюється Директором Національного бюро без обов`язкового проведення відкритого конкурсу.

Порядок проведення відкритого конкурсу для призначення на посади у Національному антикорупційному бюро України, затверджено наказом Директора Національного бюро від 31.05.2017 № 123-0 (далі - Порядок).

Згідно з п. 1.5 Порядку конкурс проводиться з додержанням таких принципів:

рівні можливості - у конкурсі може брати участь кожен громадянин України, який відповідає кваліфікаційним вимогам до кандидатів на вакантну посаду у Національному бюро та щодо якого не застосовуються заборони для призначення, визначені чинним законодавством;

прозорість - конкурс здійснюється відкрито, з обов`язковим інформуванням громадськості шляхом оприлюднення інформації про оголошення конкурсу на вакантні посади, основні вимоги до кандидатів на вакантні посади, процедуру, етапи та строки проведення конкурсу, принципи та умови відбору кандидатів, перебіг конкурсу та його результати на офіційному вебсайті Національного бюро;

об`єктивність оцінки - багатоступеневий відбір під час проведення конкурсу створює умови для об`єктивного і неупередженого з`ясування спроможності кандидатів за своїми особистими, діловими та моральними якостями, віком, освітнім і професійним рівнем та станом здоров`я ефективно виконувати відповідні посадові обов`язки на посадах працівників Національного бюро.

Пунктом 5.1 Порядку визначено, що конкурс передбачає складання кваліфікаційного іспиту (тестування) та проведення співбесіди. Кваліфікаційний іспит (тестування) обовязково включає тестування на знання законодавства чи за окремим рішенням Директора Національного бюро тестування загальних здібностей, психологічне тестування та тестування з фізичної підготовки, про що зазначається у профілі професійної компетентності до посади.

Згідно з п. 5.2 Порядку кандидати на посади в Національному бюро, які успішно пройшли тестування на знання законодавства, допускаються до здачі наступних етапів кваліфікаційного іспиту (тестування) та/або співбесіди відповідно до Порядку.

Психологічне тестування, в разі його проведення, має рекомендаційний характер та враховується конкурсною комісією при прийнятті рішення під час співбесіди.

Відповідно до абзацу 2 п. 5.2 Порядку до співбесіди допускаються кандидати, які пройшли тестування на знання законодавства, тестування загальних здібностей, якщо таке здійснювалось, з відсотком/балом успішності, визначеним відповідною конкурсною комісією, а для посад начальницького складу - за умови успішного складання кваліфікаційного тестування з фізичної підготовки, якщо таке проводилось.

Участь в Конкурсі взяли 33 допущені кандидати. За результатами тестування на знання законодавства та на рівень загальних здібностей до співбесіди допущено 21 кандидата.

Конкурсною комісією заслухано, зокрема, позивача та його конкурсну презентацію.

Відповідно до п. 5.5 Порядку співбесіда проводиться конкурсною комісією у формі інтерв`ю за особистої участі кандидата згідно із затвердженим конкурсною комісією графіком.

Для визначення професійного рівня кандидатів на посади, зайняття яких передбачає наявність спеціальних знань та/або навичок, за рішенням конкурсної комісії, для участі у її роботі можуть залучатись експерти, фахівці, інші працівники Національного бюро, які володіють спеціальними професійними знаннями (технічні, лінгвістичні, медичні тощо) та можуть надати конкурсній комісії компетентний висновок з приводу їх рівня володіння кандидатом, з метою оцінки професійного рівня кандидата.

Під час співбесіди члени конкурсної комісії можуть ставити питання для уточнення окремих аспектів біографії, професійного досвіду кандидата, оцінки професійних та особистих якостей кандидата вимогам до професійної компетентності кандидата та до відповідних посадових обовязків, рівня його вмотивованості, давати теоретичні і практичні завдання/кейси за напрямком діяльності відповідного структурного підрозділу з метою визначення здібностей та професійних умінь, необхідних для якісного виконання посадових обовязків.

Відповідно до п. 5.6 Порядку за результатами співбесіди конкурсна комісія шляхом особистого голосування її членів приймає рішення про визначення переможця конкурсу на відповідну посаду та другого за результатами конкурсу кандидата на зайняття вакантної посади, що фіксується у протоколі засідання конкурсної комісії. При проведенні голосування кожен член конкурсної комісії голосує, виходячи виключно з власної оцінки кандидата, яка складена за результатами проведеної співбесіди, незалежно від думки інших членів конкурсної комісії.

За результатами конкурсу конкурсна комісія має право не визначати другого кандидата на зайняття вакантної посади.

Другий за результатами конкурсу кандидат має право на призначення на посаду, у конкурсі на зайняття якої він брав участь, протягом одного року з дня оголошення рішення за результатами цього конкурсу у разі, якщо ця посада стане вакантною, а також у разі, якщо переможець конкурсу відмовився від зайняття посади або йому відмовлено у призначенні на посаду за результатами спеціальної перевірки, або виявлено обмеження щодо призначення на посаду, у тому числі за станом здоров`я.

Відповідно до п. 2.4 Регламенту конкурсної комісії з проведення конкурсу на зайняття вакантних посад у Національному антикорупційному бюро, затвердженого Наказом Директора бюро від 22.05.2015 № 6-н, конкурсна комісія визначає шляхом відкритого голосування з числа кандидатів на вакантні посади у Національному бюро, що відповідають вимогам, які ставляться до працівників Національного бюро, та згідно з обґрунтованим рішенням конкурсної комісії на підставі результатів тестування та співбесіди мають найкращі професійний досвід, знання та якості для виконання службових обовязків, і передає обрані кандидатури на вакантні посади у Національному антикорупційному бюро для розгляду Директору Національного антикорупційного бюро України.

Рішення конкурсної комісії про визначення переможця конкурсу на відповідну посаду приймається за результатами співбесіди шляхом голосування кожного члена конкурсної комісії за відповідного кандидата, на підставі оцінки членом комісії особистих якостей кандидата, його обсягу професійних знань, навичок, знання та якості для виконання службових обовязків за посадою.

29.11.2022 Конкурсною комісією прийняте рішення про визначення переможцем за результатами конкурсу ОСОБА_2 , позивача - другим кандидатом на зайняття вакантної посади за результатами конкурсу.

Згідно з п. 3.1 Регламенту, формою роботи конкурсної комісії є засідання. Засідання конкурсної комісії вважається правомочним приймати рішення в разі особистої участі в засіданні не менше п`яти її членів.

Пунктом 3.9 Регламенту передбачено, що члени конкурсної комісії голосують на засіданні шляхом підняття рук та можуть утримуватись під час голосування.

При цьому, у відповідності до пункту 6.6 Регламенту, кожний із кандидатів на вакантні посади у Національному антикорупційному бюро має отримати не менше чотирьох голосів.

Згідно з п. п. 6.1, 6.2, 6.8 Регламенту Конкурсна комісія обирає кандидатів на вакантні посади у Національному бюро, які будуть запропоновані Директору Національного бюро, шляхом голосування.

Результат конкурсу фіксується у витягу з протоколу засідання конкурсної комісії, у якому вказується результат кінцевого (рейтингового) голосування.

На основі вказаного витягу з протоколу секретар конкурсної комісії формує подання Директору Національного антикорупційного бюро України, в якому зазначається резолютивна частина рішення конкурсної комісії із зазначенням тих кандидатів на вакантні посади у Національному бюро, яких конкурсна комісія рекомендує Директору Національного антикорупційного бюро України для призначення, а також кандидатів, які рекомендовані для зарахування до резерву Національного бюро. Подання підписується всіма членами конкурсної комісії. Кожен член конкурсної комісії має право висловити в поданні окрему думку.

Подання передається головою конкурсної комісії Директору Національного антикорупційного бюро України.

Тобто, виключно Конкурсна комісія може надавати оцінку професійного рівня, досвіду, навичок кандидатів на посаду, та обирати з-поміж них переможця конкурсу, тобто особу, яка має найкращі показники професійної, особистої та ділової компетентності.

Пунктом 5.9 Порядку визначено, що рішення конкурсної комісії про визначення переможця (переможців) конкурсу може бути оскаржено шляхом подання скарги Директору Національного бюро протягом 10 календарних днів з дня оприлюднення рішення про результати конкурсу на офіційному веб-сайті Національного бюро або в судовому порядку.

09.12.2022 позивачем в порядку п. 5.9 Порядку подано скаргу на ім`я тимчасово виконуючого повноваження Директора Національного бюро щодо рішення Конкурсної комісії, яким визначено переможця конкурсу на зайняття вакантної посади «Заступник керівника підрозділу Головного підрозділу детективів» ОСОБА_2

20.12.2022 за результатами розгляду скарги на рішення Конкурсної комісії юридичним управлінням Національного бюро надано відповідь, що перевіркою доводів, наведених у скарзі, не встановлено порушень законодавства під час проведення конкурсу та визначення його результатів.

30.12.2022 тимчасово виконуючим повноваження Директора Національного бюро видано наказ № 2070-н «Про призначення ОСОБА_2 » заступником керівника Третього підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України, як переможця конкурсу на вакантну посаду.

Слід зауважити, що прийняття рішення про визначення переможця конкурсу на відповідну посаду належить до дискреційних повноважень Конкурсної комісії.

Згідно з рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи № 11(80)2, що прийнята Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, дискреційні повноваження - це повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за таких обставин.

У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

Таким чином, саме Конкурсна комісія, на підставі наданих їй дискреційних повноважень, шляхом відкритого голосування з числа кандидатів, що відповідають вимогам, які ставляться до працівників Національного бюро, та згідно з обґрунтованим рішенням конкурсної комісії на підставі результатів тестування та співбесіди, визначає претендентів, які мають найкращі професійний досвід, знання та якості для виконання службових обов`язків, і передає обрані кандидатури на вакантні посади у Національному антикорупційному бюро для розгляду Директору Національного антикорупційного бюро України.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 09.12.2021 у справі № 804/4192/17.

Позивач стверджує, що має вищий, аніж у переможця конкурсу, рівень компетенції, досвіду та навичок, однак це не було враховано Конкурсною комісією. На його думку, Конкурсна комісія не надала оцінки, з використанням однакового підходу до усіх кандидатів, рівню його характеристик, знань, досвіду та навичок та аналогічних ознак ОСОБА_2 .

Однак на думку суду, обставини, на які посилається позивач, мають оціночний характер та можуть бути досліджені лише Конкурсною комісією, яка має дискреційні повноваження щодо оцінки кандидатів на посаду на предмет їх відповідності кваліфікаційним критеріям, визначених у профілі посади, та за результатами такої оцінки визначає претендентів, які мають найкращі професійний досвід, знання та якості для виконання службових обов`язків.

Натомість суд позбавлений можливості надавати оцінку відповідності кандидатів на посаду кваліфікаційним критеріям, їх професійному досвіду, знанням та якостям, необхідних для виконання службових обов`язків, інакше він фактично реалізує повноваження, які відносяться до компетенції Конкурсної комісії.

Також, слід звернути увагу, що доводи позивача про його перевагу над іншим кандидатом ґрунтується виключно на його суб`єктивному уявленні щодо його професійного рівня та досвіду.

Усі кандидати, включаючи позивача, мали рівну можливість взяти участь у співбесіді, представити себе, навести аргументи щодо його професійних знань та досвіду, які б могли переконати Конкурсну комісію у тому, що саме вони мають найкращі професійний досвід, знання та якості для виконання службових обов`язків.

Інтерв`ю кандидатів разом з іншими матеріалами, зібраних під час конкурсу, були предметом детальної оцінки Конкурсної комісії, яка проаналізувавши їх у сукупності дійшла висновку, що найкращі професійний досвід, знання та якості для виконання службових обов`язків за посадою заступника керівника Третього підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного бюро має саме ОСОБА_2 .

Посилання позивача на те, що він не мав можливості спостерігати за повнотою та об`єктивністю оцінювання кандидатів є безпідставними, оскільки відсутні норми, які б передбачали особисту участь кандидата на засіданні Конкурсної комісії, а також зобов`язували комісію запрошувати кандидатів на таке засідання.

Крім того, позивач стверджує, що витяг з протоколу не містить мотивів прийняття рішення щодо визначення переможцем конкурсу ОСОБА_2 та у ньому не відображено оцінки його професійних знань, досвіду та навичок, що свідчить про необґрунтованість такого рішення.

Варто наголосити, що перелік відомостей, які повинні міститися у протоколі засіданні Конкурсної комісії, визначено у п. 3.10-3.11 Положення про конкурсну комісію.

Однак наведені норми жодним чином не зобов`язують Конкурсну комісію зазначати у протоколі мотиви прийняття рішення про рекомендацію певної особи для призначення на посаду в Національному бюро, а також відображати повну оцінку професійних знань та досвіду усіх кандидатів.

У протоколі фіксується хід та результати засідання Конкурсної комісії, зазначаються відомості щодо обговорення питань порядку денного та результати відповідних голосувань.

Аналіз витягу з протоколу від 29.11.2022 № 32 свідчить про те, що під час засідання Конкурсної комісії ОСОБА_4 як член комісії запропонував розглянути та проголосувати за кандидатуру ОСОБА_2 , надавши відповідне обґрунтування чому саме він розглядає цього кандидата як переможця конкурсу.

За результатами обговорення цієї пропозиції Конкурсною комісією ухвалено рішення, яким рекомендовано т.в.п. Директора Національного бюро ОСОБА_3 на зайняття вакантної посади «Заступник керівника підрозділу детективів Головного підрозділу детективів» ОСОБА_2 .

За таких обставин, доводи позивача про те, що спірне рішення Конкурсної комісії є необгрунтованим та необ`єктивним суперечать фактичним обставинам справи.

Також, відповідно до п. 5.10 Порядку рішення Конкурсної комісії про визначення переможця (переможців) конкурсу не призводить до беззаперечного прийняття рішення Директором Національного бюро щодо призначення кандидата (кандидатів) на посаду до Національного бюро.

Рішення Конкурсної комісії не має ознак акта індивідуальної дії, оскільки таке рішення за своїм змістом має рекомендаційний характер та не встановлює обов`язку для Директора Національного бюро прийняти на службу рекомендованого кандидата.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 11.12.2019 у справі № 820/3766/17.

Отже, рішення Конкурсної комісії про визначення переможця конкурсу носить рекомендаційний характер та не має обов`язковості для Директора Національного бюро щодо призначення такої особи на посаду в Національному бюро.

Щодо правомірності спірного наказу, суд зазначає таке.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

У рішенні від 01.12.2004 № 18-рп/2004 (справа № 1-10/2004) Конституційний Суд України зазначив, що поняття "охоронюваний законом інтерес" треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин. Визнання протиправним рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або охоронюваний законом інтерес якої порушені такою діяльністю.

Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень є такими, що порушують права і свободи особи в тому разі, якщо такі рішення прийняті суб`єктом владних повноважень поза межами визначеної законом компетенції, або ж оспорюванні рішення є юридично значимими, тобто такими, що мають безпосередній вплив на суб`єктивні права та обов`язки особи шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов`язку.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 18.10.2019 у справі № 813/38/16, від 27.02.2020 у справі № 440/569/19.

Пунктом 19 ч. 1 ст. 4 КАС України передбачено, що індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Індивідуальні акти стосуються конкретних осіб та їхніх відносин. Загальною рисою, яка відрізняє ці акти від нормативних, є їх правозастосовний характер. Головною рисою таких актів є їх конкретність, а саме чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами адміністративних правовідносин, які видають такі акти; розв`язання за їх допомогою конкретних, індивідуальних питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами.

Такого висновку також дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 09.04.2019 у справі №9901/611/18, від 18.09.2019 у справі №9901/801/18.

Велика Палата Верховного Суду акцентувала увагу, що право на оскарження індивідуального акта суб`єкта владних повноважень надано особі, щодо якої цей акт прийнятий або прав, свобод та інтересів якої він безпосередньо стосується.

Зважаючи на те, що спірний наказ стосується призначення на посаду ОСОБА_2 , водночас жодним чином не впливає на права та обов`язки ОСОБА_1 , тому такий наказ жодним чином не порушує його прав та законних інтересів.

З огляду на викладене, спірний наказ не породжує для позивача права на захист, тобто права на звернення з цим адміністративним позовом, тому у задоволенні позову у цій частині слід відмовити.

Щодо позовних вимог в частині проведення повторного конкурсу, суд зазначає наступне.

Вичерпний перелік підстав для проведення повторного конкурсу визначено у п. 6.1 Порядку проведення відкритого конкурсу, зокрема повторний конкурс проводиться у разі:

встановлення факту порушення умов конкурсу під час його проведення, яке могло вплинути на його результати;

якщо за результатами конкурсу не визначено кандидата на зайняття вакантної посади;

якщо особа відмовилася від зайняття посади;

виявлення за результатами спеціальної перевірки обмежень, пов`язаних із призначенням на посади у Національному бюро, визначених законами України «Про Національне антикорупційне бюро України», «Про запобігання корупції» та іншими законами України і відсутності другого за результатами конкурсу кандидата на зайняття посади;

якщо особа не приступила до виконання своїх службових обов`язків протягом місяця після оприлюднення інформації про визначення переможця конкурсу. У разі, якщо особа надала обґрунтовані пояснення стосовно відтермінування строку призначення і за обов`язковим погодженням Директора Національного бюро або особи, яка виконує його повноваження, або якщо спеціальна перевірка щодо переможця конкурсу ще не завершена, то такий строк може бути подовжений, якщо інше не передбачено законом;

незгоди переможця конкурсу з рішенням про встановлення випробування (іспитового строку) під час призначення на посаду;

відмови особи, призначеної на посаду державної служби вперше, від складення Присяги державного службовця чи особи, призначеної на посаду осіб начальницького складу, від складання Присяги особи начальницького складу Національного бюро;

застосування до переможця конкурсу заборон, передбачених Законом України «Про очищення влади»;

з інших підстав, що не суперечать чинному законодавству.

Позивач не навів та жодним чином не обґрунтував підстав для проведення повторного конкурсу, обмежившись лише доводами щодо надання Конкурсною комісією неналежної оцінки його професійній компетентності, досвіду та навичкам, що не є підставою для проведення повторного конкурсу.

У матеріалах справи відсутні докази наявності підстав для проведення повторного конкурсу, що визначені п. 6.1 Порядку проведення відкритого конкурсу, тому доводи позивача у цій частині є безпідставними.

Щодо клопотання Національного антикорупційного бюро України про залишення даного позову без розгляду, у зв`язку з порушенням строку звернення до суду, то на думку суду воно є безпідставним, оскільки дане питання було досліджено під час відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частинами 1, 4 ст. 73 КАС України регламентовано, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, довів суду правомірність своїх дій.

За наведених обставин суд вважає позовні вимоги необґрунтованими і такими, що непідлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 9, 14, 73 -78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 КАС України суд -

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головенко О.Д.