Справа № 520/7894/23
Суддя: Панов М.М.
Дата ухвалення: 2023-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2023 р. № 520/7894/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панова М.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Харківській області щодо несписання (невидалення) відомостей з інтегрованої картки платника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) щодо наявності заборгованості (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період 2017-2020 роки у розмірі 37788, 74 грн; зобов`язати Головне управління ДПС у Харківській області відкоригувати відомості в інтегрованій картці платника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ), а саме списати (видалити) відомості про наявність заборгованості (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період 2017-2020 роки у розмірі 37788,74 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувані дії відповідача є протиправними та такими, що суперечить нормам законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 257 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Представником відповідача до суду надано відзив на позов, в якому зазначено, що дії та оскаржуваний наказ відповідача є правомірними, та відповідають вимогам чинного законодавства. В задоволенні адміністративного позову просить відмовити.

Оцінивши повідомлені сторонами обставини, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що у червні 2022 року позивачу на додаток «Дія» надійшло повідомлення, що за нею обліковується борг зі сплати єдиного внеску у розмірі 37788,74 грн.

У позовній заяві позивачем зазначено, що 07.05.2009 її повірений ОСОБА_2 подав до Департаменту державної реєстрації рішення про припинення підприємницької діяльності ОСОБА_1 .

Внесення рішення про припинення діяльності було здійснено за проханням позивача, для цього вона надала повіреному довіреність №785 від 17.04.2009, засвідчену приватним нотаріусом Лук`яновою О. Б.

Однак, як зазначає у позовній заяві позивач, її повірений ОСОБА_2 16.07.2009 подав відкликання раніше внесеного рішення про припинення підприємницької діяльності, що вбачається з копії відповіді на запит №304/0/50-23 від 07.02.2023, проте, як зазначає позивач, відкликання раніше поданого рішення з нею не узгоджено, у зв`язку з чим, у позивачки виник борг зі сплати єдиного внеску.

Коли у додаток «Дія» позивачу надійшло повідомлення про борг, вона одразу подала заявку про припинення підприємницької діяльності. Діяльність була припинена 20.06.2022 Центром надання адміністративних послуг у місті Луцьку Луцької міської ради.

Отже, сума боргу нарахована за період з 2017 року по 2020 рік, тобто тоді, коли фізичні особи-підприємці зобов`язані були сплачувати єдиний внесок у мінімальному розмірі незважаючи на те, чи здійснюється господарська діяльність і чи отримується прибуток від цієї діяльності, а саме до прийняття Закону України від 13.05.2020 №592-ІХ.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

З позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 у період з 2017 року по 2020 рік була найманим працівником і єдиний внесок за неї сплачував роботодавець. З метою перерахування суми боргу, ОСОБА_1 звернулась до відповідача з заявою про звірення сум нарахування та сплати єдиного внеску, де зазначила, що у період із 01.02.2017 по 02.05.2019 працювала на посаді кондитера у фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 .

На підтвердження вказаних обставин матеріали справи містять копії трудової книжки серії НОМЕР_2 з відомостями про працевлаштування та довідку ПФУ за формою ОК-5, якою підтверджується нарахування та виплата єдиного внеску за позивача, як за застраховану особу під час праці кондитером.

Позивачем була подана заява, в якій просила перерахувати суму боргу на підставі ч. 6 ст. 4 Закону «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Проте, відповідачем надано відповідь, якою відмовив у перерахуванні та/або скасуванні суми заборгованості та вказав, що норма ч. 6 ст. 4 Закону про єдиний внесок стала чинною лише з 01.01.2021, а отже не розповсюджує свою дію на факт працевлаштування ОСОБА_1 .

З такою позицією органу податкового контролю позивач не погоджується, та звернувся до суду з даним позовом.

Суд зазначає, що статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону про єдиний внесок, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з пунктом 4, пунктом 5 частини першої статті 4 цього Закону, платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 7 Закону, єдиний внесок нараховується для фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, базою нарахування є сума, що визначається такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Відповідно до ч. 6 ст. 4 Закону про єдиний внесок, особи, зазначені у пунктах 4 і 5 частини першої цієї статті, які мають основне місце роботи або уклали гіг-контракт з резидентом Дія Сіті в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні", звільняються від сплати за себе єдиного внеску за місяці звітного періоду, за які роботодавцем (резидентом Дія Сіті) сплачено страховий внесок за таких осіб у розмірі не менше мінімального страхового внеску. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску за умови самостійного визначення ними бази нарахування за місяці звітного періоду, за які роботодавцем (резидентом Дія Сіті) сплачено страховий внесок за таких осіб у розмірі менше мінімального страхового внеску. Самостійно визначена такими особами база нарахування не може перевищувати максимальну величину бази нарахування єдиного внеску, встановлену цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Зокрема, така позиція викладена у постанові Великої Палати у справі №520/3939/19 від 04.12.2019, в якому Верховний Суд виходить із того, що подвійна сплата єдиного внеску однією і тією ж застрахованою особою є протиправною і суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

Відповідно ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Окрім цього позивачем у позовній заяві зазначено, що вона не мала змоги скористатись можливістю списати заборгованість як «сплячий ФОП», оскільки граничний строк подання звітності і відповідної заяви закінчився ще 01.03.2021, а ОСОБА_1 увесь цей час вважала, що вже не є підприємцем з 2009 року. Лише тільки зараз виявилось, що повірений ОСОБА_2 вчинив дії без узгодження з довірителем і не припинив підприємницьку діяльність позивачки, внаслідок чого і виник борг.

Відповідно до пункту 9-15 розділу VІІІ Закону "Про єдиний внесок", підлягають списанню за заявою платника та у порядку, визначеному цим Законом, несплачені станом на 3 червня 2020 року з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом, суми недоїмки, нараховані платникам єдиного внеску, зазначеним у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, за період з 1 січня 2017 року до 3 червня 2020 року, а також штрафи та пеня, нараховані на ці суми недоїмки, у разі якщо такими платниками не отримано дохід (прибуток) від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та за умови подання протягом 90 календарних днів з 3 червня 2020 року платниками, зазначеними у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), - державному реєстратору за місцем знаходження реєстраційної справи фізичної особи - підприємця заяви про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності та до податкового органу - звітності відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону за період з 1 січня 2017 року до 3 червня 2020 року. Зазначена звітність подається платником виключно у випадку, якщо вона не була подана раніше.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління ДПС у Харківській області відкоригувати відомості в інтегрованій картці платника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , а саме списати (видалити) відомості про наявність заборгованості (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період 2017-2020 роки у розмірі 37788,74 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому, суд не підміняє суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта.

Отже, адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Суд зазначає, що враховуючи вищевикладене, у суду немає підстав для зобов`язання Головного управління ДПС у Харківській області відкоригувати відомості в інтегрованій картці платника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , а саме списати (видалити) відомості про наявність заборгованості (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період 2017-2020 роки у розмірі 37788,74 грн.

Водночас, частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи положення статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача розглянути питання про відкоригувати відомості в інтегрованій картці платника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , а саме списати (видалити) відомості про наявність заборгованості (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період 2017-2020 роки у розмірі 37788,74 грн, за наслідками розгляду якого ухвалити відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 263, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Харківській області щодо несписання (невидалення) відомостей з інтегрованої картки платника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) щодо наявності заборгованості (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період 2017-2020 роки у розмірі 37788,74 грн.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Харківській області розглянути питання про відкоригування відомості в інтегрованій картці платника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме списання (видалення) відомостей про наявність заборгованості (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період 2017-2020 роки у розмірі 37788,74 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачену суму судового збору в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ).

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М.Панов