Справа № 640/6812/22
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2023-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/6812/22 Суддя (судді) першої інстанції: Донець В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Губської Л.В., Епель О.В., секретар судового засідання Євгейчук Ю.О., за участі представника позивача Панасюка О.В., представника відповідача Назарової І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 жовтня 2022 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

Рух справи.

20.04.2022 ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва (т.1 а.с.30) з позовними вимогами, які відповідно до заяви від 13.07.2022 про збільшення позовних вимог (т.1 а.с.61) та відповідно до заяви про часткову відмову від позовних вимог від 22.09.2022 (т.1 а.с.244), про:

- визнання протиправним та скасування наказу Національної поліції України Департаменту внутрішньої безпеки від 21.03.2022 №94 про притягнення до дисциплінарної відповідальності у зв`язку з відсутністю на службі без поважних причин у період з 10.03.2022 до 20.03.2022 та застосування до підполковника поліції ОСОБА_1 , заступника начальника управління - начальника відділу оперативно-технічних заходів управління оперативного-технічного забезпечення Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;

- визнання протиправним та скасування наказу Національної поліції України Департаменту внутрішньої безпеки від 21.03.2022 №140 о/с про звільнення відповідно до пункту 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" зі служби в поліції полковника поліції ОСОБА_1 , заступника начальника управління-начальника відділу оперативно-технічних заходів управління оперативного-технічного забезпечення;

- негайне поновлення ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді заступника начальника управління-начальника відділу оперативно-технічних заходів управління оперативного-технічного забезпечення;

- стягнення з Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу з дати звільнення до дня поновлення на роботі.

Позов обґрунтовано тим, що накази підлягають скасуванню, як необґрунтовані, та через порушення проведення відповідачем порядку здійснення службового розслідування позивач підлягає поновленню.

Позивач наголосив, що через неповідомлення позивача про початок службового розслідування, він був позбавлений можливості надати особисті пояснення з приводу того, що він відкомандирувався до Хмельницької області для проходження подальшої служби.

Крім того, позивач зазначив, що службове розслідування проведено без повного та всебічного встановлення всіх фактів, без урахування усіх обставин, зокрема характеристики позивача, а саме те, що він має нагороди, відзнаки, і те, що позивача звільнено в період його тимчасової непрацездатності.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.07.2022 замінено неналежного відповідача - Національну поліцію України на належного - Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України,

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.10.2022 р. задоволено повністю: визнано протиправними та скасовано пункти 1 та 2 наказу Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 21 березня 2022 року №94 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" в частині притягнення підполковника поліції заступника начальника управління - начальника відділу оперативно-технічних заходів управління оперативно-технічного забезпечення Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції, внаслідок невиходу на службу з 10 по 20 березня 2022 року; визнано протиправним та скасовано наказ Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 21 березня 2022 року №140 о/с "По особовому складу" (зі змінами згідно з наказом від 22 липня 2022 року №274 о/с) у частині звільнення відповідно до пункту 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" зі служби в поліції підполковника поліції ОСОБА_1 , заступника начальника управління - начальника відділу оперативно-технічних заходів управління оперативно-технічного забезпечення, з 01 квітня 2022 року; поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника управління - начальника відділу оперативно-технічних заходів управління оперативно-технічного забезпечення Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, з 02 квітня 2022 року; стягнуто з Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 02 квітня 2022 року по 24 жовтня 2022 року в розмір 189579,74 грн. Допущено негайне виконання щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника управління - начальника відділу оперативно-технічних заходів управління оперативно-технічного забезпечення Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, з 02 квітня 2022 року; щодо стягнення з Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в розмірі за один місяць - 27608,70 грн. (т.2 а.с.54).

Приймаючи таке рішення суд першої інстанції зробив висновок про помилковість висновків дисциплінарної комісії про вчинення позивачем такого проступку, який несумісний зі званням поліцейського, неможливість проходженням ним служби через те, що він не прибув на службу протягом десяти днів, позаяк не були дослідженні обставини захворювання дружини та необхідність догляду за дочкою, а також підпорядкування позивача в розпорядження, які судом визнані поважними.

Суд першої інстанції зазначив, що вказані проступки позивача та виконання позивачем наказу від 11.03.2022 №55 (виконання обов`язків в іншій області), є такими, що є недостатніми для застосування до позивача найсуворішого покарання як звільнення зі служби в поліції.

Суд першої інстанції наголосив, що стаж служби позивача підлягав оцінці не лише в площині прав позивача, а й з огляду на можливість використання досвіду позивача для продовження проходження служби в поліції з урахуванням запровадження воєнного стану внаслідок збройної агресії. На думку суду (вказано в рішенні) можливе застосування до позивача менш суворішого виду дисциплінарного стягнення з урахуванням характеру проступків вчинених позивачем, було б пропорційним та дало б можливість використати його знання та досвід у боротьбі з ворогом.

Відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 жовтня 2022 р., як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що відповідачем проведено службове розслідування з дотриманням порядку, позивач ігнорував дзвінки комісії, не бажав надавати пояснення з приводу відсутності на роботі з 10.03.2022 по 20.03.2022, про хворобу дружити чи виконання службових обов`язків в іншій області не повідомляв, через що спірні накази є правомірними.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якій висловлено про необґрунтованість доводів апелянта та про правильність висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, та показання свідка (який був допитаний за ініціативною суду апеляційної інстанції) перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з огляду на таке.

Обставини справи встановлені судом.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наказом Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 07.12.2020 №365 був призначений заступником начальника управління - начальником відділу оперативно-технічних заходів управління оперативно-технічного забезпечення Департаменту (т.1 а.с.97).

11.03.2022 Департаментом внутрішньої безпеки Національної поліції України приймається наказ № 55 «Про деякі питання проходження служби поліцейськими Департаменту на період дії воєнного стану» (т. 1 а.с. 18).

Згідно з витягом з наказу Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області від 15.03.2022 №359 "Про підпорядкування поліцейських", з метою забезпечення ефективного виконання службових обов`язків поліцейськими, які тимчасово перебувають поза місцем несення служби та не мають можливості повернутися до нього, на період дії воєнного стану підпорядковано у розпорядження начальника Кам`янець-Подільського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Хмельницькій області підполковника поліції ОСОБА_1 (0009705), заступника начальника управління - начальника оперативно-технічного забезпечення Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, з 13.03.2022 (т.1 а.с.20).

Наказом директора Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 21.03.2022 №61 "Про призначення та проведення службового розслідування" з метою повної, всебічної та об`єктивної перевірки відомостей, викладених у доповідній записці першого заступника директора Департаменту внутрішньої безпеки майора поліції ОСОБА_2 від 21.03.2022 щодо відсутності на службі без поважних причин у період з 10.03.2022 до 20.03.2022 заступника начальника управління - начальника відділу оперативно-технічних заходів управління оперативно-технічного забезпечення Департаменту підполковника поліції ОСОБА_1 , відповідно до статей 14, 15 "Дисциплінарного статуту Національної поліції України", затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII, "Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України", "Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України", затверджених наказом МВС України від 07.11.2018 №893, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за №1355/32807, призначено службове розслідування у формі письмового провадження та створено дисциплінарну комісію в складі трьох осіб (т.1 а.с.98, 99).

В ході службового розслідування були дослідженні акти про відсутність на службі (роботі) ОСОБА_1 у період з 10.03.2022 по 20.03.2022 (т.1 а.с.100- 110), рапорти Голови дисциплінарної комісії щодо неможливості отримання пояснень від ОСОБА_1 з приводу відсутності на роботі (т.1 а.с 111).

За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарною комісією 21.03.2022 складено висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни працівником УОТЗ підполковником поліції ОСОБА_1 , який затверджено директором Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України 21.03.2022 (т.1 а.с.112).

Відповідно до висновку від 21.03.2022 дисциплінарною комісією запропоновано: за вчинення дисциплінарного проступку, порушення вимог пунктів 1, 2, 4, 5, 8 частини третьої статті 1 "Дисциплінарного статуту Національної поліції України", затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII, пунктів 1, 2, 6 частини першої статті 18, статті 64 Закону України "Про Національну поліцію", абзаців першого, другого, дванадцятого пункту 1 розділу II "Правил етичної поведінки поліцейських", затверджених наказом МВС від 09.11.2016 №1179, та вимог наказу Національної поліції України від 30.07.2016 №654 "Про затвердження внутрішнього розпорядку дня поліцейських, державних службовців та працівників апарату центрального органу управління поліції", що виразилося у відсутності на службі без поважних причин у період з 10.03.2022 до 20.03.2022 та до часу складання висновку, - застосувати до підполковника поліції ОСОБА_1 , заступника начальника управління - начальника відділу оперативно-технічних заходів управління оперативно-технічного забезпечення Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції; дні невиходу підполковника поліції ОСОБА_1 , заступника начальника управління - начальника відділу оперативно-технічних заходів управління оперативно-технічного забезпечення Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України на службу з 10.03.2022 до 20.03.2022 вважати прогулами.

Наказом Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 21.03.2022 №94 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності", за вчинення дисциплінарного проступку, порушення вимог пунктів 1, 2, 4, 5, 8 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII, пунктів 1, 2, 6 частини першої статті 18, статті 64 Закону України "Про Національну поліцію", абзаців першого, другого, дванадцятого пункту 1 розділу II "Правил етичної поведінки поліцейських", затверджених наказом МВС від 09.11.2016 №1179, та вимог наказу Національної поліції України від 30.07.2016 №654 "Про затвердження внутрішнього розпорядку дня поліцейських, державних службовців та працівників апарату центрального органу управління поліції", що виразилося у відсутності на службі без поважних причин у період з 10.03.2022 до 20.03.2022 та до часу прийняття наказу, застосовано до підполковника поліції ОСОБА_1 , заступника начальника управління - начальника відділу оперативно-технічних заходів управління оперативно-технічного забезпечення Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції (т. а.с.117).

Наказом Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 21.03.2022 №140 о/с "По особовому складу", відповідно до пункту 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби) частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію", звільнено зі служби в поліції підполковника поліції ОСОБА_1 (0009705), заступника начальника управління - начальника відділу оперативно-технічних заходів управління оперативно-технічного забезпечення. Підстава: наказ Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 21.03.2022 №94 (т.1 а.с.119).

Відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області від 22.03.2022 №393 "Про підпорядкування поліцейських" з метою забезпечення ефективного виконання службових обов`язків поліцейськими, які тимчасово перебувають поза місцем несення служби та не мають можливості повернутися до нього, ОСОБА_1 вважається таким, що вибув з підпорядкування Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, з 22.03.2022.

Начальник СПЗ Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України звернувся до директора Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України з доповідною запискою від 22.07.2022, в якій запропонував, з метою дотримання вимог законодавства України, внести зміни до наказу Департаменту від 21.03.2022 №140 о/с: після слів "управління оперативно-технічного забезпечення" додати слова та цифри "з 01 квітня 2022 року", а також внести відповідні зміни до стажу служби в поліції, оскільки на момент видання наказу Департаменту від 21.03.2022 №140о/с була відсутня інформація про тимчасову непрацездатність ОСОБА_1 (т. 1 а.с.120).

Наказом Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 22.07.2022 №274о/с "По особовому складу" внесено зміни до наказу Департаменту від 21.03.2022 №140 о/с у частині звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 та викладено його в новій редакції: відповідно до пункту 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" звільнити зі служби в поліції підполковника поліції ОСОБА_1 (0009705), заступника начальника управління - начальника відділу оперативно-технічних заходів управління оперативно-технічного забезпечення, з 01.04.2022, з виплатою компенсації за 11 діб невикористаної щорічної чергової оплачуваної відпустки за фактично відпрацьований час у 2022 році, встановивши розмір премії за квітень 2022 року в розмірі 0 %. Підстави: наказ Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 21.03.2022 №94, довідка про тимчасову непрацездатність особи рядового і начальницького складу від 31.03.2022 б/н, видана Комунальним некомерційним підприємством "Дунаєвецький центр первинної медико-санітарної допомоги" Дунаєвецької міської ради та доповідна записка начальника сектору правового забезпечення підполковника поліції Кундельського В.І. від 22.07.2022.

Вищенаведені обставини підтверджені належними, достатніми та допустимим доказами.

Нормативно-правове обґрунтування.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина шоста статті 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.

Закон України «Про Національну поліцію» (надалі - Закон № 580-VIII) визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Статтею 1 Закону № 580-VIII визначено, що Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону № 580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Вимогами ст. 7 Закону №580-VIII передбачено, що під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації. Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції.

Поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України (частина 1 статті 8 Закону №580-VIII).

Положеннями ч. 1 ст. 59 Закону №580-VIII визначено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 19 Закону №580-VIII, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння. У силу ст. 18 Закону №580-VIII, поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону №580-VIII, поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Згідно зі ст. 60 Закону №580-VIII, проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Дисциплінарний статут Національної поліції України, затверджений Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» (надалі - Дисциплінарний статут) визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження і поширюється на поліцейських та осіб рядового і начальницького складу Національної поліції України.

Відповідно до ст. 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Відповідно до ст. 11 Дисциплінарного статуту, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Згідно зі ст. 12 Дисциплінарного статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Статтею 13 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь;6) звільнення з посади;7) звільнення із служби в поліції.

Не дотримання службової дисципліни - є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до особи-порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення, зокрема, звільнення з органів внутрішніх справ.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

За кожен дисциплінарний проступок не може застосовуватися більше одного дисциплінарного стягнення. Якщо поліцейський вчинив кілька дисциплінарних проступків, стягнення застосовується за сукупністю вчинених дисциплінарних проступків та враховується під час визначення виду дисциплінарного стягнення.

Вимогами ст. 14 Дисциплінарного статуту передбачено, що службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування визначає Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 №893 (надалі - Порядок №893).

Розділ ІІ Порядку №893 врегульовує питання призначення службового розслідування.

Так, службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Пунктом 2, 3, 5, 6, 7 розділу IV Порядку № 893 визначено, що поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, під час його проведення має право: надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають стосунок до справи; ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, Законами України «Про захист персональних даних», «Про державну таємницю» та іншими законами; подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; брати участь у розгляді справи на відкритому засіданні дисциплінарної комісії; користуватися правничою допомогою, послугами представника.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має інші права, визначені статтею 18 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Повноваження голови та членів дисциплінарної комісії визначаються статтею 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України та Положенням про дисциплінарні комісії в Національній поліції України, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року № 893.

Кожна посадова особа поліції відповідно до своїх повноважень зобов`язана сприяти проведенню службового розслідування. Відмова поліцейського або іншої посадової особи поліції надавати пояснення про обставини, які є предметом службового розслідування, крім відмови давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України, а також надання завідомо неправдивих пояснень є перешкоджанням проведенню службового розслідування.

Пунктами 1, 4 та 5 розділу V Порядку № 893 передбачено, що проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування має встановити:

наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування;

наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій;

ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок;

обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього;

відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень;

вид і розмір заподіяної шкоди;

причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Письмові клопотання поліцейського, стосовно якого призначено службове розслідування, про отримання і долучення до матеріалів службового розслідування документів, отримання додаткових пояснень від інших осіб подаються голові або членам дисциплінарної комісії в межах строку проведення службового розслідування.

Голова дисциплінарної комісії впродовж п`яти робочих днів з моменту отримання такого письмового клопотання вивчає його обґрунтованість, за результатами вивчення в межах строку проведення службового розслідування приймає рішення про його задоволення або про відмову в задоволенні, про що інформує поліцейського, який подав таке клопотання.

Відповідно до п. 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 №1179 (надалі - Правила), під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку; виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, незважаючи на расову чи національну приналежність, мову, стать, вік, віросповідання, політичні чи інші переконання, майновий стан, соціальне походження чи статус, освіту, місце проживання, сексуальну орієнтацію або іншу ознаку.

Відповідно до частини 2 статті 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Середній заробіток працівника згідно з частиною 1 статті 27 Закону України "Про оплату праці" визначається за правилами, закріпленими у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (далі - Порядок).

Відповідно до п.2 Порядку у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Із пункту 5 зазначеного Порядку вбачається, що основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є розрахована згідно з абзацом першим пункту 8 цього Порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника.

Відповідно до п.8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Так, керуючись ст.308 КАС України та враховуючи доводи апелянта, судом апеляційної інстанції було допитано як свідка ОСОБА_3 начальника відділу оперативно-технічного забезпечення Департаменту внутрішньої безпеки, який був безпосереднім керівником ОСОБА_1 , який на той час займав посаду заступника начальника управління - начальником відділу оперативно-технічних заходів управління оперативно-технічного забезпечення Департаменту (т.1 а.с.97).

Згідно показань, ОСОБА_3 за усною згодою ОСОБА_1 було дозволено на одну добу виїхати з місця несення служби з міста Києва для супроводу на власному автомобілі в евакуацію до Хмельницької області дружину та дитину 2020 р. народження (т.1 а.с. 22, 23), проте який не повернувся до місця несення служби протягом десяти днів з 10.03.2022 по 20.03.2022, причини відсутності не пояснив, письмові рапорти не направляв, письмових погоджень на відрядження до Хмельницької області не отримував.

Так, приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що позивач правомірно керуючись наказом Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 11.03.2022 № 55 «Про деякі питання проходження служби поліцейськими Департаменту на період дії воєнного стану» (т. 1 а.с. 18), приступив до виконання обов`язків на період дії воєнного стану в Камьянець-Подільському районному управлінні поліції ГУНП в Хмельницькій області відповідно до наказу начальника Національної поліції Головного управління національної поліції в Хмельницькій області (т.1 а.с.20).

Отже, апеляційним судом встановлено, що позивач за усною згодою безпосереднього керівника виїхав на один день до Хмельницької області для евакуації членів сім`ї, проте усвідомлюючи, що має повернутися через одну-дві доби до міста Києва для несення служби, залишився у Хмельницькій області, при цьому письмові документи щодо відрядження ні позивач, ні відповідач не складали.

Вказані обставини згідно пояснень сторін не є спірними.

Сторони по різному розуміють положення наказу Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 11.03.2022 № 55 «Про деякі питання проходження служби поліцейськими Департаменту на період дії воєнного стану» (т. 1 а.с. 18)., щодо можливості позивача без письмового погодження безпосереднього керівництва не повертатися до міста Києва для несення служби, а самовільно залишатися в іншому місці для виконання службових обов`язків.

Суд першої інстанції, скасовуючи спірні накази зробив висновок, що позивач з поважних причин був відсутній на роботі через те, що на підставі наказу Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 11.03.2022 № 55 «Про деякі питання проходження служби поліцейськими Департаменту на період дії воєнного стану» та наказу начальника національної поліції ГУНА в Хмельницькій області приступив до виконання службових обов`язків в Камьянець-Подільському районному відділенні поліції.

Проте, колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не погоджується, оскільки зі змісту наказу Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 11.03.2022 № 55 «Про деякі питання проходження служби поліцейськими Департаменту на період дії воєнного стану» (т. 1 а.с. 18) вбачається, що вказаний наказ стосується поліцейських, які тимчасово перебувають поза місцем несення служби та не мають можливості повернутися до нього.

Вказаний наказ, на думку колегії, не розповсюджується на позивача, оскільки матеріалами справи підтверджено, що позивач є батьком однієї дитини віком до 18 років і виїхав супроводжувати дитину в евакуацію, проте дружина не є поліцейським, військовослужбовцем або особою рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту, задіяною до виконання службових обов`язків за місцем проходження служби.

Відповідно до вказаного наказу первинним є питання місце знаходження поліцейського та можливість його повернення до служби, а саме через тимчасову окупацію чи повне зупинення транспортного сполучення.

Позивач мав можливість повернутися до виконання службових обов`язків, він не знаходився в тимчасовій окупації і транспортне сполучення у Хмельницькій області не було зупинено.

Ті доводи позивача, що хворіла дружина, тому він був змушений доглядати за дитиною не є підставою для невиконання службових обов`язків.

Письмовий рапорт позивача про відрядження до іншого місця несення служби було б належним виконанням позивачем своїх обов`язків.

Крім того, колегія суддів не згодна з іншим висновком суду першої інстанції, що досвід позивача має бути використований у період дії воєнного стану, оскільки для боротьби з ворогом саме й необхідні поліцейські перевірені і гідні службі у вказаних лавах.

Ті проступки, які суд першої інстанції оцінив як незначні (неповідомлення керівництво про хворобу дружини, не повернення до місця несення служби, не надання пояснень з приводу відсутності десяти днів на роботі, не направлення будь яких письмових пояснень з приводу несення служби в Хмельницькій області, тощо) не є таковими, а підкреслюють лише справжнє ставлення позивача до виконання своїх обов`язків та несення служби в період дії воєнного стану.

З приводу інших доводів позивача щодо порушення відповідачем порядку проведення службового розслідування, строків звернення до суду з цим позовом, тощо суд першої інстанції надав їм оцінку, через що колегія суддів не вважає необхідним їх детально аналізувати, оскільки вони є правильними і суттєво не змінюють основний висновок суду апеляційної інстанції щодо правомірності спірних наказів через їх обґрунтованість.

З приводу звільнення позивача у період тимчасової непрацездатності, то матеріалами справи підтверджено прийняття відповідачем наказу від 22.07.2022 №274о/с "По особовому складу" щодо внесення зміни до наказу Департаменту від 21.03.2022 №140 о/с у частині дати звільнення позивача зі служби в поліції.

Окремо слід наголосити, що позивач мав можливість надати відповідачу свої письмові пояснення чи подати відповідний письмовий рапорт про можливість тимчасового несення служби в іншій області через поважність обставин як хвороба дружити та необхідність догляду за дитиною, тощо, проте позивач таким правом не скористався, обмежився звинуваченням відповідача у недотриманні порядку проведення службового розслідування, при цьому не надав суду належних та допустимих доказів намагання додзвонитися до безпосереднього керівника з приводу відсутності на роботі, а вчинив дії щодо ігнорування норм закону та належного виконання своїх службових обов`язків.

Показання свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 чи фотокопії екрану з мобільного телефону позивача не є належним доказами обґрунтованості позовних вимог, оскільки сам факт відсутності позивача на роботі у період з 10.03.2022 по 20.03.2022 не є спірним, а обставини, які мають бути підтверджені належними та допустимими доказами як дзвінки мають бути підтвердженні роздруківкою оператора мобільного зв`язку, а не фотокопією екрану телефону, яка не підтверджує сам факт дзвінка.

Згідно ч.1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Отже, відповідачем було вжито всіх необхідних заходів щодо належного проведення службового розслідування, з`ясування причини відсутності позивача на роботі, отримання від нього будь яких пояснень - чи то письмових чи то усних, і надані відповідачем акти та рапорт голови та членів комісії щодо неможливості отримати пояснення позивача з приводу відсутності на роботі (т.1 а.с.111) підтверджують дотримання порядку проведення службового розслідування та є належними та достатніми доказами відсутності позивача на роботі без поважних причин.

Позивачем зазначене не спростовано, як то передбачено ч.1 ст.77 КАС України.

Внаслідок наведеного суд вважає, що доводи відповідача, що позивач не бажав надати пояснення заслуговують уваги.

За таких обставин позовні вимог щодо протиправності спірних наказів є необґрунтованими, й тому задоволенню не підлягають.

Решта позовних вимог щодо поновлення на посаді та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від основних позовних вимог, через що також не підлягають задоволенню.

Таким чином, доводи апелянта заслуговують уваги, оскільки спростовують неправильні висновки суду першої інстанції.

Щодо всіх інших доводів сторін колегія суддів вважає необхідним наголосити, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 квітня 2008 року в справі «Вассерман проти Росії» вказав, що засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством.

Також Конституційний Суд України у Рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Статтею 317 КАС України визначені підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні рішення.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що внаслідок порушення норм матеріального права, суд першої інстанції невірно вирішив справу за суттю вимог, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні всіх позовних вимог.

Судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Повний текст постанови виготовлено 19.06.2023.

Керуючись статтями 308, 309, 310, 313, 315, 317, 321. 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 жовтня 2022 р. - задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 жовтня 2022 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

Л.В. Губська

О.В. Епель