Справа № 160/20288/22
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2023-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіПрудника С.В.
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача-1: Державної податкової служби України, відповідача-2: Головного управління ДПС у Запорізькій області, відповідача-3: Голови комісії з реорганізації Державної фіскальної служби України директора Департаменту фінансово - економічного планування, аналізу та майнових відносин Міністерства фінансів України Якубівського Володимира Леонідовича, відповідача-4: Державної фіскальної служби України, відповідача-5: Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання дій та бездіяльності протиправною, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати та одноразової грошової допомоги по день фактичного розрахунку, зобов`язання змінити формулювання причини звільнення,-
ОСОБА_1 з урахуванням уточнених позовних заяв, звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до відповідача-1: Державної податкової служби України, відповідача-2: Головного управління ДПС у Запорізькій області, відповідача-3: Голови комісії з реорганізації Державної фіскальної служби України директора Департаменту фінансово - економічного планування, аналізу та майнових відносин Міністерства фінансів України Якубівського Володимира Леонідовича, відповідача-4: Державної фіскальної служби України, відповідача-5: Головного управління ДФС у Запорізькій області, в якій позивач просить суд:
Означені позовні вимоги вмотивовані тим, що 20.10.2009 року позивач, ОСОБА_1 (до заміжжя - Строганова), далі остання була прийнята на службу в органи податкової міліції Державної податкової адміністрації України згідно наказу № 470-о від 20.10.2009 року. В період часу з моменту призначення на посаду до 26.04.2016 року позивача неодноразово було переведено на інші посади старшого слідчого в Слідчому управлінні, в тому числі у зв`язку із зміною назви органу державної податкової служби. 26.04.2016 року позивача було звільнено із займаної посади та відряджено для подальшого проходження служби в ГУ ДФС у Запорізькій області. В подальшому позивача неодноразово було переведено на інші посади старшого слідчого в Слідчому управлінні ГУ ДФС у Запорізькій області, востаннє, 19.04.2021 року - на посаду старшого слідчого з ОВС третього відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Запорізькій області.
10.11.2021 року наказом № 93-в Головного управління ДФС у Запорізькій області позивачу було надано відпустку без збереження заробітної плати для догляду за дитиною, яка потребує домашнього догляду з 19.11.2021 року до 19.05.2022 року. 26.07.2021 року Головою Комісії з реорганізації Головного управління ДФС у Запорізькій області ОСОБА_2 було складено Попередження про наступне звільнення, яким позивач була попереджена про наступне звільнення із займаної посади та податкової міліції ДФС відповідно до пункту 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України, на підставі підпункту «г» пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року № 114 у зв`язку із повним скороченням, за відсутності можливості подальшого використання на службі. Із вказаним попередженням під підпис позивач ознайомлена не була. На момент припинення Державної фіскальної служби України та Головного управління ДФС у Запорізькій області позивач перебувала у відпустці без збереження заробітної плати для догляду за дитиною, яка потребує домашнього догляду, згідно наказу від 19.11.2021 року № 93-в Головного управління ДФС у Запорізькій області.
14.07.2022 року позивачем було отримано відповідь на лист від 06.06.2022 року, складену за підписом Голови комісії з реорганізації Державної фіскальної служби України Володимира Якубівського. Згідно даної відповіді позивачу було повідомлено, що у 2022 році видатки на утримання Державної фіскальної служби та реалізацію заходів з реорганізації ДФС, починаючи з січня 2022 року, не передбачені. Окрім того, позивачу було повідомлено, що станом на 01.07.2022 року її рапорт на звільнення на адресу Голови комісії з реорганізації не надходив, відповідно, підстави для її звільнення відсутні. Зважаючи на неотримання наказу на звільнення, позивач неодноразово телефонувала на особистий номер Голови комісії з реорганізації ДФС Володимира Якубівського, зі спробами з`ясувати, чи було отримано її рапорт на звільнення від 23.05.2022 року та чи прийнято рішення за результатами його розгляду.
15.07.2022 року на особистий номер телефону позивачем було отримано фото наказу від 20.06.2022 року № 15 «Про звільнення ОСОБА_1 » за підписом Голови комісії з реорганізації ДФС Володимира Якубівського. Пунктом 1 даного наказу було передбачено звільнити з посади та податкової міліції ГУ ДФС у Запорізькій області в запас Збройних Сил України за пунктом 64 підпунктом «а» Положення (через скорочення штатів), підполковника податкової міліції ОСОБА_1 - старшого слідчого з особливо важливих справ третього відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових 23.06.2022 року. Пунктом 2 даного наказу було наказано забезпечити проведення всіх гарантованих при звільненні виплат у повному обсязі за першої можливості. Однак оригінал наказу та трудову книжку з відповідними відмітками позивачем отримано не було. Позивач стверджує, що не отримала жодних виплат, передбачених чинним законодавством, які вона мала отримати при звільненні. Крім того, на думку позивача, внаслідок бездіяльності відповідача були порушені права позивача на своєчасне отримання пенсії за вислугу років, право на отримання якої остання набула після звільнення зі служби. Тож, позивача вважає, що є всі відповідні підстави для звернення до суду із даною позовною заявою задля захисту порушених своїх прав та інтересів.
Державною податковою службою України до суду подано відзиви як на позовну заяву так і на уточнену позовну заяву, у яких відповідач-1 заперечив щодо задоволення позовних вимог. В обґрунтування своєї правової позиції відповідач-1 зазначив наступне. Позивач звернувся до ГУ ДПС у Запорізькій області та ДПС України безпідставно, адже не мав ніколи трудових відносин с даними органами. В позовній заяві позивач сам вказує на перебуванні на посаді в ГУ ДФС у Запорізькій області та звільнення з цього органу. ГУ ДФС у Запорізькій області є окремим державним органом, що має окремий код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, громадських формувань. ГУ ДФС у Запорізькій області знаходиться в стадії припинення проте не ліквідоване станом на 03.02.2022 року. Голова комісії з реорганізації ДФС України ОСОБА_6 наказом від 14.09.2022 року №17 «Про утворення комісій з реорганізації територіальних органів Державної фіскальної служби України та затвердження їх голів зі змінами, затвердив ОСОБА_7 - головою комісії з реорганізації ГУ ДФС у Запорізькій області. Наразі ГУ ДФС у Запорізькій області має комісію з реорганізації та функціонує і далі. ГУ ДПС у Запорізькій області та ДПС України не має жодного відношення до даної справи. Відповідно до положення Головного управління ДПС у Запорізькій області затверджене наказом ДПС України від 12.11.2020 року №643, відповідач 1, 2 не має повноважень щодо розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування тощо. Тобто ні повноваження, ні особовий склад податкової міліції не переходив до ГУ ДПС у Запорізькій області. Тобто, Головне управління ДПС у Запорізькій області не правонаступником ГУ ДФС у Запорізькій області в частині повноважень та особового складу підрозділів податкової міліції. Станом на 14.10.2022 року ГУ ДФС у Запорізькій області відповідно до Єдиного реєстру фізичних осіб-підприємців та юридичних осіб, громадських формувань знаходиться в стані припинення та не ліквідоване. Тобто залучення позивачем Головне управління ДПС у Запорізькій області, ДПС України є необґрунтованим. Відповідно до постанови КМУ №1200, ДПС України є правонаступником ДФС України і відповідній сфері діяльності лише (щодо контролю за обліком податків та зборів), але не будемо забувати, що правонаступником є також Державна митна служба у відповідній сфері діяльності. Тому Головне управління ДПС у Запорізькій області не розуміє чому відповідач-3 в особі Державної митної служби відсутній в даній справі, або чому відповідачем-2 не є Державна митна служба. Довідку середньомісячної заробітної плати за період з січня 2022 року по червень року немає можливості надати оскільки дана інформація відсутня в ДПС України. Вся інформація щодо грошового забезпечення чи зарплати позивача міститься в ГУ ДФС у Запорізькій області. Грошовий атестат позивача щодо розміру грошового забезпечення та трудову книжку позивача надати неможливо до суду оскільки ніколи таких документів не мали та станом на 03.02.2023 року не мається. Дані документи містяться в ГУ ДФС у Запорізькій області.
Головним управлінням ДПС у Запорізькій області до суду подано відзиви як на позовну заяву так і на уточнену позовну заяву, у яких відповідач-2 заперечив щодо задоволення позовних вимог. В обґрунтування своєї правової позиції відповідач-2 зазначив наступне. Позивач звернувся до ГУ ДПС у Запорізькій області та ДПС України безпідставно, адже не мав ніколи трудових відносин с даними органом. В позовній заяві позивач сам вказує на перебуванні на посаді в ГУ ДФС у Запорізькій області та звільнення з цього органу. ГУ ДФС у Запорізькій області є окремим державним органом, що має окремий код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, громадських формувань. ГУ ДФС у Запорізькій області знаходиться в стадії припинення проте не ліквідоване станом на 11.04.2023 року. Голова комісії з реорганізації ДФС України ОСОБА_6 наказом від 14.09.2022 року №17 «Про утворення комісій з реорганізації територіальних органів Державної фіскальної служби України та затвердження їх голів зі змінами, затвердив ОСОБА_7 - головою комісії з реорганізації ГУ ДФС у Запорізькій області. Наразі ГУ ДФС у Запорізькій області має комісію з реорганізації та функціонує і далі. ГУ ДПС у Запорізькій області та ДПС України не має жодного відношення до даної справи. Відповідно до постанови КМУ від 18.12.2018 року №1200 "Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби" утворено Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу. Установлено, що: Державна податкова служба є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок). Державна митна служба є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну митну політику, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування митного законодавства. Державна податкова служба та Державна митна служба є правонаступниками майна, прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби у відповідних сферах діяльності. Підрозділи податкової міліції у складі Державної фіскальної служби продовжують здійснювати повноваження та виконувати функції з реалізації державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску, здійснюючи оперативно-розшукову, кримінальну процесуальну та охоронну функції до завершення здійснення заходів з утворення центрального органу виконавчої влади, на який покладається обов`язок забезпечення запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, що віднесені до його підслідності відповідно до Кримінального процесуального кодексу України. Відповідно до положення Головного управління ДПС у Запорізькій області затверджене наказом ДПС України від 12.11.2020 року №643, відповідач 1,2 не має повноважень щодо розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування тощо. Тобто ні повноваження, ні особовий склад податкової міліції не переходив до ГУ ДПС у Запорізькій області. Тобто, Головне управління ДПС у Запорізькій області не правонаступник ГУ ДФС у Запорізькій області в частині повноважень та особового складу підрозділів податкової міліції. Станом на 14.10.2022 року ГУ ДФС у Запорізькій області відповідно до Єдиного реєстру фізичних осіб-підприємців та юридичних осіб, громадських формувань знаходиться в стані припинення та не ліквідоване. Тобто залучення позивачем Головне управління ДПС у Запорізькій області, ДПС України є необґрунтованим.
Також, відповідно до постанови КМУ №1200, ДПС України є правонаступником ДФС України і відповідній сфері діяльності лише (щодо контролю за обліком податків та зборів), правонаступником є також Державна митна служба у відповідній сфері діяльності. Тому Головне управління ДПС у Запорізькій області не розуміє чому відповідач-3 в особі Державної митної служби відсутній в даній справі, або чому відповідачем-2 не є Державна митна служба. ОСОБА_1 ніколи не перебувала в трудових відносинах з ГУ ДПС у Запорізькій області. ГУ ДПС у Запорізькій області не є правонаступником трудових відносин щодо працівників податкової міліції ГУ ДФС у Запорізькій області. ОСОБА_1 займала посаду в ГУ ДФС у Запорізькій області, яка є посадою начальницького і рядового складу податкової міліції за яку працівник отримував грошове забезпечення. ГУ ДФС у Запорізькій області був роботодавцем ОСОБА_1 перед звільненням, тому всі питання нарахування та виплати грошового забезпечення можуть бути пред`явлені лише до ГУ ДФС у Запорізькій області. Розпорядником інформації є ГУ ДФС у Запорізькій області.
Головою комісії з реорганізації Державної фіскальної служби України директором Департаменту фінансово-економічного планування, аналізу та майнових відносин Міністерства фінансів України ОСОБА_6 до суду подано відзив на позовну заяву, у якому відповідач-3 заперечив щодо задоволення позовних вимог. В обґрунтування своєї правової позиції відповідач-3 зазначив наступне. ОСОБА_1 обіймала посаду старшого слідчого з ОВС третього відділу розслідування кримінальних проваджень Слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Запорізькій області, яке утворено як окрема юридична особа. Постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 р. № 1200 «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України» (зі змінами) було утворено Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши ДФС шляхом поділу. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 р. №537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» (зі змінами) Головне управління ДФС у Запорізькій області перебуває у стані припинення. Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2021 р. № 761 «Про внесення зміни в додаток 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 5 квітня 2014 р. № 85» (далі - Постанова №761) внесено зміни в додаток 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 5 квітня 2014 р. № 85 «Деякі питання затвердження граничної чисельності працівників апарату та територіальних органів центральних органів виконавчої влади, інших державних органів» та виключено ДФС та її територіальні органи з переліку органів виконавчої влади, для яких затверджено граничну чисельності працівників. В тому числі на виконання зазначеної постанови, ДФС 23.07.2021 р. було видано наказ № 22-РГ «Про вивільнення працівників ДФС». Пунктом 4 зазначеного наказу Головам комісії з реорганізації територіальних органів ДФС надано доручення: 1) видати накази про вивільнення працівників відповідних територіальних органів ДФС; 2) вручити працівникам попередження про наступне вивільнення; 3) забезпечити безперервність виконання функцій з метою реалізації кроків Плану заходів з реорганізації (ліквідації) ДФС. На виконання Постанови № 761, співробітники ДФС та її територіальних органів, у тому числі, які входили до складу комісії з реорганізації ДФС та її територіальних органів, станом на 31.12.2021 були вивільнені, а ДФС та її територіальними органами припинено виконання функцій центрального органу виконавчої влади. Вказана інформація була опублікована на офіційному вебсайті ДФС 31.12.2021 р. Ряд працівників ДФС та її територіальних органів, які станом на 31.12.2021 не були звільнені, перебували на лікарняному або у відпустках по догляду за дитино, та відповідно до законодавства мали бути звільнені у перший день після закінчення тимчасової непрацездатності або після закінчення відпустки. В подальшому, постановою Кабінету Міністрів України від 12.01.2022 р. № 8 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 15 травня 2019 р. № 395 і від 28 жовтня 2021 р. № 1127», головою комісії з реорганізації ДФС було затверджено директора Департаменту фінансово-економічного планування, аналізу та майнових відносин Мінфіну ОСОБА_6 , увільнивши від виконання цих обов`язків ОСОБА_8 . В червні 2022 року до відповідача-3 надійшов рапорт ОСОБА_1 від 23.05.2022 (доданий позивачем до позовної заяви) щодо звільнення з посади старшого слідчого з особливо важливих справ третього відділу розслідування кримінальних проваджень Слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Запорізькій області на підставі підпункту «а» пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української PCP від 29.07.1991 р. № 114 (далі - Положення). Слід врахувати, що відповідно до пункту 18 Порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.10.2011 р. № 1074 до комісії з припинення органу виконавчої влади або територіального органу з моменту затвердження її персонального складу переходять повноваження щодо управління справами у частині забезпечення здійснення заходів, пов`язаних з реорганізацією або ліквідацією відповідно органу виконавчої влади або територіального органу.
Оскільки на момент звернення ОСОБА_1 щодо її звільнення голову комісії з реорганізації Головного управління ДФС у Запорізькій області не було затверджено, тому, наказом ДФС від 20.06.2022 р. № 15 «Про звільнення ОСОБА_1 » (далі - наказ №15) її було звільнено із займаної посади відповідно до підпункту «а» пункту 64 Положення. Варто врахувати, що комісії з реорганізації ДФС України не передавалася особова справа, трудова книжка та будь-які інші документи щодо проходження служби ОСОБА_1 , оскільки вона була працівником Головного управління ДФС у Запорізькій області, яке є окремою юридичною особою. Крім того, ОСОБА_1 у своєму рапорті від 23.05.2022 не зазначила своє місце проживання та інформацію щодо адреси куди необхідно направити копію наказу про її звільнення.
Відповідач-4: Державна фіскальна служба України у встановлений судом строк, своїм процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася, причини неподання відзиву на позовну заяву суду не повідомила.
Головним управлінням ДФС у Запорізькій області до суду подано відзиви як на позовну заяву так і на уточнену позовну заяву, у яких відповідач-5 заперечив щодо задоволення позовних вимог. В обґрунтування своєї правової позиції відповідач-5 зазначив наступне. Відповідно до постанови КМУ від 18.12.2018 року №1200 «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби» утворено Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу. Установлено, що: Державна податкова служба є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок). Державна митна служба є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну митну політику, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування митного законодавства. Державна податкова служба та Державна митна служба є правонаступниками майна, прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби у відповідних сферах діяльності. Підрозділи податкової міліції у складі Державної фіскальної служби продовжують здійснювати повноваження та виконувати функції з реалізації державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску, здійснюючи оперативно-розшукову, кримінальну процесуальну та охоронну функції до завершення здійснення заходів з утворення центрального органу виконавчої влади, на який покладається обов`язок забезпечення запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, що віднесені до його підслідності відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.
Відповідно до ст. 19-19 прим.1 ПКУ, відповідач 1, 2 не має повноважень щодо розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування тощо. Тобто ні повноваження, ні особовий склад податкової міліції не переходив до ГУ ДПС у Запорізькій області або ДПС України. Тобто, Головне управління ДПС у Запорізькій області не правонаступник ГУ ДФС у Запорізькій області в частині повноважень та особового складу підрозділів податкової міліції. Станом на 14.10.2022 року ГУ ДФС у Запорізькій області відповідно до Єдиного реєстру фізичних осіб-підприємців та юридичних осіб, громадських формувань знаходиться в стані припинення та не ліквідоване. Тобто залучення позивачем Головне управління ДГІС у Запорізькій області, ДПС України є необґрунтованим. Відповідно до постанови КМУ №1200, ДПС України є правонаступником ДФС України і відповідній сфері діяльності лише (щодо контролю за обліком податків та зборів), правонаступником є також Державна митна служба у відповідній сфері діяльності.
ОСОБА_1 до 19.05.2020 року перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку, а по квітень 2022 року перебувала у відпустці по догляду за дитиною що потребує догляду до 6 років. 23.06.2022 року позивач звільнена з ГУ ДФС у Запорізькій області відповідно до наказу ДФС України від 20.06.2022 року №15. Наказом ДФС України від 22.02.2023 року «Про внесення зміни до наказу ДФС від 20.06.2022 року №15» № 23 голові комісії з реорганізації ОСОБА_9 доручено забезпечити видачу ОСОБА_1 , копії цього наказу, внесення запису про звільнення до її трудової та проведення всіх гарантованих при звільненні виплат у повному обсязі за першої можливості. На виконання означеного наказу ГУ ДФС у Запорізькій області було внесено запис про звільнення в трудову книжку позивача та направлено лист від 06.03.2023 року №33/6-08-01-01-ЛК про отримання оригіналу трудової книжки та наказу ДФС України від 20.06.2022 року №15 зі змінами відповідно до наказу від 22.02.2023 року №23. 14.03.2023 року отримано лист від ОСОБА_1 (вх.26/6-ДФС -ЛК) про направлення документів поштою на адресу вказану в листі. 14.03.2023 року направлено лист ГУ ДФС у Запорізькій області №41/6/08-01-01-Ж від 14.03.2023 року направило оригінал трудової книжки, наказ №15 та №23 позивачу.
Щодо письмових та вмотивованих пояснень з приводу того, хто саме повинен із відповідачів нараховувати та виплатити ОСОБА_1 заробітну плату за період з 20.05.2022 року по 20.06.2022 року та одноразову грошову допомогу в розмірі 50 % грошового забезпечення з кожний повний календарний рік служби відповідач-5 зазначив наступне. ОСОБА_1 ніколи не отримувала заробітну плату, оскільки посада позивача є посадою начальницького і рядового складу податкової міліції за яку працівник отримує грошове забезпечення. Грошове забезпечення позивачу нараховувалось та виплачувалось відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 17.07.2018 року №616 «Порядок виплати грошового забезпечення особам рядового та начальницького складу податкової міліції». Цей Порядок визначає механізм нарахування та виплати грошового забезпечення особам рядового та начальницького складу податкової міліції, а також визначає форму та порядок видачі грошових атестатів. Грошове забезпечення осіб начальницького складу податкової міліції (крім курсантів навчального закладу ДФС) складається з: 1) посадового окладу; 2) окладу за спеціальним званням; 3) щомісячних додаткових видів грошового забезпечення; надбавок за вислугу років, за особливості проходження служби, за спортивне звання, за почесне звання, за виконання функцій державного експерта з питань таємниць, за службу в умовах режимних обмежень; доплати за науковий ступінь доктора філософії (кандидата наук) або доктора наук; доплати за вчене звання; премій; 4) одноразових додаткових видів грошового забезпечення; матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань; допомоги для оздоровлення. Відповідно до наказу Державної фіскальної служби України від 20.06.2022 року №15 зі змінами відповідно наказу від 22.02.2023 року №23 голову з реорганізації Головного управління Державної фіскальної служби України у Запорізькій області зобов`язано внести запис про звільнення до трудової книжки та провести всіх гарантованих при звільнені виплат у повному обсязі за першої можливості». Тому дане питання є вирішеним і остаточним, ГУ ДФС у Запорізькій області при першій можливості виплатить позивачу дану суму грошових коштів. Проте, ЗУ «Про Державний бюджет України на 2023 рік» видатки на утримання Державної фіскальної служби та її територіальних органів не були передбачені, тому проведення виплат можливе у найближчому майбутньому. Зокрема, КМУ поставило завдання перед ДФС України ліквідувати державний орган, а як відомо державний орган з боргами ліквідувати неможливо, тому всі борги будуть сплачені для того щоб ліквідувати державний орган. Щодо заробітної плати за період з 20.05.2022 року по 20.06.2022 року жоден орган не повинен виплачувати заробітну плату позивачу, оскільки позивач на роботу не виходила та жодної трудової діяльності не здійснювала. Також, ГУ ДФС у Запорізькій області був роботодавцем ОСОБА_1 перед звільненням, тому всі питання нарахування та виплати заробітної плати можуть бути пред`явлені лише до ГУ ДФС у Запорізькій області.
Чи нараховувалась та виплачувалась ОСОБА_1 заробітна плата за період з 20.05.2022 року по 20.06.2022 року та одноразова грошова допомога в розмірі 50% грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби відповідач-5 зазначив наступне. Так, ні, заробітна плата не нараховувалась та не виплачувалась, позивачу виплачувалось лише грошове забезпечення, проте і останнє також не виплачувалось. Ні, одноразова грошова допомога в розмірі 50% грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби не нараховувалась та не виплачувалась. Відповідно до наказу Державної фіскальної служби України від 20.06.2022 року №15 та наказу від 22.02.2023 року №23 голову з реорганізації Головного управління Державної фіскальної служби України у Запорізькій області зобов`язано внести запис про звільнення до трудової книжки та провести всіх гарантованих при звільнені виплат у повному обсязі за першої можливості». Тому всі гарантовані при звільнені виплати у повному обсязі за першої можливості будуть виплачені та нараховані ГУ ДФС у Запорізькій області.
Щодо видачі довідки середньомісячної заробітної плати за період з січня 2022 року по червень 2022 року відповідач-5 зазначив наступне. ГУ ДФС у Запорізькій області не може надати довідку середньомісячної заробітної плати з січня 2022 року по червень 2022 року. ОСОБА_1 ніколи не отримувала заробітну плату, оскільки посада позивача є посадою начальницького і рядового складу податкової міліції за яку працівник отримує грошове забезпечення. Грошове забезпечення позивачу нараховувалось та виплачувалось відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 17.07.2018 року №616 «Порядок виплати грошового забезпечення особам рядового та начальницького складу податкової міліції». Цей Порядок визначає лише місячне грошове забезпечення - грошове забезпечення, встановлене на дату настання події, без урахування одноразових додаткових видів грошового забезпечення. При цьому до місячного грошового забезпечення премія включається у розмірі, нарахованому у місяці, що передує події; одноденний розмір грошового забезпечення - місячне грошове забезпечення, поділене на кількість календарних днів місяця настання події. Тобто середньомісячної суми неможливо розрахувати, бо відсутній порядок, а постанова КМУ від 08.02.1995 року №100 не поширюється на посаду позивача. ОСОБА_1 до 19.05.2020 року перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку, а по квітень 2022 року перебувала у відпустці по догляду за дитиною що потребує догляду до 6 років. Мартинова з січня 2022 року по червень 2022 року не приходила за адресою ГУ ДФС у Запорізькій області, а саме пр. Соборний 166, м Запоріжжя та не виконувала жодної роботи, оскільки в цей час в органі навіть комісії з реорганізації діючої не було.
Чи нараховувалась та виплачувалась ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки заробітної плати та одноразової грошової допомоги по день фактичного розрахунку, але не більше як за 6 місяців, до повноважень якого з відповідачів відноситься нарахування та виплата середнього заробітку за весь час затримки заробітної плати та одноразової грошової допомоги по день фактичного розрахунку, але не більш як за 6 місяців відповідач-5 зазначив наступне. Середній заробіток та одноразова грошова допомога позивачу не виплачувались. До повноважень ГУ ДФС у Запорізькій області відноситься здійснення виплат та нарахувань грошового забезпечення позивача.
Хто саме із відповідачів повинен змінити формулювання причини звільнення ОСОБА_1 , зазначивши причину звільнення у наказі за п. 65 п. п. «а» Положення (за віком), до повноважень якого з відповідачів відноситься функція зміни формулювання причин звільнення ОСОБА_1 зазначивши причину звільнення у наказі «за п.65 п.п. «а» Положення (за віком) відповідач-5 зазначив наступне. Позивача було звільнено у 2022 році наказом Державної фіскальної служби України від 20.06.2022 року №15, оскільки Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2021 року №761 «Про внесення зміни в додаток 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 05.04.2014 року №85 внесено зміни в додаток 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 05 квітня 2014 року .№85 «Деякі питання затвердження граничної чисельності працівників апарату та територіальних органів центральних органів виконавчої влади, інших державних органів» та виключено ДФС з переліку органів виконавчої влади, для яких затверджено граничну чисельність працівників. Тож з 01.01.2022 року в ГУ ДФС у Запорізькій області відсутні працівники. Тобто звільняти позивача у 2022 році фактично не було кому. Тож було видано наказ про звільнення позивача головою комісії з реорганізації ДФС України. Наказ ДФС України від 20.06.2022 року №15 містить підставу звільнення позивачу п.64 п.п. «а» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою КМУ PCP від 29.07.1991 р №114. Тобто позивача звільнено за тією підставою як позивач і просив в рапорті - за віком. Наявність в дужках - за скороченням штатів є опискою, через підставу звільнення позивача п. 64 п.п. «а» Положення. ГУ ДФС у Запорізькій області не має повноважень вносити зміни до наказу від 20.06.2022 року №15 ДФС України, саме тому наразі зміни до цього наказу має право внести лише ДФС України.
Повідомити чи направлялась та вручалась трудова книжка ОСОБА_1 після звільнення (з відповідними доказами) відповідач-5 зазначив наступне. Наказом ДФС України від 22.02.2023 року «Про внесення зміни до наказу ДФС від 20.06.2022 року №15» № 23 голові комісії з реорганізації ОСОБА_9 доручено забезпечити видачу ОСОБА_1 копії цього наказу, внесення запису про звільнення до її трудової та проведення всіх гарантованих при звільненні виплат у повному обсязі за першої можливості. На виконання означеного наказу ГУ ДФС у Запорізькій області було внесено запис про звільнення в трудову книжку позивача та направлено лист від 06.03.2023 року №33/6-08-01-01-ЛК про отримання оригіналу трудової книжки та наказу ДФС України від 20.06.2022 року №15 зі змінами відповідно до наказу від 22.02.2023 №23. 14.03.2023 року отримано лист від ОСОБА_1 (вх. 26/6-ДФС-ЛК) про направлення документів поштою на адресу вказану в листі. 14.03.2023 року направлено лист ГУ ДФС у Запорізькій області №41/6/08-01-01-ЛК від 14.03.2023 року направило оригінал трудової книжки, наказ №15 та №23 позивачу.
Щодо видачі грошового атестату ОСОБА_1 про розмір грошового забезпечення відповідач-5 зазначив наступне. Відповідно до р. 8 Наказу Міністерства фінансів України від 17.07.2018 року №616 «Порядок виплати грошового забезпечення особам рядового та начальницького складу податкової міліції». Цей Порядок визначає механізм нарахування та виплати грошового забезпечення особам рядового та начальницького складу податкової міліції, а також визначає форму та порядок видачі грошових атестатів. Грошовий атестат за формою, наведеною у додатку до цього Порядку, видає бухгалтерська служба, яка вносить інформацію про встановлені види виплат та нараховані суми грошового забезпечення, у таких випадках: 1) у разі переміщення з одного органу ДФС до іншого, у тому числі направлення до навчального закладу ДФС для навчання та зарахування у розпорядження; 2) у разі переведення осіб начальницького складу з органів ДФС до інших державних органів; 3) у разі прикомандирування осіб начальницького складу податкової міліції до інших міністерств і відомств або підвідомчих їм установ, підприємств та організацій із залишенням у кадрах податкової міліції; 4) після закінчення навчального закладу ДФС під час зарахування у розпорядження ДФС; 5) під час звільнення у запас або відставку з призначенням пенсії. Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2021 року №761 «Про внесення зміни в додаток 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 05.04.2014 року №85 внесено зміни в додаток 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 05 квітня 2014 року №85 «Деякі питання затвердження граничної чисельності працівників апарату та територіальних органів центральних органів виконавчої влади, інших державних органів» та виключено ДФС з переліку органів виконавчої влади, для яких затверджено граничну чисельність працівників. На виконання постанови №761, співробітники ДФС та її територіальні органи, у тому числі, які входили до складу комісії з реорганізації Головного управління ДФС у Запорізькій області. Станом на 31.12.2021 року були вивільнені, а ДФС припинено виконання функцій центрального органу виконавчої влади. Оскільки позивача було звільнено в період після того як всі штатні співробітники бухгалтерії були вивільнені, грошовий атестат відсутній в ГУ ДФС у Запорізькій області, а тому надати його неможливо.
Щодо трудової книжки ОСОБА_1 відповідач-5 зазначив наступне. Наказом ДФС України від 22.02.2023 року «Про внесення зміни до наказу ДФС від 20.06.2022 року №15» № 23 голові комісії з реорганізації ОСОБА_9 доручено забезпечити видачу ОСОБА_1 копії цього наказу, внесення запису про звільнення до її трудової та проведення всіх гарантованих при звільненні виплат у повному обсязі за першої можливості. На виконання вищезазначеного наказу ГУ ДФС у Запорізькій області було внесено запис про звільнення в трудову книжку позивача та направлено лист від 06.03.2023 року №33/6-08-01-01-ЛК про отримання оригіналу трудової книжки та наказу ДФС України від 20.06.2022 року №15 зі змінами відповідно до наказу від 22.02.2023 року №23. 14.03.2023 року отримано лист від ОСОБА_1 (вх.26/6-ДФС -Ж) про направлення документів поштою на адресу вказану в листі. 14.03.2023 року направлено лист ГУ ДФС у Запорізькій області №41/6/08-01-01-Ж від 14.03.2023 року направило оригінал трудової книжки, наказ №15 та №23 позивачу.
Позивачем подано до суду відповідь на відзив ГУ ДФС у Запорізькій області, де зазначив, що відповідач-5 не подав будь-якого доказу на спростування зазначених в позовній заяві обставин. Отже висновки, зазначені у відзиві на позовну заяву є необґрунтованими.
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.12.2022 року зазначена вище справа розподілена та 22.12.2022 року передана судді Пруднику С.В.
23.12.2022 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду означену позовну заяву було залишено без руху та надано було позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 5 (п`яти) робочих днів, з моменту отримання копії даної ухвали, шляхом надання до суду: позовної заяви разом із копією для вручення відповідачам, оформлену у відповідності до вимог ст.ст.160, 161 КАС України, а саме слід було уточнити зміст позовної заяви та зазначити вірне найменування відповідачів як суб`єктів владних повноважень, відповідно до вимог чинного законодавства; уточнення складу учасників справи або змісту позовних вимог; належним чином засвідчених додатків із зазначенням дати засвідчення документів до позовної заяви для суду та для відповідачів.
16.01.2023 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи в порядку загального позовного провадження відмовлено. Прийнято до свого провадження дану позовну заяву та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Задоволено заяву ОСОБА_1 про витребування доказів. Витребувано у 1) Державної податкової служби України, 2) Головного управління ДПС у Запорізькій області: інформацію про те, чи належить займана ОСОБА_1 на час звільнення посада старшого слідчого з особливо важливих справ третього відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових до службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище відповідно до Закону України Про запобігання корупції; письмові та вмотивовані пояснення щодо не звільнення ОСОБА_1 за пунктом 64 підпунктом а Положення (за віком); письмові та вмотивовані пояснення щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 13 повних календарних років служби, середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, середнього заробітку за час вимушеного прогулу; повідомити, чи направлялася та вручалася трудова книжка ОСОБА_1 після її звільнення (в разі направлення позивачу трудової книжки, надати відповідні письмові докази); засвідчену належним чином у відповідності до вимог ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України копію матеріалів особової справи відносно ОСОБА_1 ; довідку середньомісячної заробітної плати за період з січня 2022 року по червень року. Витребувано у 1) Державної податкової служби України, 2) Головного управління ДПС у Запорізькій області, 3) Голови комісії з реорганізації Державної фіскальної служби України директору Департаменту фінансово - економічного планування, аналізу та майнових відносин Міністерства фінансів України ОСОБА_6 : грошовий атестат ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) щодо розміру грошового забезпечення; трудову книжку ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ). Витребувані судом докази слід було подати до Дніпропетровського окружного адміністративного суду (також шляхом направлення на електронну адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду (adm.dp.court.gov.ua) ) у строк до 09.02.2023 року. Судом попереджено 1) Державну податкову службу України, 2) Головне управління ДПС у Запорізькій області, 3) Голову комісії з реорганізації Державної фіскальної служби України директору Департаменту фінансово - економічного планування, аналізу та майнових відносин Міністерства фінансів України Якубівського Володимира Леонідовича, зокрема накладення штрафу та винесення окремої ухвали у разі невиконання вимог даної ухвали суду.
16.03.2023 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Витребувано у 1) Державної податкової служби України, 2) Державної фіскальної служби України, 3) Головного управління ДПС у Запорізькій області, 4) Голови комісії з реорганізації Державної фіскальної служби України директору Департаменту фінансово - економічного планування, аналізу та майнових відносин Міністерства фінансів України Якубівського Володимира Леонідовича, 5) Головного управління ДФС у Запорізькій області: письмові та вмотивовані пояснення з приводу того, хто саме повинен із відповідачів нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заробітну плату за період з 20 травня 2022 року по 20 червня 2022 року та одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби? інформацію чи нараховувалась та виплачувалась ОСОБА_1 заробітна плата за період з 20 травня 2022 року по 20 червня 2022 року та одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби? витребувано довідку середньомісячної заробітної плати за період з січня 2022 року по червень 2022 року; інформацію чи нараховувався та виплачувався ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки заробітної плати та одноразової грошової допомоги по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців? інформацію до повноважень якого саме з відповідачів відноситься нарахування та виплати середнього заробітку за весь час затримки заробітної плати та одноразової грошової допомоги по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців? інформацію хто саме із відповідачів повинен змінити формулювання причини звільнення ОСОБА_1 , зазначивши причину звільнення у наказі за пунктом 64 підпунктом а Положення (за віком)? інформацію до повноважень якого з відповідачів відноситься функція зміни формулювання причини звільнення ОСОБА_1 , зазначивши причину звільнення у наказі за пунктом 64 підпунктом а Положення (за віком?); повідомити, чи направлялася та вручалася трудова книжка ОСОБА_1 після її звільнення (в разі направлення позивачу трудової книжки, надати відповідні письмові докази); грошовий атестат ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) щодо розміру грошового забезпечення; трудову книжку ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ). Витребувані судом докази зобов`язано подати до Дніпропетровського окружного адміністративного суду (також шляхом направлення на електронну адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду (adm.dp.court.gov.ua) ) у строк до 12.04.2023 року. Суд попереджено 1) Державну податкову службу України, 2) Державну фіскальну службу України, 3) Головне управління ДПС у Запорізькій області, 4) Голову комісії з реорганізації Державної фіскальної служби України директору Департаменту фінансово - економічного планування, аналізу та майнових відносин Міністерства фінансів України Якубівського Володимира Леонідовича, 5) Головне управління ДФС у Запорізькій області, зокрема накладення штрафу та винесення окремої ухвали у разі невиконання вимог даної ухвали суду.
10.04.2023 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відмовлено у задоволенні клопотання клопотання представника відповідача-2: Головного управління ДПС у Запорізькій області Мехтієвої Каріни Алікберівни про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами суду.
12.04.2023 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача-2: Головного управління ДПС у Запорізькій області Мехтієвої Каріни Алікберівни про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.
25.04.2023 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача-2: Головного управління ДПС у Запорізькій області Мехтієвої Каріни Алікберівни та клопотання представника відповідача-5: Головного управління ДФС у Запорізькій області Корхової Каріни Алікберівни про проведення судового засідання в режимі відеоконференції в приміщенні суду.
У судове засідання 14.06.2023 року сторони не прибули.
Слід зазначити, що за приписами ч. 2 ст. 205 КАС України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; необхідність витребування нових доказів, у випадку, коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їхні представники.
В свою ж чергу, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 205 КАС України).
Частина 4 статті 229 КАС України передбачає, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України).
Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Враховуючи вищезазначене та відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними матеріалами.
Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
В подальшому указами Президента України воєнний стан неодноразово продовжувався та не скасований.
Статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Беручи до уваги оголошення воєнного стану в Україні та неможливість забезпечити безпеку життя і здоров`я учасників процесу безпосередньо у судовому засіданні через відсутність бомбосховища у приміщенні суду, враховуючи те, що сторонами неодноразово надавалися пояснення на підтвердження своєї правової позиція, а також те, що наявних в матеріалах справи письмових доказів достатньо для вирішення справи по суті та немає перешкод для розгляду справи в порядку письмового провадження, задля захисту життя та здоров`я учасників справи, суд не вбачає підстав для відкладення чи перенесення розгляду справи та розглядає справу в порядку письмового провадження.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 20.10.2009 року ОСОБА_1 (до заміжжя - Строганова), далі - позивач, була прийнята на службу в органи податкової міліції Державної податкової адміністрації України, згідно наказу № 470-о від 20.10.2009 року.
В період часу з моменту призначення на посаду до 26.04.2016 року позивача неодноразово було переведено на інші посади старшого слідчого в Слідчому управлінні, в тому числі у зв`язку із зміною назви органу державної податкової служби.
26.04.2016 року позивача було звільнено із займаної посади та відряджено для подальшого проходження служби в ГУ ДФС у Запорізькій області.
В подальшому позивача неодноразово було переведено на інші посади старшого слідчого в Слідчому управлінні ГУ ДФС у Запорізькій області, востаннє, 19.04.2021 року - на посаду старшого слідчого з ОВС третього відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Запорізькій області.
26.07.2021 року Головою Комісії з реорганізації Головного управління ДФС у Запорізькій області Артемом Кавуном було складено попередження про наступне звільнення, яким Позивачка була попереджена про наступне звільнення із займаної посади та податкової міліції ДФС відповідно до пункту 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України, на підставі підпункту «г» пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 у зв`язку із повним скороченням, за відсутності можливості подальшого використання на службі.
Із вказаним попередженням під підпис позивач ознайомлена не була.
10.11.2021 року наказом № 93-в Головного управління ДФС у Запорізькій області позивачу було надано відпустку без збереження заробітної плати для догляду за дитиною, яка потребує домашнього догляду з 19.11.2021 року до 19.05.2022 року.
20.05.2022 року позивачем було складено та направлено рапорт Голові комісії з реорганізації ДФС України ОСОБА_3 , згідно з яким позивач просила вважати її такою, що приступила до виконання службових обов`язків, у зв`язку із закінченням терміну відпустки для догляду за дитиною, яка потребує домашнього догляду.
23.05.2022 року позивачем було складено та направлено рапорт Голові комісії з реорганізації ДФС України ОСОБА_3 , згідно з яким позивач просила звільнити її із займаної посади та податкової міліції ДФС за пунктом 64 підпунктом «а» (за віком) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року, у зв`язку із досягненням граничного віку перебування на службі у податковій міліції та наявності вислуги років для призначення пенсії, та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 12 повних календарних років служби в податковій міліції, згідно з пунктом 10 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992р. № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги», з 23.05.2022 року.
Відповіді за результатами розгляду рапортів позивача від 20.05.2022 року та 23.05.2022 року нею отримано не було.
У зв`язку із викладеним, позивач направила лист від 06.06.2022 року на адресу Прем`єр - Міністра України ОСОБА_5 та на адресу Голови комісії з реорганізації ДФС України Володимира Якубівського.
В даному листі позивач просила звільнити її із займаної посади та податкової міліції ДФС України за п. 64 «а» (за віком) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів УРСР; виплатити їй одноразову грошову допомогу у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 12 повних календарних років служби в податковій міліції, згідно з пунктом 10 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992р. № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги»; направити відповідні документи згідно діючого законодавства до Головного управління Пенсійного Фонду України у Дніпропетровській області для призначення пенсії за віком.
14.07.2022 року позивачем було отримано відповідь на лист від 06.06.2022 року, складену за підписом Голови комісії з реорганізації Державної фіскальної служби України Володимира Якубівського. Згідно даної відповіді позивача було повідомлено, що у 2022 році видатки на утримання Державної фіскальної служби та реалізацію заходів з реорганізації ДФС, починаючи з січня 2022 року, не передбачені.
Окрім того, позивача було повідомлено, що станом на 01.07.2022 року її рапорт на звільнення на адресу Голови комісії з реорганізації не надходив, відповідно, підстави для її звільнення відсутні.
Зважаючи на неотримання наказу на звільнення, позивач неодноразово телефонувала на особистий номер Голови комісії з реорганізації ДФС Володимира Якубівського, зі спробами з`ясувати, чи було отримано її рапорт на звільнення від 23.05.2022 року та чи прийнято рішення за результатами його розгляду.
15.07.2022 року на особистий номер телефону позивачем було отримано фото наказу від 20.06.2022 року № 15 «Про звільнення ОСОБА_1 » за підписом Голови комісії з реорганізації ДФС Володимира Якубівського.
Так, відповідно до відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 року № 1200 «Про утворення Державної податкової служби України га Державної митної служби України», підпункту 4 пункту 21 Порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2011 року № 1074 (зі змінами), від 21 липня 2021 року №761 «Про внесення зміни в додаток 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 5 квітня 2014 р. № 85». Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української PCP від 29 липня 1991 року № 114, у зв`язку з припиненням Державної фіскальної служби України, та з урахуванням особливостей правового режиму воєнного стану в Україні і рапорту ОСОБА_1 від 23.05.2022 року Державною фіскальною службою України складено наказ №15 від 20.06.2022 року «Про звільнення ОСОБА_1 ».
Означений наказ підписано Головою комісії з реорганізації Державної фіскальної служби України Володимиром Якубівським.
Тож, означеним наказом №15 від 20.06.2022 року вирішено:
1. Звільнити з посади та податкової поліції ГУ ДФС у Запоріжськійобласті в запас Збройних Сил України за пунком 64 підпунктом «а» Положення (через скорочення штатів) підполковника ОСОБА_1 старшого слідчого з особливо важливих справ третього відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових 23.06.2022 року.
2. Забезпечити проведення всіх гартованих при звільненні виплат у повному обсязі за першої можливості.
Підстава: наказ Державної фіскальної служби України «Про вивільнення працівників Державної фіскальної служби України» від 23.07.2021 №22-рг, старшого слідчого з особливо важливих справ третього відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Запорізькій області, підполковника податкової міліції від 23.05.2022 року.
Наказом ДФС України від 22.02.2023 року «Про внесення зміни до наказу ДФС від 20.06.2022 року №15» № 23 голові комісії з реорганізації ОСОБА_9 доручено забезпечити видачу ОСОБА_1 копії цього наказу, внесення запису про звільнення до її трудової та проведення всіх гарантованих при звільненні виплат у повному обсязі за першої можливості.
На виконання вищезазначеного наказу ГУ ДФС у Запорізькій області було внесено запис про звільнення в трудову книжку позивача та направлено лист від 06.03.2023 року №33/6-08-01-01-ЛК про отримання оригіналу трудової книжки та наказу ДФС України від 20.06.2022 року №15 зі змінами відповідно до наказу від 22.02.2023 року №23.
14.03.2023 року ГУ ДФС у Запорізькій області отримано лист від ОСОБА_1 (вх.26/6-ДФС -Ж) про направлення документів поштою на адресу вказану в листі.
14.03.2023 року направлено лист ГУ ДФС у Запорізькій області №41/6/08-01-01-Ж від 14.03.2023 року направило оригінал трудової книжки, наказ №15 та №23 позивачу.
У поданій до суду уточненій позовній заяві позивач зазначила, що трудову книжку отримано засобами поштового зв`язку 18.03.2023 року, що підтверджується листом ГУ ДФС у Запорізькій області від 14.03.2023 року № 41/6/08-01-01-ЛК.
Позивач, не погоджуючись з формулювання причини звільнення, вважаючи її права порушеними а дії відповідачів протиправними, звернулася з позовом до суду.
Вирішуючи спір по суті суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із пунктами 5, 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2011 року № 1074 «Про затвердження Порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади» (далі Порядок № 1074), орган виконавчої влади припиняється шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації.
Права та обов`язки органів виконавчої влади переходять: у разі злиття органів виконавчої влади до органу виконавчої влади, утвореного внаслідок такого злиття; у разі приєднання одного або кількох органів виконавчої влади до іншого органу виконавчої влади - до органу виконавчої влади, до якого приєднано один або кілька органів виконавчої влади; у разі поділу органу виконавчої влади - до органів виконавчої влади, утворених внаслідок такого поділу; у разі перетворення органу виконавчої влади - до утвореного органу виконавчої влади; у разі ліквідації органу виконавчої влади і передачі його завдань та функцій іншим органам виконавчої влади - до органів виконавчої влади, визначених відповідним актом Кабінету Міністрів України.
Пунктом 8 Порядку № 1074, визначено, що внаслідок реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) органів виконавчої влади припиняється той орган виконавчої влади, майнові права та обов`язки якого переходять його правонаступникам.
Перейменування органу виконавчої влади не призводить до його реорганізації.
Пунктом 1 Положення про Державну фіскальну службу України, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2014 року № 236 (зі змінами), визначено, що Державна фіскальна служба України (ДФС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску.
Пунктом 1 Постанови Кабінету міністрів України від 18.12.2018 № 1200 (далі Постанова №1200) зазначено утворити Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу. У відповідності до зазначеної постанови до Державної податкової служби України передано функцію щодо адміністрування податків і зборів, тобто виконання основних завдань визначених податковим законодавством України.
Пунктом 2 Постанови № 1200 установлено, що: Державна податкова служба є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок).
Державна митна служба є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну митну політику, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування митного законодавства.
Державна податкова служба та Державна митна служба є правонаступниками майна, прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби у відповідних сферах діяльності.
При цьому, як визначено абзацами шостим та восьмим пункту 2 Постанови № 1200, Державна фіскальна служба та підрозділи податкової міліції у її складі продовжують здійснювати повноваження та виконувати функції у сфері реалізації державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску до завершення здійснення заходів з утворення центрального органу виконавчої влади, на який покладається обов`язок забезпечення запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, що віднесені до його підслідності відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.
Статтею 348 Розділу XVIII-2 Податкового кодексу України (тут і далі - у редакції до 24 вересня 2021 року) передбачалося, що податкова міліція складається із спеціальних підрозділів по боротьбі з податковими правопорушеннями, що діють у складі відповідних контролюючих органів, і здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, виконує оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції.
Згідно з пунктом 353.1. статті 353 Розділу XVIII-2 Податкового кодексу України (далі ПК України) особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.
З 25 вересня 2021 року Розділ XVIII-2 ПК України виключено на підставі пункту 134 розділу І Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21 грудня 2016 року № 1797-VIII.
За змістом абзацу другого пункту 1 розділу ІІ Закону № 1797-VIII (із змінами, внесеними згідно із Законом № 1989-VIII від 23.03.2017; в редакції Закону № 1156-IX від 29.01.2021; із змінами, внесеними згідно із Законом № 1774-IX від 22.09.2021 - застосовується з 25 вересня 2021 року) цей Закон набирає чинності з 1 січня 2017 року, крім, зокрема, пункту 134 розділу I (щодо виключення розділу XVIII-2) - з дня прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про початок діяльності Бюро економічної безпеки України, але не пізніше восьми місяців з дня набрання чинності Законом України «Про Бюро економічної безпеки України».
25 березня 2021 року набрав чинності Закон України «Про Бюро економічної безпеки України» від 28 січня 2021 року № 1150-IX, відповідно до пункту 1 статті 1 якого Бюро економічної безпеки України - це центральний орган виконавчої влади, на який покладаються завдання щодо протидії правопорушенням, що посягають на функціонування економіки держави.
Суд зазначає, що позивач проходила службу в органах податкової міліції Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області та була звільнена з посади Головою Комісії з реорганізації ДФС у Запорізькій області, тобто не перебувала у трудових відносинах з ДПС.
На думку суду, посада, яку обіймала позивач не є профільною та не пов`язана з виконанням функцій держави щодо реалізації державної податкової політики та державної політики з адміністрування єдиного внеску (адміністративною компетенцією ДПС).
Тому проходження служби в підрозділах податкової міліції не входить до сфери діяльності, в яких Державна податкова служба України та її територіальні органи є правонаступниками Державної фіскальної служби України та її територіальних органів. З огляду на компетенцію ДПС остання не є уповноваженим органом щодо нарахування та виплати заробітної плати та одноразової грошової допомоги працівнику податкової міліції, відповідно у ДПС відсутні бюджетні асигнування на зазначені цілі.
Окрім цього, за приписами статті 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Виплата заробітної плати здійснюється за місцем роботи (стаття 24 Закону).
Розрахунки з працівниками із заробітної плати здійснюються на підставі первинної облікової документації (наказів про прийняття на роботу, про надання відпустки, табелів використання робочого часу, розрахунково-платіжної відомості тощо), типові форми якої затверджені наказом Державного комітету статистики України від 05.12.2008 №489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці» зі змінами.
Оскільки ОСОБА_1 до звільнення обіймала посаду в ГУ ДФС у Запорізькій області, відповідно, табелювання використання обліку робочого часу, нарахування та виплата заробітної плати позивача здійснювались саме ГУ ДФС у Запорізькій області.
Саме цей орган державної влади може надати розрахунок середньоденного заробітку та розрахункові листи позивача.
Державна податкова служба України не здійснює ведення обліку робочого часу та нарахування заробітної плати працівникам територіальних органів ДПС, тим паче працівникам податкової міліції ДФС, тому вимога про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати та одноразової грошової допомоги по день фактичного розрахунку, не може бути задоволена до ДПС.
Кабінет Міністрів України погодився з пропозицією Міністерства фінансів України щодо можливості забезпечення здійснення Державною податковою службою України покладених на неї постановою Кабінету Міністрів України від 6 березня 2019 року №227 «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України» функцій і повноважень Державної фіскальної служби України, що припиняється, з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Таким чином, постанова Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2018 року №1200 та розпорядження Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №682-р свідчать про компетенційне адміністративне (публічне) правонаступництво ДПС, тобто про перехід до ДПС функцій ДФС у сфері реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску.
Державна податкова служба є правонаступником майна, прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби у відповідних сферах діяльності.
Однак, вимоги позивача не стосуються публічно-владних функцій у сфері реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску чи інших функцій, що були передані ДПС відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2018 року №1200 та розпорядження Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №682-р.
Згідно з частиною п`ятою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
Відповідно до частин першої, п`ятої статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.
Державна фіскальна служба України згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань перебуває в стані припинення, але не є ліквідованою/припиненою.
На сьогодні функції з управління справами ДФС в процесі її реорганізації (припинення) здійснює комісія з реорганізації ДФС, утворена постановою Кабінету Міністрів України від 15 травня 2019 року № 395 «Питання Державної податкової служби».
Пунктом 3 та абзацом першим пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників» встановлено, що трудові книжки зберігаються на підприємствах, в установах і організаціях, у представництвах іноземних суб`єктів господарювання, а при звільненні працівника трудова книжка видається йому під розписку в журналі обліку.
Відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.
Спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 «Про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110, затверджена Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників (далі - Інструкція).
Відповідно до абзацу пертого пункту 2.4 розділу 2 Інструкції усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження)
Отже, змінити формулювання причини звільнення, надати відомості щодо трудової книжки чи грошових нарахувань, в тому числі щодо грошового атестату, з боку ДПС не є можливим, оскільки ОСОБА_1 ніколи не перебувала і не перебуває в трудових відносинах з ДПС, а тому виконання вимоги суду має покладатися на роботодаця, тобто Державну фіскальну службу України, що на сьогоднішній день не є ліквідованою/припиненою.
З огляду на викладене суд вважає, що належними відповідачами у даній справі є як Державна фіскальна служби України та Головне управління ДФС у Запорізькій області.
Щодо зміни формулювання причини звільнення позивача у наказі про звільнення, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
За приписами ст.235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
У разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов`язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. Якщо неправильне формулювання причини звільнення перешкоджало працевлаштуванню працівника, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу в порядку і на умовах, передбачених частиною другою цієї статті.
У разі наявності підстав для поновлення на роботі працівника, який був звільнений у зв`язку із здійсненим ним або його близькою особою повідомленням про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, та за його відмови від такого поновлення орган, який розглядає трудовий спір, приймає рішення про виплату йому грошової компенсації у розмірі шестимісячного середнього заробітку, а у випадку неможливості поновлення - у розмірі дворічного середнього заробітку.
У разі затримки видачі копії наказу (розпорядження) про звільнення з вини роботодавця працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.
При винесенні рішення про оформлення трудових відносин з працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу, у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації (крім випадків виконання робіт чи надання послуг за гіг-контрактом у порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні"), орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про нарахування та виплату такому працівникові заробітної плати у розмірі не нижче середньої заробітної плати за відповідним видом економічної діяльності у регіоні у відповідному періоді без урахування фактично виплаченої заробітної плати, про нарахування та сплату відповідно до законодавства податку на доходи фізичних осіб та суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за встановлений період роботи.
За відсутності підтверджень, що резидент Дія Сіті ввів фізичну особу в оману щодо правової природи гіг-контракту, вчиненого з нею згідно із Законом України "Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні", його укладення та/або виконання не може вважатися вступом у трудові відносини та/або виконанням роботи без укладення трудового договору (контракту).
Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Судом установлено, що позивачем було подано рапорт на звільнення від 23.05.2022 року із проханням звільнити її із займаної посади та податкової міліції ДФС України за п. 64 «а» (за віком) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів УРСР.

Відповідно до наказу від 20.06.2022 року № 15 «Про звільнення ОСОБА_1 » за підписом Голови комісії з реорганізації ДФС Володимира Якубівського, пунктом 1 даного наказу було передбачено звільните з посади та податкової міліції ГУ ДФС у Запорізькій області в запас Збройних Сил України за пунктом 64 підпунктом «а» Положення (через скорочення штатів), підполковника податкової міліції ОСОБА_1 .

Як передбачено пунктом 64 Положення № 114, особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік):

- у випадку передбаченому підпунктом «а», за віком - при досягненні віку, встановленого цим Положенням. Крім того, за віком можуть бути звільнені особи середнього начальницького складу, які мають вислугу 20 і більше років (у пільговому обчисленні), і яким до досягнення встановленого віку перебування на службі залишилося 3 роки і менше, а за їх бажанням при досягненні цього віку - незалежно від наявності вислуги років; і

- у випадку, передбаченому підпунктом «г». через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

В наказі про звільнення позивача міститься посилання на підставу звільнення, передбачену саме підпунктом «а» пункту 64 Положення № 114, проте в дужках зазначено інша підстава, яка передбачена підпунктом «г» пункту 64.

Таким чином, причина звільнення у наказі від 20.06.2022 року № 15 «Про звільнення ОСОБА_10 » сформульована невірно, що має важливе юридичне значення для позивача.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону Україну «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», особи з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції та на службі на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту Інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Згідно з підпунктом «б» частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "з" статті 1-2 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стансу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, Національній поліції, на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій .міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України.

Позивач має страховий стаж 25 років, з яких на дату звільнення не менше ніж 12 календарних років та 6 місяців становить служба в податковій міліції, що дає позивачу право на отримання пенсії за вислугу років.

Відповідно до пункту 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок № 58, записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності; з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджено Постановою правління Пенсійного фонду України від 22.11.2005р. № 27-1.

Пунктом 2.4 цієї Постанови визначено, що до заяви про призначення пенсії за вислугу років, крім документів, передбачених підпунктами 1-4 пункту 2.1 цього розділу, надаються також документи, що підтверджують стаж роботи, який дає право на призначення такого виду пенсії.

Згідно з підпунктом 2 пункту 2.1 Постанови, до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, як документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудові книжка.

Відтак трудова книжка з правильним формулюванням причини звільнення є документом, на підставі якого вирішується питання про призначення пенсії.

Отже, у даному випадку суд вважає, що формулювання причини звільнення згідно наказу від 20.06.2022 року №-15 «Про звільнення ОСОБА_1 » має бути змінено із зазначенням причиною звільнення «за пунктом 64 підпунктом «а» Положення (за віком)».

Тому, оскільки Державною фіскальною службою України було складено наказ від 20.06.2022 року №15 «Про звільнення ОСОБА_1 », то саме цим відповідачем допущені протиправні дії щодо неправильного формулювання причини звільнення ОСОБА_1 .

Тож, у даному випадку слід зобов`язати Державну фіскальну службу України () змінити формулювання причини звільнення ОСОБА_1 , зазначивши причину звільнення у наказі «за пунктом 64 підпунктом «а» Положення (за віком)».

Тому вимоги позивача про визнання дій протиправними Голови комісії з реорганізації Державної фіскальної служби України Якубівського Володимира Леонідовича щодо неправильного формулювання причини звільнення ОСОБА_1 та зобов`язання цього відповідача змінити формулювання причини звільнення ОСОБА_1 , зазначивши причину звільнення у наказі «за пунктом 64 підпунктом «а» Положення (за віком)» не підлягають до задоволення.

Щодо не нарахування та невиплати позивачу заробітної плати за період фактичного перебування на службі з 20.05.2022 року до 23.06.2022 року та одноразової грошової допомога.

На момент припинення повноважень ГУ ДФС у Запорізькій області Позивач перебувала у відпустці без збереження заробітної плати для догляду за дитиною, яка тривала з 19.11.2021 року по 19.05.2022 року.

Таким чином, 20.05.022 року було першим робочим днем після закінчення відпустки позивача.

Наказ про звільнення позивача було складено 20.06.2022 року, звільнено позивача 23.06.2022 року. Як наслідок, позивач фактично перебувала при виконанні службових та трудових обов`язків в період часу з 20.05.2022 року по 23.06.2022 року, тобто в період після закінчення відпустки і до дати звільнення з податкової міліції.

Відповідно до статті 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно з частиною 1 статті 94 Кодексу законів про працю України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Таким чином, позивач має право на отримання заробітної плати за період фактично перебування при виконанні службових обов`язків в ГУ ДФС у Запорізькій області з 20.05.2022 року по 23.06.2022 року. Проте відповідачем-2 безпідставно та в порушення вимог чинного законодавства заробітна плата позивачу не була виплачена.

Окрім того, відповідно до пункту 10 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб», військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції. Державної кримінально-виконавчої служби, особам начальницького складу Національного антикорупційного бюро, особам із спеціальними званнями Бюро економічної безпеки, які звільняються із служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Позивач була прийнята на службу в органи податкової міліції Державної податкової адміністрації України 20.10.2009 року. Тобто на дату звільнення-23.06.2022 року, визначену у наказі про звільнення від 20.06.2022 року, позивач мала вислугу більше 12 років, тому мала право на виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 12 повних календарних років служби.

Отже у даному випадку суд вважає, що дії Головного управління ДФС у Запорізькій області не нарахування та невиплати на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) заробітної плати за період з 20.05.2022 року по 23.06.2022 року, одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 12 повних календарних років служби є протиправними, тому у даному випадку слід зобов`язати Головне управління ДФС у Запорізькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) заробітну плату за період з 20.05.2022 року по 23.06.2022 року, одноразову грошову допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 12 повних календарних років.

При цьому, не підлягають до задоволення вимоги щодо визнання протиправною бездіяльності Головного управління ДПС у Запорізькій області () та Державної податкової служби України () щодо невиплати на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) заробітної плати за період з 20.05.2022 року по 20.06.2022 року, одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 13 повних календарних років служби, визнання протиправною бездіяльності Головного управління ДПС у Запорізькій області () та Державної податкової служби України () щодо невиплати на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) заробітної плати за період з 20.05.2022 року по 20.06.2022 року та одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби (за 13 календарних років служби) та стягнення з Головного управління ДПС у Запорізькій області () та Державної податкової служби України () солідарно на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) заробітну плату за період з 20.05.2022 року по 18.03.2023 року та одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби (за 13 календарних років служби) по день фактичного розрахунку з огляду на таке.

Так, як вже зазначено вище, позивач перебувала у трудових відносинах саме з ГУ ДФС у Запорізькій області, тому заявлені позовні вимоги до Головного управління ДПС у Запорізькій області () та до Державної податкової служби України не підлягають до задоволення.

При цьому, оскільки позивач була звільнена 23.06.2022 року, тому саме з 20.05.2022 року по 23.06.2022 року остання має право на отримання заробітної плати та 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 12 повних календарних років.

Тим паче, як вже зазначалось вище, 23.05.2022 року позивачем було складено та направлено рапорт Голові комісії з реорганізації ДФС України ОСОБА_3 , згідно з яким позивач просила звільнити її із займаної посади та податкової міліції ДФС за пунктом 64 підпунктом «а» (за віком) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року, у зв`язку із досягненням граничного віку перебування на службі у податковій міліції та наявності вислуги років для призначення пенсії, та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 12 повних календарних років служби в податковій міліції, згідно з пунктом 10 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992р. № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги», з 23.05.2022 року.

Інших рапортів щодо іншої дати звільнення позивачем на адресу ДФС України не надходило.

Тому вимоги позивача щодо зобов`язання відповідачів щодо нарахування та виплати заробітної плати за період з 20.05.2022 року по 20.06.2022 року, одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 13 повних календарних років служби, заробітної плати за період з 20.05.2022 року по 20.06.2022 року та одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби (за 13 календарних років служби) та стягнення заробітної плати за період з 20.05.2022 року по 18.03.2023 року та одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби (за 13 календарних років служби) по день фактичного розрахунку не підлягають до задоволення.

Щодо решти заявлених позовних вимог про визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Запорізькій області, Державної податкової служби України щодо невиплати на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки заробітної плати та одноразової грошової допомоги по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців; стягнення з Головного управління ДПС у Запорізькій області, Державної податкової служби України солідарно на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) середнього заробітку за весь час затримки заробітної плати та одноразової грошової допомоги по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців; визнання протиправною бездіяльності Головного управління ДПС у Запорізькій області та Державної податкової служби України щодо невиплати на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу з 20.06.2022 року по дату фактичного отримання трудової книжки та стягнення з Головного управління ДПС у Запорізькій області та Державної податкової служби України солідарно на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) середнього заробіток за весь час вимушеного прогулу з 20.06.2022 року по 18.03.2023 року, такі теж не підлягають до задоволення з огляду на таке.

Статтею 116 КЗпП України на підприємство, установу, організацію покладено обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. Невиконання цього обов`язку спричиняє наслідки, передбачені статтею 117 КЗпП України, якою передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

За змістом частини першої статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця перед колишнім працівником щодо своєчасного розрахунку при звільненні припиняється проведенням фактичного розрахунку, тобто, реальним виконанням цього обов`язку. І саме з цією обставиною пов`язаний період, протягом якого до роботодавця є можливим застосування відповідальності.

Аналіз статей 116, 117 КЗпП України, які передбачають обов`язок роботодавця перед колишнім працівником щодо своєчасного розрахунку при звільненні, а також те, що для встановлення початку перебігу строку звернення працівника до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні визначальними є такі юридично значимі обставини як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку, дають підстави для висновку, що в спірних правовідносинах зазначений строк звернення до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні навіть ще не розпочався, оскільки відсутній факт остаточного розрахунку з позивачем.

Перед усім такий висновок відповідає висновку Верховного Суду висловленому, зокрема, у справах №802/28/16-а (постанова від 20 червня 2018 року) та №823/761/17 (постанова від 25 липня 2019 року), № 440/2896/19 (постанова від 25 червня 2020 року).

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що такі вимоги є передчасними, оскільки фактично остаточний розрахунок при звільненні позивача з ним відповідач-2 не провів.

При цьому, як вже зазначено вище, інших рапортів щодо іншої дати звільнення позивачем на адресу ДФС України не надходило, тому вимоги щодо визнання протиправною бездіяльності відповідачів та зобов`язання відповідачів щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців не підлягають до задоволення.

Інші доводи представників сторін не є юридично значимими та не впливають на висновки суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 ст. 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з ч.1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно з ч. 2 ст.73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст.77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини та наведені у рішенні суду норми права, суд прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини третьої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, за подання даного позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 992,40 грн.

Таким чином, враховуючи те, що позов задоволено частково, на користь позивача необхідно стягнути сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 496,20 грн.(992,40:6=165,40; 165,40*3=496,20).

Тож, у даному випадку слід стягнути судовий збір у сумі 248,10 грн. за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Запорізькій області та слід стягнути судовий збір у сумі 248,10 грн. за рахунок бюджетних асигнувань ДФС України.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, суд звертає увагу, що відповідно до частин 1, 2 статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно із частинами 3-5 статті 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Водночас, відповідно до частин 7, 9 статті 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до частин 2, 3 статті 30 Закону України від 05.07.2012 за №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Системний аналіз наведених вище норм права дає підстави вважати, що на підтвердження понесення витрат на правову допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому, матеріали справи повинні містити докази на підтвердження виконаних об`ємів робіт, їх кількості та видів.

Для підтвердження понесених позивачем витрат на професійну допомогу адвоката надано такі документи: копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 20.11.2022 року (серія АЕ №1166614) відносно адвоката Прохорова Олександра Олександровича та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №2352 від 20.09.2011 року.

При вирішенні питання щодо розподілу витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд враховує те, що дана справа є справою незначної складності. Підготовка позовної заяви у даній справі не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи, адже, усі документи, необхідні для складання і подання до суду позовної заяви були у позивача в наявності, або ж могли бути ним безперешкодно отримані, а предмет спору в даній справі не є складним та не потребував вивчення великого обсягу фактичних даних.

Суд відмічає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 за №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 за №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини щодо присудження судових витрат на підставі статті 41 Конвенції, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України від 23.01.2014, заява №19336/04, пункт 268). У рішенні Європейського суду з прав людини від 28.11.2002 у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи, а також враховуючи предмет спору, значення справи для сторін та конкретні обставини справи, суті виконаних послуг, суд вважає, що сума, заявлена до відшкодування у розмірі 10 000,00 грн є неспівмірною із складністю цієї справи та надмірною з фактичним обсягом наданих адвокатом послуг та затраченим часом на надання таких послуг.

Отже, беручи до уваги принцип співмірності, напрацьовану правову позицію щодо аналогічних відносин, а також виходячи із критеріїв, визначених частинами 3, 5 статті 134, частиною 9 статті 139 КАС України, суд вважає, що співмірними і обґрунтованими є витрати на правову допомогу у розмірі 1000,00 грн.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу в сумі 500 грн. підлягають стягненню з Головного управління ДФС у Запорізькій області за рахунок бюджетних асигнувань, та в сумі 500 грн. підлягають стягненню з Державної фіскальної служби України за рахунок бюджетних асигнувань.

Частиною 2 статті 193 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Положеннями частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Враховуючи те, що розгляд справи по суті розпочато з 14.06.2023 року в порядку письмового провадження та враховуючи положення статті 193 Кодексу адміністративного судочинства України, якою передбачено розгляд справи по суті протягом тридцяти днів, датою ухвалення судового рішення 19 червня 2023 року.

З урахуванням викладеного справа розглянута 19 червня 2023 року.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 72, 77, 139, 242-243, 245-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до відповідача-1: Державної податкової служби України, відповідача-2: Головного управління ДПС у Запорізькій області, відповідача-3: Голови комісії з реорганізації Державної фіскальної служби України директору Департаменту фінансово - економічного планування, аналізу та майнових відносин Міністерства фінансів України Якубівського Володимира Леонідовича, відповідача-4: Державної фіскальної служби України, відповідача-5: Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання дій та бездіяльності протиправною, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати та одноразової грошової допомоги по день фактичного розрахунку, зобов`язання змінити формулювання причини звільнення задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Державної фіскальної служби України () щодо неправильного формулювання причини звільнення ОСОБА_1 у наказі від 20.06.2022 року №15 «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Зобов`язати Державну фіскальну службу України () змінити формулювання причини звільнення ОСОБА_1 , зазначивши причину звільнення у наказі від 20.06.2022 року №15 «Про звільнення ОСОБА_1 » «за пунктом 64 підпунктом «а» Положення (за віком)».

Визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Запорізькій області щодо не нарахування та невиплати на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) заробітної плати за період з 20.05.2022 року по 23.06.2022 року, одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 12 повних календарних років.

Зобов`язати Головне управління ДФС у Запорізькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) заробітну плату за період з 20.05.2022 року по 23.06.2022 року, одноразову грошову допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 12 повних календарних років.

У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 248,10 грн. (двісті сорок вісім гривень 10 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України ().

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 248,10 грн. (двісті сорок вісім гривень 10 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області ().

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 500 грн. (п`ятсот гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України ().

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 500 грн. (п`ятсот гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області ().

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 19.06.2023 року.

Суддя С. В. Прудник