Справа № 387/716/23
Суддя: Майстер І. П.
Дата ухвалення: 2023-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 387/716/23
Номер провадження по справі 2-а/387/13/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2023 року смт Добровеличківка

Добровеличківський районний суд, Кіровоградської області, в складі:

головуючого судді Майстер І. П.

за участю секретаря судового засідання Колісніченко С.В.

розглянувши в письмовому провадженні в залі судових засідань Добровеличківського районного суду Кіровоградської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач11 квітня 2023 року звернувся до Добровеличківського районного суду Кіровоградської області з позовною заявою до відповідача про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

В позові зазначив, що 02 квітня 2023 року поліцейський СРПП ВП №2 смтДобровеличківка Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області Лаганяк М.В. виніс постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії БАД №161477 відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.126, ст.126 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 3400,00 грн. Вважає, що вказана постанова є протиправною, тому звернувся до суду з цим позовом.

Позивач надав до суду заяву згідно з якою просить проводити судове засідання без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день час та місце судового розгляду повідомлений належним чином про причини неявки суд не повідомляв. Також від відповідача надійшов відзив, в якому зазначає, що вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності поліцейський оцінив всі обставини справи установлюючи під час розгляду справи, докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Тому відповідач вважає, що стягнення застосоване без порушення в межах санкції ч.ч.1,2 ст.126 КУПАП, за якою позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності, постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушенняз дотриманням правил чинного законодавства. Отже відповідач просить відмовити в задоволені позовних вимог.

На підставі ст. 262 КАС України, розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі здійснення розгляду справи за відсутності учасників, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши наявні докази, перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив такі обставини справи.

Судом з`ясовано, що постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 161477 від 02.04.2023 поліцейський СР ПП ВП №2 (смт Добровеличківка) Новоукраїнського РВП ГУНП у Кіровоградській області Лаганяк М.В. притягнув до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 126 КпАП України та наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3400,00 гривень. Зі змісту постанови ОСОБА_1 02.04.2023 о 12 годині 25 хвилин в смт Добровеличківка по вулиці Центральна , 36, керував транспортним засобом д/н НОМЕР_1 та здійснив зупинку ближче ніж 10 метрів до перехрестя, та під час перевірки не мав права керування ТЗ та не пред`явив свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив п.2.1а та 2.1б ПДР України ( а.с.8).

Частиною 1 статті 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч. 1 ст. 126 КпАП України передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 КпАП України передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Згідно з п.1 ст. 247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до положень ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На необхідність справедливого розгляду справ звертає увагу і ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Водночас у матеріалах справи відсутні докази, передбачені ст. 72 КАС України та ст. 251 КУпАП, на підтвердження правомірності постанови поліцейського про накладення адміністративного стягнення на позивача, адже жодного належного доказу не додано ні до постанови про накладення адміністративного стягнення, ні до відзиву, при цьому позивач категорично заперечує факт вчинення ним адміністративного правопорушення, яке йому інкриміновано.

Суд звертає увагу, що згідно з вимогами ст. 283 КпАП України постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу .

Однак у оскаржуваній постанові, в порушення ст. 283 КпАП України, не зазначено транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак).

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 і 284 КпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Разом з тим, з аналізу положень ст. 252 КпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Посилання на належні та конкретні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено статтею 251 КпАП України, повинні міститися саме в постанові про адміністративне правопорушення, в графі "до постанови додається" зазначено відео.

Однак, всупереч даним вимогам, суб`єктом владних повноважень жодного доказу в обґрунтування законності винесеної ним постанови та накладення на ОСОБА_1 штрафу, передбаченого санкціями ч.ч. 1, 2 ст. 126 КпАП України не долучено до матеріалів справи.

Статтею 280 КпАП України передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Суд звертає увагу, що саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом його вчинення, а постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки така по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує його фіксування.

Верховний Суд у постановах від 13.02.2020 по справі №524/9716/16-а, від 05.03.2020 по справі №607/7987/17 дійшов висновку, що ч.3 ст.283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. У разі відсутності у постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно вимог статті 70 КАС України(у редакції, чинній на час ухвалення судами попередніх інстанцій рішень у цій справі), не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Разом з тим, у оспорюваній постанові не зазначено технічний засіб, яким здійснено фото- або відеофіксацію правопорушень, які ставляться у вину позивачу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи зазначені законодавчі положення, суду не надано доказів, що працівник поліції під час зупинки транспортного засобу, діяв з дотриманням вимог діючого законодавства, а також не доведено факт вчинення відображених в оскаржуваній постанові порушень .

Стаття 62 Конституції України передбачає, що вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 293 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і може прийняти рішення про скасування постанови і закриття справи.

Крім того, суд звертає увагу, що згідно п. 9 розділу ІV Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства Внутрішніх Справ України від 06 листопада 2015 року № 1376(далі Інструкція) визначено, бланк постанови у справі про адміністративне правопорушення заповнюється розбірливим почерком.

Однак у оскаржуваній постанові суть адміністративного правопорушення заповнено не розбірливим почерком.

Дослідивши та оцінивши здобуті докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення, а постанову серії БАД № 161477 від 02.04.2023, необхідно скасувати та провадження в адміністративній справі закрити, так як суду не доведено складу та події вчинення адміністративних правопорушень ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, ст.ст. 126, 245, 247, 251, 268, 279, 280, 284, 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 160, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення за ч. 1, 2 ст. 126 КпАП України у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №161477 від 02.04.2023 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1, 2 ст. 126 КпАП України - закрити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області, вулиця Віктора Чміленка, 41, місто Кропивницький, .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення .

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя

Добровеличківського районного суду

Кіровоградської області Майстер І. П.