Справа № 140/5951/23
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2023-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2023 року ЛуцькСправа № 140/5951/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Костюкевича С.Ф.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Державної фіскальної служби України, де просить суд стягнути з Державної фіскальної служби України оплату вимушеного прогулу при затримці виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 13.05.2022 у справі № 140/9213/21 про поновлення на роботі за період з 26.11.2022 по день прийняття рішення у даній справі, виходячи з 557,89 грн за кожен робочий день затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішення Волинського окружного адміністративного суду від 13.05.2022 у справі № 140/9213/21 про поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Міндоходів залишається невиконаним, а тому у позивача наявні правові підстави для застосування статті 236 КЗпП України, а саме: оплати вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення його на роботі в розмірі 557,89 грн за кожен день невиконання згадуваного рішення.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 11.04.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач відзив на позов не подав, хоча копія ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у адміністративній справі була надіслана відповідачу рекомендованою кореспонденцією за адресою місця реєстрації, зазначеної у Витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно із частиною шостою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відтак справу вирішено на підставі наявних у ній матеріалів.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 13.05.2022 у справі № 140/9213/21, яке залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.01.2023, за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Державної митної служби України, Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби, Департаменту податкових та митних експертиз ДФС про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визнання протиправною бездіяльності та стягнення моральної шкоди позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано наказ Державної фіскальної служби України від 30 липня 2021 року № 1138-о «Про звільнення ОСОБА_1 »; поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Міндоходів з 02 серпня 2021 року; стягнуто з Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 110462 гривні 22 копійки (сто десять тисяч чотириста шістдесят дві гривні двадцять дві копійки); стягнуто з Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5000 гривень 00 копійок (п`ять тисяч гривень нуль копійок).

Позивача не поновлено на вищевказаній посаді, тобто рішення в даній частині невиконане, а тому позивач звернувся до суду про стягнення оплати вимушеного прогулу при затримці виконання рішення суду.

При вирішенні даного спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина перша статті 129-1 Конституції України передбачає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Пунктом 3 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Також частиною сьомою статті 235 КЗпП України встановлено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Відповідно до статті 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Добровільне виконання рішення суду боржником є його законодавчо встановленим обов`язком, який не є похідним від дій особи (подання заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження), яку поновлено на роботі.

Отже, законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок полягає у тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде це рішення суду оскаржуватися, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів особи, що звернулася за захистом цього права.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника вважається виконаним, коли власником або уповноваженим ним органом видано наказ (розпорядження) про допуск до роботи і фактично допущено до роботи такого працівника.

При цьому, працівник повинен бути обізнаним про наявність наказу про його поновлення на роботі і йому повинно бути фактично забезпечено доступ до роботи і можливості виконання своїх обов`язків.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 22.04.2021 у справі № 813/1271/18 стосовно працівника митного органу, яка може бути застосована і у спірних правовідносинах.

Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого застосовується судом як джерело права відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України та Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини, неодноразово звертав увагу на те, що право, передбачене частиною першою статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла остаточному та обов`язковому судовому рішенню залишатися без дії на шкоду однієї зі сторін (рішення ЄСПЛ від 19 березня 1997 року у справі Hornsby v. Greece (Хорнсбі проти Греції), п.40), рішення ЄСПЛ від 20 липня 2004 року у справі Shmalko v. Ukraine (Шмалько проти України), п. 43).

Положення статті 236 КЗпП України встановлює відповідальність роботодавця у вигляді стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі працівника з метою компенсації йому втрат від неотримання заробітної плати чи неможливості працевлаштуватись.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 13.05.2022 у справі № 140/9213/21 поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Міндоходів з 02.08.2021 та стягнуто на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 110 462,22 грн.

У той же час, на виконання судового рішення в частині поновлення позивача на роботі, не виконано.

Позивач у позовних вимогах встановив період, упродовж якого вважає що відповідач неправомірно не виконав судове рішення та не поновив його на посаді, а відповідно має право на середній заробіток відповідно до вимог статті 236 КЗпП України.

Суд зауважує, що середній заробіток за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання якої виникло у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Тобто, відсутність кінцевої дати періоду, упродовж якого відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо виконання судового рішення про поновлення особи на публічній службі, не є підставою для уникнення відповідальності та відмови у задоволенні вимоги про стягнення відповідної компенсації.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 20 жовтня 2022 року у справі № 280/5734/21.

Отже, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову про стягнення на користь позивача середнього заробітку за час затримки виконання рішення з 13.05.2022 по день вирішення справи в даній справі 19.06.2023 включно.

Згідно розрахунку кількість робочих днів за цей період складає 403.

Середньоденний заробіток позивача складає 557,89 грн, що сторонами не оспорюється.

Отже, загальний розмір середнього заробітку за час затримки виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 13.05.2022 складає 224 829,67 грн (557,89 грн х 403дні).

Таким чином на користь ОСОБА_1 з Державної фіскальної служби України, в особі комісії з реорганізації, слід стягнути 224 829,67 грн.

Аналогічна позиція щодо необхідності стягнення оплати вимушеного прогулу при затримці виконання рішення суду викладена у постанові Першого апеляційного адміністративного суду від 05.07.2022 у справі № 200/8018/21.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Відповідно до вимог статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тому позовні вимоги слід задовольнити повністю.

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду з 26.11.2022 по день вирішення справи в даній справі 19.06.2023 включно у сумі 224 829 (двісті двадцять чотири тисячі вісімсот двадцять дев`ять) гривень 67 копійок, без урахування обов`язкових платежів та зборів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: Державна фіскальна служба України (04053; м. Київ, Львівська площа, 8; ).

Суддя С.Ф. Костюкевич