Справа № 420/14095/23
Суддя: Марин П.П.
Дата ухвалення: 2023-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

19 червня 2023 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марина П.П., розглянувши у порядку письмового провадження заяву представника позивача про забезпечення позову у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача військова частина НОМЕР_2 про визнання незаконним та скасування наказу в частині

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача військова частина НОМЕР_2 , в якому позивач просить:

визнати незаконним та скасувати наказ від 04.05.2023 року №543 про результати проведення службового розслідування за фактом викрадення БМП-2 №Х06ЖТ6565, стройовий №358, за підписом командира військової частини НОМЕР_1 (із основної діяльності) в частині що стосується прав та обов`язків ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , Місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), а саме пункт 4, 5, 6, 8.

Ухвалою суду від 19.06.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Представником позивача подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії абзацу 2 пункту 6 наказу від 04.05.2023 року № 543 «Про результати проведення службового розслідування за фактом викрадення БМП-2 №Х06ЖТ6565, стройовий №358», за підписом командира військової частини НОМЕР_1 (із основної діяльності).

В обґрунтування поданої заяви представник позивача зазначає, що позивача визнали винним у втраті БМП-2 та відповідно до наказу визначено утримувати з заступника командира батальйону з озброєння військової частини НОМЕР_2 майора ОСОБА_1 відповідно до положень Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівнених до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 №160-ІХ завдану шкоду державі з місячного грошового забезпечення у сумі 2 133 573, 33 (два мільйона сто тридцять три тисячі п`ятсот сімдесят три) гривні 13 копійок. Не погоджуючись з вказаним наказом ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання його незаконним та скасування в частині що стосується безпосередньо Позивача.

Зважаючи на той факт, що ОСОБА_1 проходить військову службу за контрактом, то грошове забезпечення військовослужбовця є його єдиним джерелом доходу. При цьому, ОСОБА_1 є батьком двох неповнолітніх дітей:

ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 )

ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 )

Окрім того на його утриманні перебувають батьки, які є пенсіонерами:

Мати - ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 )

Батько - ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 )

Факт утримання грошових коштів в рахунок грошового забезпечення з огляду на розмір суми тривалого такого утримання позбавить позивача на нормальне забезпечення а також можливості у період воєнного стану надання допомоги батькам пенсіонерам, а також утримання неповнолітніх дітей.

Представник позивача зазначає, що у випадку початку утримання грошових коштів із грошового забезпечення ОСОБА_1 невідомо коли та й взагалі чи відбудеться факт повернення таких грошових коштів. Зважаючи на незаконність, на переконання представника позивача, оскаржуваного наказу та відсутності винних дій заступника командира з озброєння, враховуючи факт того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Дослідивши матеріали справи та зміст заяви про забезпечення позову, суд встановив наступне.

Відповідно до ч.1 ст.150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною 2 ст.150 КАС України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно ч.1 ст.151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до з ч.2 ст.151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Частиною 1 статті 153 встанволено, що заява про забезпечення позову подається:

1) до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом;

2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом;

3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Суд також зазначає, що забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав вважати, що рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень є очевидно протиправними. Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Отже, заява про забезпечення позову подається на будь-якій стадії розгляду справи.

Суд також наголошує, що відповідно до приписів чинного законодавства, у випадку звернення з вимогою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із такою вимогою. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Згідно із ч.2 ст.151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

Так, позивач в заяві про забезпечення позову наполягає на тому, що не вжиття заходів забезпечення позову призведе до негативних наслідків для позивача, оскільки у випадку початку утримання грошових коштів із грошового забезпечення ОСОБА_1 невідомо коли та й взагалі чи відбудеться факт повернення таких грошових коштів. При цьому, наразі триває повномасштабна війна, в країні економічна криза, ріст інфляції, що «боляче» відображається на фінансовому стані населення України. Майор ОСОБА_1 з перших днів воєнного стану боронить нашу державу в лавах Збройних сил України. При цьому є єдиним годувальником в сім`ї.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії абзацу 2 пункту 6 наказу від 04.05.2023 року № 543 «Про результати проведення службового розслідування за фактом викрадення БМП-2 №Х06ЖТ6565, стройовий №358», може істотно ускладнити поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Обираючи захід забезпечення позову суд керується критерієм співмірності щодо співвідношення негативних наслідків від вжиття такого заходу з тими негативними наслідками, які можуть настати в результати невжиття цих заходів.

Тому, враховуючи співмірність вимог заяви про забезпечення позову із обставинами справи, суд приходить до висновку, що невжиття заходів забезпечення адміністративного позову в даному випадку може мати наслідком заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника.

У свою чергу, вжиття судом заходів забезпечення позову не порушить прав та законних інтересів відповідачів чи інших осіб.

Крім того, у разі невжиття заходів забезпечення позову можливе настання негативних наслідків, для виправлення яких позивачу буде необхідно докласти значних зусиль.

При цьому, обраний заявником спосіб забезпечення адміністративного позову відповідає його предмету та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища позивача до ухвалення остаточного рішення у справі.

При цьому, суд також враховуючи ситуацію, яка на даний час склалась в країні в усіх сфері внаслідок тривалої збройної агресії рф проти України, та зважаючи на зусилля громадян України та інших осіб, які докладаються задля збереження, в даному випадку, країни, її незалежності та цілісності, захисту населення, зокрема позивачем, як військовослужбовцем, який боронить державу з 2015 року, дійшов висновку що наведені представником позивача обставини дійсно впливають на здійснення ефективного способу захисту порушеного права, який, насамперед, спрямований на поновлення такого права, і лише у разі неможливості такого поновлення - гарантування особі можливості отримання нею відповідного відшкодування.

Отже, з урахуванням наведених обставин, суд вважає що наявні підстави для часткового задоволення заяви позивача про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.150, 151, 168, 243, 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача про забезпечення позову у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача військова частина НОМЕР_2 про визнання незаконним та скасування наказу в частині задовольнити.

Зупинити дію абзацу 2 пункту 6 наказу від 04.05.2023 року № 543 «Про результати проведення службового розслідування за фактом викрадення БМП-2 №Х06ЖТ6565, стройовий №358», за підписом командира військової частини НОМЕР_1 (із основної діяльності). - до набрання законної сили судовим рішенням у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача військова частина НОМЕР_2 про визнання незаконним та скасування наказу в частині.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, встановленому ст.256 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.ст.293, 295 КАС України.

Суддя П.П. Марин