Справа № 380/6155/23
Суддя: Кисильова Ольга Йосипівна
Дата ухвалення: 2023-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/6155/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Кисильової О.Й.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду у Львівській області (далі відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду у Вінницькій області (далі відповідач-2), у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача-2 від 16.03.2023 №09 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до пункту "з" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення";

- зобов`язати відповідача-1 призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. "з" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції відповідно до рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020, починаючи з дати звернення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.03.2023 позивач звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі п. "з" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Рішенням від 16.03.2023 № 09 Головне управління ПФУ у Вінницькій області відмовило позивачці у призначенні пенсії, зазначивши, що право на призначення відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкові пенсійне страхування" пенсії за віком мають водії міського пасажирського транспорту після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років. ОСОБА_1 не досягла 55 річного віку (відсутність пенсійного віку).

Позивач вважає незаконним рішення відповідача-2 від 16.03.2023 № 09 та таким, що порушує її права на пенсійне забезпечення, а тому звернулася до суду та просить позов задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві.

Ухвалою від 03.04.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

17.04.2023 Головне управління ПФУ у Львівській області надіслало до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог. Стверджує, що згідно з документами, поданими ОСОБА_1 до пенсійного органу для призначення пенсії, пільговий стаж позивачки складає 31 рік 6 місяців. До страхового та пільгового стажу ОСОБА_1 зараховані всі періоди. Однак, у зв`язку з відсутністю пенсійного віку, визначеного п. 8 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії. Відповідач-1 наголошує, що станом на сьогодні стаття 114 Закону № 1058-ІV є чинною, неконституційною не визнана, а відтак підлягає застосуванню під час призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Ураховуючи наведену норму та подані ОСОБА_1 документи, позивач матиме право на пенсію за віком на пільгових умовах після досягнення 55-річного віку, тобто з 16.10.2024. Із наведених підстав, просить відмовити у задоволенні позову.

21.04.2023 Головне управління ПФУ у Вінницькій області надіслало до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позову, обгрунтовуючи тим, що позивач за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах звернулася до відповідача-2 10.03.2023. Згідно з паспортними даними ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто на день звернення до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії їй виповнилося 53 роки. Згідно з документами, доданими до заяви про призначення пенсії від 10.03.2023 та даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, страховий стаж позивачки становить 34 роки 11 місяців, у тому числі пільговий стаж роботи становить 31 рік 6 місяців 8 днів. Оскільки позивач не досягла віку, встановленого статтею 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (55 років) то підстави для призначення пенсії за віком на пільгових на даний час відсутні.

Також відповідач-2 у відзиві зазначає, що норми статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є чинними та неконституційними не визнані, а тому відповідач-2, прийнявши спірне рішення, діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відтак, проаналізувавши подані позивачем до заяви документи, в Управління відсутні підстави для призначення пенсії із зниженням пенсійного віку, оскільки на момент звернення позивач не досягла встановленого віку - 55 років, що передбачено п. 8 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Із наведених підстав, просить відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_1 та довідки про підтвердження наявного трудового стажу від 02.03.2023 № 55 працювала водієм міського пасажирського транспорту - трамвая повний робочий день на ЛКП "Львівелектротранс" у період з 07.03.1991 по 16.04.1992 та з 01.10.1992 по 03.03.2023.

10.03.2023 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління ПФУ у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 на підставі пункту "б" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", додавши до заяви відповідні документи.

За принципом екстериторіальності структурним підрозділом для прийняття рішення за результатами поданої ОСОБА_1 заяви визначене Головне управління ПФУ у Вінницькій області

16.03.2023 Головне управління ПФУ у Вінницькій області прийняло рішення №09 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкові пенсійне страхування" у зв`язку із відсутністю пенсійного віку (не досягнення 55 років).

Згідно із рішенням від 16.03.2023 № 09 страховий стаж ОСОБА_1 становить 34 роки 11 місяців, пільговий - 31 рік 6 місяців 8 днів.

Вважаючи рішення від 16.03.2023 № 09 незаконним, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку доводам позивача про незаконність оспорюваного рішення, суд враховує таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Пунктом 2 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-ІV визначено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Відповідно до ст. 1 Закону № 1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Пунктом 8 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV встановлено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається водіям міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятим у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу:

для чоловіків - не менше 30 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців;

для жінок - не менше 25 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацами другим - третім цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту і абзацами третім - тринадцятим пункту 2 частини другої цієї статті, страхового стажу, встановленого абзацами п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 2 частини другої цієї статті.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними віку, встановленого абзацами третім - тринадцятим пункту 2 частини другої цієї статті.

Преамбулою Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі-Закон № 1788-ХІІ) визначено, що цей Закон відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій. Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих.

Відповідно до ст. 1 Закону № 1788-ХІІ громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно із пунктом "з" ч. 1 ст. 13 Закону № 1788-ХІІ (зі змінами, внесеними Законом від 02.03.2015 № 213-VIII) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, водії міського пасажирського транспорту (автобусів,

тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків не менше 30 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців; для жінок не менше 25 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років.

Натомість пунктом "з" ч. 1 ст. 13 Закону № 1788-ХІІ (у редакції, чинній до внесення змін Законом від 02.03.2015 № 213-VIII), було передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв: чоловіки - після досягнення 55років і при стажі роботи 25 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи 20

років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років.

Таким чином, до внесення Законом від 02.03.2015 № 213-VIII змін до п. "з" ч. 1 ст. 13 Закону № 1788-ХІІ, тобто до березня 2015 року, право на пільгову пенсію мали водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) зокрема, жінки після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Конституційний Суд України 23.01.2020 за результатами розгляду справи № 1-5/2018(746/15) прийняв рішення № 1-р/2020, яким:

"… - визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII;

- стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;

- застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, зокрема:

"На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

з) водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи 25 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи 20 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років.

Працівникам інших виробництв, професій та посад дострокові пенсії залежно від умов праці (але не раніш як після досягнення 55 років чоловіками і 50 років жінками) можуть встановлюватися за результатами атестації робочих місць за рахунок коштів підприємств та організацій, призначених на оплату праці, які перераховуються до Пенсійного фонду України на виплату пенсій до досягнення працівником пенсійного віку, передбаченого статтею 12 цього Закону […]".

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

При вирішенні питання про застосовність до спірних правовідносин положень Закону №1058-IV чи Закону № 1788-XII, суд враховує такі правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 03.11.2021 за результатами перегляду зразкового рішення №360/3611/20 від 21.04.2021:

" […] Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнані неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно Конституційний Суд України встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

У зв`язку із цим, на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зокрема, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених у рішенні КСУ).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік для жінок у 50 років, тоді як другий - у 55 років.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду доходить висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі "Щокін проти України").

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи. Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV…".

Вирішуючи даний спір, суд враховує висновки Конституційного суду України, викладені у рішенні від 23.01.2020 № 1-р/2020 про те, що застосуванню підлягає стаття 13 Закону №1788-XII у редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: водіїв міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв). Також Конституційний Суд України у рішенні від 23.01.2020 № 1-р/2020 зазначив, що стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII, якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать частині першій статті 8 Конституції України, тобто порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

Як встановлено судом, на день звернення ОСОБА_1 до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії 10.03.2023 позивач мала повних 53 роки, страховий стаж складав 34 роки 11 місяці, з яких пільговий стаж - 31 рік 6 місяців.

Відповідачі дану обставину не оспорюють.

Отже, станом на дату звернення із заявою про призначення пенсії ОСОБА_1 досягла, визначеного пунктом "з" ч. 1 ст. 13 Закону № 1788-XII пенсійного віку при наявності необхідного страхового та пільгового стажу.

За таких обставин, суд дійшов висновку про визнання протиправним та скасування рішення відповідача-2 від 16.03.2023 № 09 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

З огляду на наведене вище, суд вважає, що позивач має право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту "з" ч. 1 ст. 13 Закону № 1788-XII з дати звернення із заявою про призначення пенсії, як це встановлено частиною 1 статті 45 Закону № 1058-IV.

Суд відмічає, що доводи відповідача-2 стосуються відсутності у позивача віку, необхідного для призначення пенсії за вислугу років на пільгових умовах, проте такі, на переконання суду, є помилковими, оскільки обчислення віку без урахування рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 призведе до несправедливого та невиправданого обмеження права позивача на соціальний захист.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

При вирішенні спорів щодо правомірності рішень, дій пенсійного органу як суб`єкта владних повноважень, необхідно враховувати, що відповідно до вимог ст. 77 КАС України обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень.

Відповідач-2 належними та допустимими доказами не довів правомірності свого рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії.

Відтак, порушене право позивача належить захистити шляхом зобов`язання відповідача-1 призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "з" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ з дня подання заяви про призначення пенсії 10.03.2023, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020.

З огляду на викладене вище, суд задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат суд здійснює за правилами ч. 1 ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 13, 14, 72-76, 139, 241-246, 250, 262 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 16.03.2023 № 09 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, буд. 10, м. Львів, 79016; ) призначити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_2 ) пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "з" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ з дня подання заяви про призначення пенсії 10.03.2023, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, буд. 10, м. Львів, 79016, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Кисильова О.Й.