Справа № 400/8626/21
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2023-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
---------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2023 р.м. ОдесаСправа № 400/8626/21

Перша інстанція: суддя Устинов І. А.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Домусчі С.Д.

суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до державної установи «Снігурівська виправна колонія (№5)» про визнання бездіяльності протиправною, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

21.09.2021 засобами поштового зв`язку позивач - ОСОБА_1 звернулась до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до державної установи «Снігурівська виправна колонія (№5)», в якому просила суд:

- визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо призначення її на посаду молодшого інспектора відділу охорони в державній установі «Снігурівська виправна колонія (№5)»;

- стягнути з відповідача заробітку плату за період вимушеного прогулу в розмірі 19092,66 грн., з яких 6898,14 грн втраченого заробітку та 12184,52 недоотриманої заробітної плати.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що вона з серпня 2001 року працювала в ДУ «Снігурівська виправна колонія (№5)» на посадах фармацевта, медичної сестри відділення, з 06.12.2012 проходила службу у відповідача в органах кримінально-виконавчої служби, але наказом відповідача №227/ОС від 14.08.2018, у зв`язку із скороченням штатів була звільнена, з посади фельдшера Державної установи «Снігурівська виправна колонія (№5) спеціалізованої туберкульозної лікарні».

Позивач також зазначала, що постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.05.2019 у справі №1440/2057/18 був частково задоволений її позов до ДУ «Снігурівська виправна колонія (№5)», скасований п. 2 наказу №227/ОС від 14.08.2018 про звільнення та зобов`язано ДУ «Снігурівська виправна колонія (№5)» розглянути питання призначення позивача на посаду молодшого інспектора відділу охорони, з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

Натомість постанова апеляційного суду від 28.05.2019 тривалий час не виконувалась, внаслідок чого позивач була змушена подати виконавчий лист на примусове виконання, та лише наказом ДУ «Снігурівська виправна колонія (№5)» від 25.02.2021 №44/ОС був скасований п. 2 наказу №227/ОС від 14.08.2018; призначено позивача молодшим інспектором відділу охорони ДУ «Снігурівська виправна колонія (№5)» з 05.03.2021; взято до відома, що позивачу присвоєне спеціальне звання старший сержант внутрішньої служби, встановлено стаж для виплати надбавки за вислугу років станом на 05.03.2021 - вісім років.

За вказаних обставин, позивач вважала, що незаконність її звільнення та неправомірна відмова у переведені на іншу посаду, які встановлені постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.05.2019 у справі №1440/2057/18, приписи ст. ст. 235, 236 КЗпП України, п. 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою КМУ №114 від 29.07.1991, ст. ст. 116, 1172 Цивільного кодексу України, а також враховуючи, при розгляді справи №1440/2057/18 не були вирішені по суті позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, свідчать про наявність у відповідача обов`язку відшкодувати спричинену матеріальну шкоду у вигляді не сплаченої заробітної плати за період вимушеного прогулу до працевлаштування (з 14.08.2018 до 09.09.2018) та різниці у заробітній платі за тимчасовим місцем роботи в «Центрі охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» по день призначення на посаду відповідачем, згідно із постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.05.2019 у справі №1440/2057/18.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2022 року, ухваленим в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження, відмовлено у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи та матеріалами справи, оскільки відповідач тривалий час ухилявся від виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.05.2019 у справі №1440/2057/18. Саме через таку протиправну бездіяльність відповідача утворилась заборгованість по виплаті грошового забезпечення в сумі 19092,66 грн, що на думку апелянта, не було спростовано судом першої інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу державна установа «Снігурівська виправна колонія (№5)» зазначила, що апелянт була призначена на посаду молодшого інспектора відділу охорони державної установи «Снігурівська виправна колонія (№5)» на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.05.2019 у справі №1440/2057/18, якою вона не була поновлена на посаді та якою було відмовлено стягнені середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Інші доводи відзиву на апеляційну скаргу узгоджуються із висновками суду першої інстанції. За вказаних обставин відповідач просить відмовити у задоволені апеляційної скарги, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що наказом державної установи «Снігурівська виправна колонія (№5)» спеціалізована туберкульозна лікарня» від 14.08.2018 № 227/ОС ОСОБА_1 була звільнена зі служби в ДКВС України за п. 7 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» ( у зв`язку зі скороченням штатів) (а.с. 8). Не погодившись з таким рішенням ОСОБА_1 оскаржила його до суду.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 07.03.2019 по справи №1440/2057/18 було відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування п. 2 наказу державної установи «Снігурівська виправна колонія (№ 5) - спеціалізована туберкульозна лікарня» від 14.08.2018 № 227/ОС про її звільнення, стягнення з установи на її користь середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу з 15.08.2018р. по день фактичного поновлення на роботі.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.05.2019 по справі №1440/2057/18 частково задоволена апеляційна скарга ОСОБА_1 , скасоване рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 07.03.20219 по справи №1440/2057/18, та ухвалена нова постанова, якою частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 .

Так постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.05.2019 у справі №1440/2057/18:

- визнаний протиправним та скасований пункт 2 Наказу Начальника Державної установи «Снігурівська виправна колонія (№5)-спеціалізована туберкульозна лікарня» від 14.08.2018 № 227/ОС про звільнення ОСОБА_1 ;

- зобов`язано державну установу "Снігурівська виправна колонія (№ 5)" розглянути питання призначення ОСОБА_1 на посаду молодшого інспектора відділу охорони, з урахуванням правової оцінки, наданої судом;

- в решті позову відмовлено.

Апеляційний суд зазначає, що за змістом постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.05.2019 у справі №1440/2057/18 (а.с. 9-12), решта позову, у задоволені якої відмовлено, стосується позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 15.08.2018 по день фактичного поновлення на роботі.

При цьому, відмовляючи у задоволені позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 15.08.2018 по день фактичного поновлення на роботі, суд апеляційної інстанції у справі №1440/2057/18 виходив з того, що належним та ефективним захистом прав позивача, є саме зобов`язання відповідача розглянути питання призначення ОСОБА_1 на посаді молодшого інспектора відділу охорони в державній установі "Снігурівська виправна колонія (№ 5)", з урахуванням правової оцінки, наданої судом, у зв`язку із чим відсутній факт поновлення позивача на попередній роботі (посаді), а тому підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 15.08.2018 по день фактичного поновлення на роботі відсутні.

Відповідно до матеріалів справи протоколу засідання Кадрової комісії державної установи «Снігурівська виправна колонія (№ 5)» №16 від 15.08.2019 (а.с. 97-98), з метою виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.05.2019 у справі №1440/2057/18 було прийнято рішення направити ОСОБА_1 повідомлення про те, що їй пропонується працевлаштування на посаді молодшого інспектора відділу охорони державної установи «Снігурівська виправна колонія (№ 5)». При цьому, відповідно до акту від 15.08.20219 про неприбуття на засідання кадрової комісії (а.с. 99) ОСОБА_1 була повідомлена про дату, час та місце засідання кадрової комісії, але не з`явилась, в телефонному режимі повідомила, що не прибуде на засідання комісії оскільки перебуває в щорічній основній відпустці та просила її не турбувати, доки вона буде знаходитися у відпустці.

Відповідно до акту від 17.09.2019 про відмову від запропонованої посади (а.с. 100), 17.09.2019 в державній установі "Снігурівська виправна колонія (№ 5)" проводилось засідання кадрової комісії, на якій розглядалось питання призначення ОСОБА_1 на посаду молодшого інспектора відділу охорони державної установи «Снігурівська виправна колонія (№ 5)», з урахуванням правової оцінки наданої П`ятим апеляційним адміністративним судом в постанові від 28.05.2019 по справі №1440/2057/18. Але ОСОБА_1 відмовилась від посади молодшого інспектора відділу охорони, натомість наполягала на працевлаштування її на посаді молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки або ж на будь-якій із посад середнього начальницького складу.

Відповідно до матеріалів справи протоколу засідання Кадрової комісії державної установи «Снігурівська виправна колонія (№ 5)» №2 від 14.02.2020 (а.с. 101), з метою виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.05.2019 у справі №1440/2057/18 було прийнято рішення про те, що в результаті надання згоди ОСОБА_1 про призначення на посаду молодшого інспектора відділу охорони поставити перед керівництвом установи питання щодо її призначення на вказану постанову відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до копії протоколу засідання Кадрової комісії державної установи «Снігурівська виправна колонія (№ 5)» №3 від 20.03.2020 (а.с. 102) кадровою комісією були розглянуті заяви ОСОБА_1 від 26.02.2020 та від 10.03.2020 про призначення її на посаду старшого інспектора (з питань підготовки до звільнення) відділу СВ та ПР та на посаду начальника ВРП. За результатами розгляду заяв ОСОБА_1 кадрова комісія прийняла рішення про неможливість призначення ОСОБА_1 на вказані посади у зв`язку з тим, що на ці посади вже підібрані кандидати, та вирішено запропонувати їй посаду молодшого інспектора відділу охорони, від якої вона відмовилась у категоричній формі. При цьому у протоколі міститься пояснення ОСОБА_1 від 24.03.2023 про те, що вона не відмовлялась від посади, а наголошувала на тому, що кадрова комісія була зібрана для розгляду питання про її призначення на вакантну посаду, а не на розгляд питання призначення на посаду молодшого інспектора відділу охорони. Також ОСОБА_1 зазначила, що станом на 24.03.2020 за підписом начальника установи не видано жодного наказу чи розпорядження з приводу питання призначення її на службу, не зважаючи на те, що нею пройдена медична комісія та зібрані всі довідки та документи, які необхідні для призначення на службу, а вказана в протоколі інформації щодо її відмови від запропонованої посади є недійсною.

Також, відповідно до копії протоколу засідання Кадрової комісії державної установи «Снігурівська виправна колонія (№ 5)» №15 від 09.11.2020 (а.с. 103) на порядок денний було винесене питання щодо призначення ОСОБА_1 на посаду молодшого інспектора відділу охорони державної установи «Снігурівська виправна колонія (№ 5)» на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.05.2019 та виконавчого листа №1440/2057/18 від 05.06.2019. За результатами розгляду питання порядку денного, було прийнято рішення щодо призначення ОСОБА_1 на посаду молодшого інспектора відділу охорони здоров`я після відповідного надання нею документів, а саме заяви на призначення та трудової книжки, про що повідомлено ОСОБА_1 , після чого установою буде видано наказ про призначення. Також вирішено направити ОСОБА_1 протокол на ознайомлення.

Копія протоколу засідання Кадрової комісії державної установи «Снігурівська виправна колонія (№ 5)» №15 від 09.11.2020 була направлена ОСОБА_1 10.11.2020 (а.с. 104).

Відповідно до матеріалів справи державною установою «Снігурівська виправна колонія (№ 5)» апелянту 12.11.2020, 17.11.2020, 20.11.2020, 25.11.2020, 01.12.2020, неодноразово надсилались листи, в яких апелянту було запропоновано надати до відділу по роботі з персоналом необхідні документи для призначення її на посаду, відповідно до постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.05.2019 у справі №1440/2057/18 та протоколу кадрової комісії №15 від 09.11.2020 (а.с. 105-109)

При цьому, матеріали справи містять копії рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень (копії протоколу №15 від 09.11.2020 засідання кадрової комісії та листів від 12.11.2020, 17.11.2020, 20.11.2020, 25.11.2020, 01.12.2020) (а.с. 110, 110-зворот).

Також апеляційний суд зазначає, що відповідно до матеріалів справи, з 10 вересня 2018 року по 05 березень 2021 року апелянт отримувала дохід від філії ДУ «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» в Миколаївській області (18-21), перебуваючи з цією установою у трудових відносинах, про що в трудовій книжці апелянта вчинені відповідні записи (а.с. 33-34).

Наказом державної установи «Снігурівська виправна колонія (№ 5)» від 25.02.2021 №44/ОС «Про особовий склад» (а.с. 27), зокрема пунктом 2, призначено ОСОБА_1 з 05 березня 2021 року молодшим інспектором відділу охорони здоров`я державної установи «Снігурівська виправна колонія (№ 5)» із встановленням 6 розряду та посадового окладу в розмірі 2910 грн, про що у трудовій книжці апелянта вчинений відповідний запис (а.с. 35)

Вирішуючи спір та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що в цій справі між сторонами відсутні правовідносини щодо поновлення позивача на роботі (на посаді) та як наслідок у відповідача відсутній законодавчо встановлений обов`язок сплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу. При цьому суд першої інстанції зауважив, що питання виплати позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу було предметом розгляду в межах справи №1440/2057/18, та у задоволені цих вимог було відмовлено постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.05.2019.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до ст. 236 КЗпП України, у разі затримки роботодавцем виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Також, відповідно до п. 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою КМУ №114 від 29.07.1991, у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов`язків, але не більш як за один рік.

Якщо заява про поновлення на службі розглядається більше одного року не з вини особи рядового, начальницького складу, така особа має право на отримання грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу.

Отже, зазначеними нормами матеріального права, як правильно вказав суд першої інстанції, врегульовані відносини щодо виплати грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов`язків, у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ та їх поновлення на попередній посаді.

Апеляційний суд, як і суд першої інстанції, зазначає, що в цій справі між сторонами, з урахуванням постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.05.2019 у справі №1440/2057/18, наявне незаконне звільнена ОСОБА_1 , але відсутній факт її поновлення на попередній посаді, оскільки порушені права ОСОБА_1 при її звільнені у серпні 2018 року були відновлені шляхом зобов`язання державної установи «Снігурівська виправна колонія (№ 5)» розглянути питання призначення ОСОБА_1 на посаду молодшого інспектора відділу охорони, з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

Отже, апеляційний суд, як і суд першої інстанції, відхиляє, як помилкові, доводи апелянта щодо наявності у неї права на отримання грошового забезпечення за час вимушеного прогулу та різниці в грошовому забезпеченні за час виконання інших службових обов`язків.

Також, апеляційний суд вважає помилковими доводи апелянт щодо наявності у неї права на отримання сум втраченого заробітку через тривале невиконання державною установою «Снігурівська виправна колонія (№ 5)» постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.05.2019 у справі №1440/2057/18, з огляду на таке.

За приписами ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Посилаючись у позовній заяві на неправомірну бездіяльність державної установи «Снігурівська виправна колонія (№5)» щодо не призначення апелянта на посаду молодшого інспектора відділу охорони, апелянт на підтвердження такої бездіяльності надає докази оскарження дій та постанов державного виконавця, але апеляційний суд зазначає, що такі докази не є належними, оскільки стосуються правомірності дій та рішень державного виконавця та не свідчать про причини тривало виконання судового рішення.

Натомість, дослідивши надані державною установою «Снігурівська виправна колонія (№ 5)» копії протоколів засідань кадрової комісії та листів на адресу апелянта, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції щодо відсутності, під час виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.05.2019 у справі №1440/2057/18, у діях відповідача ознак протиправності, оскільки відповідач неодноразово виносив питання щодо можливості призначення апелянта на посаду молодшого інспектора відділу охорони, проте, апелянт або не з`являвся на засідання кадрової комісії, або відмовлявся від запропонованої посади молодшого інспектора відділу охорони, або вимагав призначення на іншу посаду. У будь-якому разі, апелянт після засідання кадрової комісії, будучи обізнаною про те, що їй пропонується посада молодшого інспектора відділу охорони, жодного разу не звернулась до відповідача із заявою про призначення на посаду молодшого інспектора відділу охорони.

Отже, виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.05.2019 у справі №1440/2057/18 протягом тривалого часу залежало не тільки від дій державної установи «Снігурівська виправна колонія (№ 5)», а й від добросовісних дій апелянта, проте, добросовісність дій апелянта не знайшла свого підтвердження та спростована матеріалами справи.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що апелянт була звільнена 14.08.2018, але з 10.09.2018 працевлаштувалась у ДУ «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» в Миколаївській області, в якій працювала до 05.03.2021, що додатково, у сукупності із встановленими апеляційним судом обставинами, свідчить про необґрунтованість доводів апелянта якими, обґрунтовані як вимоги апеляційної скарги, так і вимоги позовної заяви.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 2/12, 72-78, 242, 257, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2022 року у справі №400/8626/21 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, за наявності яких постанова апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 20.06.2023

Суддя-доповідач С.Д. Домусчі
Судді Г.В. Семенюк О.І. Шляхтицький