Справа № 360/388/23
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2023-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

21 червня 2023 рокум. ДніпроСправа № 360/388/23

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Шембелян В.С., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему "Електронний суд" (далі - ЄСІТС) надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі відповідач), відповідно до якого позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного Фонду України у Київській області від 14.01.2022 №65 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у відповідності до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах у відповідності до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 25.08.2021, зарахувавши при цьому до пільгового стажу за списком №2, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах у відповідності до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період його роботи з 20.07.1982 по 03.05.1983 електрослюсарем шахтної диспетчеризації Лисичанського налагоджувального управління тресту «Ворошиловградвуглеавтоматика», з 18.07.1985 по 31.07.1987 електрослюсарем шахтної диспетчеризації Лисичанського налагоджувального управління тресту «Ворошиловградвуглеавтоматика» та з 01.08.1987 по 13.01.1992 електрослюсарем з ремонту устаткування шахтної диспетчеризації Лисичанського налагоджувального управління тресту «Ворошиловградвуглеавтоматика» та період проходження строкової військової служби з 12.05.1983 по 15.06.1985.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 25 серпня 2021 року позивач звернувся з заявою про призначення пенсії до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області через відділ обслуговування громадян №4 (м. Лисичанськ).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 31.08.2021 №65 йому відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у відповідності до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Вказане вище рішення відповідача позивач оскаржив до суду.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 16.12.2021 у справі 360/6400/21 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково, визнано незаконним та скасовано рішення відповідача від 31.08.2021 №65, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повторно розглянути заяву позивача від 25.08.2021 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах у відповідності до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням правової оцінки, що надана судом у рішенні.

19.10.2022 позивач отримав лист ГУ ПФУ в Луганській області, до якого було додано копію рішення від 14.01.2022 №65, яким йому повторно відмовлено в призначенні пільгової пенсії за списком №2. Відповідно до вказаного рішення відповідач зарахував до загального страхового стажу позивача 42 роки 6 місяців 21 день, а також зазначив, що необхідний пільговий стаж на роботах із важкими і шкідливими умовами праці визначений пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (Список №2) 12 років 6 місяців. Однак, на думку відповідача, документами не підтверджено право позивача на зниження пенсійного віку. До пільгового стажу не зараховано за записами трудової книжки НОМЕР_1 від 23.04.1982 періоди роботи з 20.07.1982 по 03.05.1983 електрослюсарем шахтної диспетчеризації Лисичанського налагоджувального управління тресту Ворошиловградвуглеавтоматика, з 18.07.1985 по 31.07.1987 ектрослюсарем шахтної диспетчеризації Лисичанського налагоджувального управління тресту Ворошиловградвуглеавтоматика, з 01.08.1987 по 13.01.1992 електрослюсарем з ремонту устаткування, електрослюсарем шахтної диспетчеризації Лисичанського налагоджувального управління тресту Ворошиловградвуглеавтоматика та період проходження військової служби з 12.05.1983 по 15.06.1985. Відповідач зазначає, що визначити пільговий стаж за записами трудової книжки неможливо, оскільки відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах: характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається ці періоди роботи. Пільговий стаж необхідно підтвердити довідкою, що передбачена додатком 5 Порядку або за відсутності правонаступника надати документи на Комісію з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.

Позивач зазначає, що загалом до пільгового стажу за Списком №2 не зараховано 9 років 4 місяці 14 днів, хоча у відповідності до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи. Тобто позивач має право на зменшення на 3 роки пенсійного віку та перехід на пенсію у 57 років при тім, що має понад 42 роки страхового стажу, що не оспорюється сторонами.

Безпідставне не зарахування спірного стажу пенсійним органом призвело до повторної відмови у призначенні пенсії позивачу, тому він просить суд визнати таке рішення відповідача протиправним та задовольнити позовні вимоги повністю та встановити судовий контроль за виконанням судового рішення, зобов`язавши Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області подати до Луганського окружного адміністративного суду звіт про повне виконання рішення суду протягом місяця після набуття вказаного рішення чинності.

Ухвалою суду від 21 квітня 2023 року відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідачем надано відзив на адміністративний позов, в якому він заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що 25.08.2021 позивач звернувся до територіальних органів Фонду із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-ІV (далі - Закон №1058) від 09.07.2003 за Списком № 2, надавши пакет документів.

Головним управлінням, за принципом екстериторіальності, розглянуто документи, додані до заяви про призначення пенсії, та прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 14.01.2022 № 5 у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці.

Відповідачем зазначено, що необхідний страховий стаж, визначений пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (Список №2) становить 30 років. Страховий стаж позивача - 42 роки 6 місяців 21 день. Необхідний пільговий стаж на роботах із важкими і шкідливими умовами праці визначений пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (Список №2) 12 років 6 місяців. Документами не підтверджено право на зниження пенсійного віку. За доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 (далі-Порядок) у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Таких документів позивач не надав, тому на думку відповідача, відсутні підстави для зарахування до пільгового стажу позивача певних періодів та призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до п.2 статті 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». На підставі викладеного відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач подав відповідь на відзив, в якій зазначив, що професія електрослюсаря, яка була перейменована у електрослюсаря (слюсаря) чергового відноситься до Списку №2 відповідно до Постанови Ради міністрів України від 22.08.1956 №1173 та Постанови Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10. Статтею 56 Закону від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788) передбачено, що у стаж роботи, що дає право на трудову пенсію, зараховується військова служба, незалежно від місця її проходження.

Відповідно до записів у трудовій книжці позивача останній на час призову до строкової військової служби працював на посаді, яка передбачена Списком №2. Пунктом 2-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058 визначено, що особам, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення». Тому, на його думку, у відповідача не було правових підстав для відмови у призначенні пенсії позивачу.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд встановив такі обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом громадянина України серія НОМЕР_3 , виданого 2МВМ Лисичанського МВУМ ВС України в Луганській області 16.11.2000. Позивач має статус внутрішньо переміщеної особи згідно з довідкою від 07.09.2022 № 3244-.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2021 року в справі № 360/6400/21, яке набрало законної сили 18.01.2022, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задоволені частково:

визнано незаконним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного Фонду України у Київській області від 31.08.2021 №65 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у відповідності до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.08.2021 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах у відповідності до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні;

у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Зазначеним рішенням суду встановлено, що 25.08.2021 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області заявою щодо призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2, відповідно до п.2 ч.2 ст. 114 Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», надавши довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, паспорт, трудову книжку та військовий квиток, що вбачається з розписки повідомлення. Заяву позивача про призначення пенсії було передано на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області за принципом екстериторіальності, що не є спірним питанням у цій справі.

Суд зазначив, що в рішенні Головного управління Пенсійного Фонду України у Київській області від 31.08.2021 №65 за результатом розгляду заяви позивача від 25.08.2021 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах не вказано певні обставини, а саме: які періоди роботи позивача неможливо врахувати до пільгового стажу за списком №2 на підставі записів його трудової книжки, які норми чинного на момент заповнення трудової книжки законодавства порушено роботодавцем позивача під час внесення записів про умови роботи позивача до його трудової книжки; у зв`язку з чим виникає необхідність надання довідки про підтвердження пільгового стажу, передбаченої Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993.

Вищенаведене свідчить про недотримання відповідачем принципів обґрунтованості та добросовісності рішення суб`єкта владних повноважень, дотримання яких перевіряється адміністративним судом відповідно до вимог пунктів 3, 5 частини другої статті 2 КАС України, і недотримання яких є підставою для скасування такого рішення, оскільки неможливо з тексту такого рішення визначити, які саме періоди роботи зараховані відповідачем, а які відповідач не зараховує до стажу позивача та з яких підстав.

Суд також зазначив, що вимоги законодавства щодо обов`язкового підтвердження результатами атестації робочого місця пільгового стажу за списками №1 та №2 робіт та професій із шкідливими умовами праці набули чинності з 21.08.92, тому вони не можуть бути застосовані до стажу, набутого раніше цієї дати.

Листом пенсійного органу від 19.10.2022 № 1200-0205-8/23177 повідомлено позивача про прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області рішення від 14.01.2022 №65 про повторну відмову в призначення йому пенсії та додано копію цього рішення.

Відповідно до рішення Головного управлінням Пенсійного фонду України у Київській області від 14.01.2022 №65, що прийняте замість рішення від 31.08.2021 №65 за заявою позивача від 25.08.2021, ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у відповідності до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». В рішенні зазначено що страховий стаж його становить 42 роки 6 місяців 21 день. До пільгового стажу не зараховано за записами трудової книжки НОМЕР_1 від 23.04.1982 періоди роботи з 20.07.1982 по 03.05.1983 електрослюсарем шахтної диспетчеризації Лисичанського налагоджувального управління тресту Ворошиловградвуглеавтоматика, з 18.07.1985 по 31.07.1987 ектрослюсарем шахтної диспетчеризації Лисичанського налагоджувального управління тресту Ворошиловградвуглеавтоматика, з 01.08.1987 по 13.01.1992 електрослюсарем з ремонту устаткування, електрослюсарем шахтної диспетчеризації Лисичанського налагоджувального управління тресту Ворошиловградвуглеавтоматика та період проходження військової служби з 12.05.1983 по 15.06.1985. Визначити пільговий стаж за записами трудової книжки неможливо, оскільки відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах: характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається ці періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 (далі-Порядок) у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Таких документів позивач не надав.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затверджених наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005р. №383, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за №1951 (11731) при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992, та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Пільговий стаж позивачу необхідно підтвердити довідкою, що передбачена додатком 5 Порядку або при відсутності правонаступника надати документи на Комісію з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.

Також в рішенні визначена дата, з якої позивач матиме право на пенсійну виплати 11.06.2023, зазначено, що позивач на обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває та пенсію не отримує.

Дослідженням копії розрахунку стажу відповідача від 12.08.2021 встановлено, що визначений управлінням страховий стаж позивача складає 42 роки 6 місяців 21 день, страховий стаж до 01.01.2004 - 25 років 1 місяць 18 днів, страховий стаж після 01.01.2004 - 17 років 5 місяців 3 дні. В розрахунку відсутні відомості про зарахування пільгового стажу за списком №1.

Відповідно до військового квітка НОМЕР_4 ОСОБА_1 призваний на діючу військову службу, направлений в частину 12.05.1983 та звільнений у запас 15.06.1985.

Відомості трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 23.04.1982 містять такі записи щодо пільгового стажу його роботи, військової служби та навчання:

Шахта «Привольнянська» Виробничого об`єднання «Лисичанськвугілля»:

запис №1-2 з 15.05.1981 по 25.11.1981 учень електрослюсаря підземного з повним робочим днем в шахті, звільнений по завершенню виробничої практики (наказ №216к від15.05.1981 та наказ № 574к від 26.11.1981);

Лисичанське налагоджувальне управління треста «Ворошиловградвуглеавтоматика»:

запис № 3-4 з 16.03.1982 по 30.04.1982 працював електрослюсарем 3-го розряду на дільниці № 6 шахтних поверхневих, підземних підйомних ділянок (наказ № 26/к від 16.03.1982; наказ № 45/к від 30.04.1982);

запис № 5-6 01.09.1978 по 30.06.1982 навчався в технікумі за спеціальністю «Гірнича електромеханіка» (наказ 75 від 25.08.1978; наказ № 77 від 01.07.1982);

Лисичанське налагоджувальне управління треста «Ворошиловградвуглеавтоматика»:

запис № 7-8 - з 20.07.1982 по 03.05.1983 - працював електрослюсарем 4-го розряду на дільниці № 7 шахтної диспетчеризації (наказ № 72/к від 20.07.1982; наказ № 45/к від 03.05.1983);

запис № 9, 10 з 12.05.1983 по 12.06.1985 - служба в Радянської Армії (військовий квіток НУ № 9005378);

Лисичанське налагоджувальне управління треста «Ворошиловградвуглеавтоматика»:

запис № 11 17 з 18.07.1985 по 31.01.1992 працював електрослюсарем 4-го розряду (наказ № 42/к від 17.07.1985; наказ № 3/к від 13.01.1992).

Зазначені записи завірені печатками підприємств та підписами відповідальних осіб.

На підтвердження записів трудової книжки про навчання позивач не надав пенсійному органу копії диплома про закінчення технікуму разом з заявою про призначення пенсії, що підтверджено рішенням суду від 12 квітня 2021 року в справі № 360/6400/21, тому цей період не зараховано відповідачем ані до страхового стажу, ані до спеціального за списком №2. Зазначені обставини не є спірними для сторін так само як і наявність підстав для зарахування до пільгового стажу періодів виробничої практики позивача, тому суд не надає оцінку зазначеним обставинам.

Позивачем суду надані копії архівних довідок, а саме: №№ 143 та 144 від 24.06.2014, якими підтверджено, що позивач працював у період з 20.07.19882 по 03.05.19983 та з 18.07.1985 по 13.01.1992 повний робочий день на роботах та посадах, пов`язаних з гірничими роботами, які віднесені до Списку № 2.

Отже, на момент звернення із заявою від 25.08.2021 про призначення пенсії ОСОБА_1 виповнилось 58 років. Страховий стаж позивача визначений відповідачем понад 42 роки, який не є спірним в цій справі. Спірними питаннями цієї справи є наявність в позивача права на призначення пільгової пенсії за списком №2 із зменшенням пенсійного віку та правомірність прийнятого відповідачем рішення про відмову в призначенні такої пенсії.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд керується такими вимогами чинного законодавства.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Статтею 44 Закону № 1058-IV визначено, що:

- заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально (частина перша);

- заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку (частина друга);

- органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (частина третя).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Згідно з частиною п`ятою статті 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Згідно зі статтею 62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 63 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі по тексту Порядок).

Пунктом 1 Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846, до заяви про призначення пенсії, серед іншого, додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Отже, додаткові документи для підтвердження стажу роботи вимагаються лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

20.06.1974 постановою Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань № 162 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях (далі - Інструкція № 162), яка діяла на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до абзацу першого пункту 1.1.Інструкції № 162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.

Заповнення трудових книжок та вкладишів до них здійснюється мовою союзної, автономної республіки, автономної області, автономного округа, на території яких розташовано дане підприємство, установа, організація, та офіційною мовою СРСР (пункт 2.1.Інструкції № 162).

Згідно з абзацами першим, другим, четвертим пункту 2.2. Інструкції № 162 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства у присутності робітника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу. До трудової книжки вносяться відомості про роботу: прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Відповідно до пункту 2.3.Інструкції № 162 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1984 року, у графі 2 трудової книжки раніше встановленого зразка (1938 р.) записується «1984.05.01», в трудових книжках, виданих після 1 січня 1975 року; «05.01.1984». Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів.

У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується адміністрацією того підприємства, де було зроблено відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана надати працівнику в цьому необхідну допомогу (пункт 2.5. Інструкції № 162).

Згідно з пунктом 2.9. Інструкції № 162 у розділі «Відомості про роботу», «Відомості про нагородження», «Відомості про заохочення» трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається. У разі необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться: «Запис за № таким-то недійсний». Прийнятий за такою-то професією (посадою) і у графі 4 повторюються дата і номер наказу (розпорядження) власника або уповноваженого ним органу, запис з якого неправильно внесений до трудової книжки. У такому ж порядку визнається недійсним запис про звільнення і переведення на іншу постійну роботу у разі незаконного звільнення або переведення, установленого органом, який розглядає трудові спори, і поновлення на попередній роботі або зміни формулювання причини звільнення. Наприклад, пишеться: «Запис за № таким-то є недійсним, поновлений на попередній роботі». При зміні формулювання причини звільнення пишеться: «Запис за № таким-то є недійсним» звільнений... і зазначається нове формулювання. У графі 4 в такому разі робиться посилання на наказ про поновлення на роботі або зміну формулювання причини звільнення. При наявності в трудовій книжці запису про звільнення або переведення на іншу роботу, надалі визнаної недійсною, на прохання працівника видається дублікат трудової книжки без внесення до неї запису, визнаного недійсним.

Відповідно до абзаців першого-третього пункту 2.13. Інструкції № 162 у графі 3 розділу «Відомості про роботу» у виді заголовка пишеться повне найменування підприємства. Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу. У графі 3 пишеться: «Прийнятий або призначений в такий-то цех, відділ, підрозділ, ділянку, виробництво» із зазначенням їх конкретного найменування, а також найменування роботи, професії або посади і присвоєного розряду. […]

При звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження і заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи в даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (абзац перший пункту 4.1.Інструкції № 162).

Аналогічні за змістом положення містить також Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерством праці України, Міністерством юстиції України, Міністерством соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110.

Відповідно до пункту 18 постанови Ради Міністрів СРСР та Всесоюзної центральної ради професійних спілок від 06.08.1973 № 656 «Про трудові книжки робітників і службовців», яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, відповідальність за організацію роботи з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, яка призначається наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а у передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Враховуючи положення пункту 18 постанови Ради Міністрів СРСР та Всесоюзної центральної ради професійних спілок від 06.08.1973 № 656 «Про трудові книжки робітників і службовців», суд дійшов висновку, що власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для позивача, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637), визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Зазначений Порядок № 383 регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за №1451/11731 (далі - Порядок № 383), встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Отже, уточнююча довідка може бути основним доказом підтвердження пільгового стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями в тих випадках, коли відсутня трудова книжка або відсутні відповідні записи у трудовій книжці. Після 21 серпня 1992 року основними документами, які підтверджують пільговий стаж - період роботи на відповідних посадах або за професіями, які включені до Списків, є трудова книжка та документи, що підтверджують проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Пунктом 1.1 розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі Порядок № 22-1), визначено, що заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Відповідно до пункту 1.7 Порядку № 22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону.

Підпунктом 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку № 22-1 визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

Відповідно до абзацу першого пункту 4.1 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).

Згідно з абзацами першим, другим пункту 4.3 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України. Після надходження даних про сплату страхових внесків за останній місяць роботи, що передує місяцю подання заяви про призначення пенсії, протягом місяця проводиться перерахунок пенсії з урахуванням цього періоду з дати призначення пенсії. При цьому, якщо у разі проведення перерахунку пенсії її розмір зменшився, виплата пенсії в новому розмірі проводиться з місяця, наступного за місяцем проведення перерахунку.

Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив.

Рішення підписується начальником управління (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу начальника управління щодо розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління (абзац шостий пункту 4.3 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1).

Відповідно до пункту 4.7 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Статтею 26 Закону №1058 визначені умови призначення пенсії за віком.

Відповідно до ст.26 Закону №1058- ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Частиною першою статті 114 Закону № 1058-ІV визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058- ІV працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців у чоловіків і не менше 23 років 6 місяців у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

При цьому, за правилами застосування Списку № 2, визначеними у наведених вище правових нормах, якщо пільгова робота виконувалася до 31.12.1991, то застосовується Список № 2, затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173; якщо виконання пільгової роботи продовжувалося після 01.01.1992 або розпочато після цієї дати, але не більше як до 11.03.1994, то застосовується Список № 2, затверджений постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10; якщо пільгова робота продовжувалася після 11.03.1994 або розпочата після цієї дати, але не більше як до 16.01.2003, то застосовується Список № 2, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162.

Судом встановлено, що відповідно копії розрахунку стажу відповідача від 12.08.2021 визначений управлінням страховий стаж позивача складає 42 роки 2 місяці 21 день.

Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 від 23.04.1982 позивач працював електрослюсарем 4-го розряду в Лисичанському налагоджувальному управлінні тресту «Ворошиловградвуглеавтоматика» з 20.07.1982 по 03.05.1983 та з 18.07.1985 по 31.01.1992 та наявні всі необхідні записи щодо роботи позивача електрослюсарем на шахтній поверхні у спірний період, що передбачена Списком № 2, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162 (2010100а-19931).

Всі записи трудової книжки позивача щодо пільгового стажу відповідають вимогам чинного на час їх внесення законодавства і містять всю необхідну інформацію щодо професії та виконуваних робіт позивачем. Весь спірний пільговий стаж здобуто позивачем до 21.08.1992, тому право на пільгову пенсію позивача не може бути підтверджено документами про атестацію робочого місця, оскільки на той час таких вимог в законодавстві не існувало.

Однак, підтвердження пільгового стажу позивачем також надані суду довідки підприємства: №№ 143 та 144 від 24.06.2014, якими підтверджено, що позивач працював у період з 20.07.19882 по 03.05.19983 та з 18.07.1985 по 13.01.1992, в яких зазначено, що він працював повний робочий день, виконував гірничі роботи за професією, посадою електрослюсар 4-го розряду, що передбачені Списком №2 розділом 1 підрозділом 1а поз.2010100а-19931.

Отже, записи трудової книжки позивача та надані позивачем довідки підтверджують наявність в нього права на зарахування періодів його роботи з 20.07.1982 по 03.05.1983 (9 місяців 14 днів) та з 18.07.1985 по 13.01.1992 (6 років 5 місяців 26 днів) до спеціального стажу за списком №2, що разом складає 7 років 3 місяця 9 днів.

Щодо позовних вимог про зарахування до пільгового стажу позивача періоду його служби в Радянській Армії з 12.05.1983 по 15.06.1985, суд дійшов таких висновків.

Згідно з військовим квитком НОМЕР_4 ОСОБА_1 призваний на діючу військову службу та направлений в частину 12.05.1983 та звільнений у запас 15.06.1985.

Отже, позивач у період з 12.05.1983 по 15.06.1985 дійсно проходив військову службу в лавах Радянської Армії.

Відповідно до п.п. «в» абз. 3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також: військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

У відповідності до статті 2 Закону України "Про внесення змін до деяких Законів України, щодо зарахування до стажу роботи, який дає право на пенсію на пільгових умовах, часу проходження строкової військової служби", час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України "Про пенсійне забезпечення", на пенсію на пільгових умовах до набрання чинності Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

З аналізу вимог статті 8 вищезазначеного Закону встановлено, що час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Суд зазначає, що Конституційний суд України в своєму рішенні № 1-рп/99 від 09.02.1999 року зазначив, що положення частини першої статті 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи). Тому до спірних правовідносин має застосовуватись законодавство, чинне на момент їх виникнення.

На період проходження позивачем військової служби діяло "Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій", затверджене Постановою Ради Міністрів СРСР від 03 серпня 1972 року № 590 (далі - Положення).

Пунктом "к" частини 1 пункту 109 вказаного вище Положення передбачено, що крім роботи в якості робочого або службовця в загальний стаж роботи зараховується також служба в складі Збройних сил СРСР.

При призначенні на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій за віком та інвалідності робочим та службовцям, які працювали на підземних роботах, на роботах зі шкідливими умовами праці та в гарячих цехах та на інших роботах зі шкідливими умовами праці (підпункти "а" та "б" пункту 16), та пенсії у зв`язку з втратою годувальника їх сім`ям, а також пенсії за віком робітницям підприємств текстильної промисловості (підпункт "в" пункту 16) періоди, зазначені в підпунктах "к" та "л", дорівнюються за вибором особи, яка звернулась за призначенням пенсії або до роботи, що передувала даному періоду, або до роботи, яка слідувала по закінченню цього періоду.

Судом зроблений висновок, що позивач у період з 20.07.1982 по 03.05.1983 працював електрослюсарем 4-го розряду в Лисичанському налагоджувальному управлінні тресту «Ворошиловградвуглеавтоматика», що передбачено Списком №2, тобто за професією, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

При цьому 03.05.1983 позивача було звільнено з займаної посади у зв`язку з його призовом на строкову службу до Радянської Армії.

Оскільки судом визнано право позивача на зарахування періоду роботи з 20.07.1982 по 03.05.1983 до пільгового підземного стажу за списком №2, то і період служби позивача в Радянській Армії з 12.05.1983 по 15.06.1985 (2 роки 1 місяць 3 дні) також слід зараховувати до пільгового підземного стажу позивача за списком №2.

У зв`язку з чим, загальний страховий стаж роботи позивача складає понад 42 роки, в тому числі пільговий стаж роботи за списком №2 складає 9 років 4 місяця 12 днів на дату звернення до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії, що надає позивачу право на призначення пенсії на пільгових умовах за списком №2 із зменшенням пенсійного віку відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зазначені обставини є підставою для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 14.01.2022 № 65 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах, зарахувавши до пільгового стажу за списком №2 періоди роботи в Лисичанському налагоджувальному управлінні тресту «Ворошиловградвуглеавтоматика» періоди з 20.07.19882 по 03.05.19983 та з 18.07.1985 по 13.01.1992, служби в Радянській Армії з 12.05.1983 по 15.06.1985, призначити пенсію за віком на пільгових умовах за його заявою від 25.08.2021, а також виплатити заборгованість.

За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на приписи ст. 77 КАС України стосовно обов`язку доказування правомірності своїх дій суб`єктом владних повноважень суд не приймає доводи відповідача щодо недоведеності позивачем порушення його права на отримання пенсійних виплат.

Доводи позивача знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи. Натомість відповідачем не доведено правомірності прийнятого рішення про відмову в призначенні позивачеві пенсії на пільгових умовах.

Щодо клопотання позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення суд дійшов таких висновків.

Статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення спричиняє відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Положення статті 382 КАС України не є імперативними, тобто, передбачають право суду діяти на власний розсуд в залежності від обставин справи. Суд вважає, що за своїм змістом такі заходи контролю за виконанням судового рішення є додатковим засобом для спонукання суб`єкта владних повноважень до вчинення дій з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення суду у визначений чинним законодавством спосіб.

За таких обставин, на думку суду, відсутня необхідність застосування положень статті 382 КАС України.

Отже, клопотання позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення залишається судом без задоволення. Однак, позивач не позбавлений права повторного звернення до суду з таким клопотанням за наявності обґрунтованих підстав - невиконання рішення суду відповідачем, які необхідно підтверджувати належними доказами.

Щодо розподілу судових витрат суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Ухвалою суду про відкриття провадження у справі від 21 квітня 2023 року відстрочено позивачу сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно із частиною другою статті 4 Закону № 3674-VI за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини третьої статті 4 Закону № 3674-VI при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Станом на 01 січня 2023 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2684,00 грн.

В прохальній частині позовної позивачем заявлено дві вимоги немайнового характеру, які є взаємопов`язаними.

ОСОБА_1 подав адміністративний позов до Луганського окружного адміністративного суду через підсистему (модуль) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд».

Відтак, позивач за подання даної позовної заяви повинен був сплатити судовий збір, з урахуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, у розмірі 858,88 грн (1073,60 грн (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2023) х коефіцієнт 0,8).

Оскільки позовні вимоги задоволені судом, то судовий збір у розмірі 858,88 грн слід стягнути до Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 32, 77, 78, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (08500, Київська область, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, 10, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 14.01.2022 № 65 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового спеціального стажу за списком №2 періоди: роботи в Лисичанському налагоджувальному управлінні тресту «Ворошиловградвуглеавтоматика» з 20.07.19882 по 03.05.19983, з 18.07.1985 по 13.01.1992, служби в Радянській Армії з 12.05.1983 по 15.06.1985, а також призначити пенсію за віком на пільгових умовах за його заявою від 25.08.2021, а також виплатити заборгованість.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 858,88 грн (вісімсот п`ятдесят вісім грн 88 коп.).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.С. Шембелян