Справа № 200/1050/23
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2023-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2023 року Справа№200/1050/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Дмитрієва В.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

14.03.2023 до Донецького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з вимогами:

- визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо припинення виплати щомісячних грошових сум в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку ОСОБА_1 з 01.06.2022;

- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області відновити нарахування та виплату щомісячних грошових сум в разі часткової втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку ОСОБА_1 з 01.06.2022.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є особою, яка отримує страхові виплати та внутрішньо переміщеною особою, перебуває на обліку у відповідача, як отримувач щомісячних страхових виплат. Проте, з 01.06.2022 відповідач припинив виплату щомісячних страхових виплат, без повідомлення причин. Позивач вважає дії відповідача щодо припинення страхових виплат протиправними та такими, що порушують вимоги Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, у зв`язку з чим просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

08.05.2023 до суду, засобами поштового зв`язку, надійшов відзив на адміністративний позов, за змістом якого відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог та повідомив про неможливість спростувати або підтвердити припинення страхових виплат позивачу. Так відповідач вказав, що справи страхувальників та акти документальних перевірок, які знаходилися у Вовчанському, Куп`янському, Балаклійському та Ізюмському відділеннях управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Харківській області не були передані до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області у зв`язку з тим, що територія цих районів була окупована під час агресії РФ. Також не було передано акти документальних перевірок від управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області, оскільки внаслідок бойових дій було знищено все майно, та документи відновленню не підлягають.

15.06.2023 до суду надійшли доповнення до відзиву у яких відповідач повідомив, що ОСОБА_1 , згідно з даних реєстру, щомісячна страхова виплата припинена з 01.05.2022, підстави припинення в реєстрі не зазначено. У разі самостійного звернення позивачем до сервісних центрів Пенсійного фонду України щомісячну страхову виплату буде поновлено з дня припинення.

Ухвалою судді Донецького окружного адміністративного суду від 20.03.2023 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою від 27.03.2023 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою суду від 08.05.2023 витребувано докази у Міністерства соціальної політики України.

Ухвалою суду від 05.06.2023 повторно витребувано докази у справі.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданим 26.04.2002 Микитівським РВ Горлівського МУУМВС України в Донецькій області.

20.11.2014 позивачу видана довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .

Згідно з довідкою Міністерства охорони здоров`я України серії МСЕК № 127715 ОСОБА_1 встановлено третя група інвалідності безстроково.

Відповідно до витягу із акту огляду у МСЕК до довідки серії МСЕ № 127715 встановлено, що ОСОБА_1 встановлено третя група інвалідності безстроково.

Так, позивач є особою, що отримує страхові виплати, відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, та перебував на постійному обліку у Відділенні виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що підтверджується відповідачем.

З відомостей наданих відповідно даних Єдиної інформаційно-аналітичної системи Фонду встановлено, що позивачу з 01.05.2022 припинено нарахування та виплату виплати щомісячних грошових сум в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку.

Рішення про припинення страхових виплат в матеріалах справи відсутнє, при цьому відповідач також повідомив про відсутність інформації про причини припинення страхових виплат.

Не погодившись з припиненням страхових виплат, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Стосовно клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду, слід зазначити наступне.

Так, в обґрунтування клопотання про поновлення строку звернення до суду позивач послався на положення статті 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та вказав, що своєчасно не отримані з вини Фонду страхові виплати, виплачуються без обмеження будь-яким стоком. Також зазначив, що відповідач копію постанови про припинення страхових виплат не направляв та про припинення виплати офіційно дізнався з листа в лютому 2023 року..

Згідно частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

На підставі частини 1 статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Норми КАС України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Іліан проти Туреччини» вказано, що правило встановлення обмежень до суду з пропуском строку звернення до суду, повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звернути увагу на обставини справи.

На підставі викладеного вище, ураховуючи обставини справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду з позовом поважними та наявність підстав для його поновлення.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 1105-XIV від 23.09.1999 (далі - Закон № 1105-XIV).

Положеннями статті 3 Закону №1105-XIV визначено принципи, на яких здійснюється соціальне страхування, зокрема, законодавчого визначення умов і порядку здійснення соціального страхування; державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав.

Відповідно до частини 1 статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Частиною 1 статті 47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" визначено, що страхові виплати провадяться щомісячно в установлені Фондом дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду:

1) потерпілому - з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання;

2) особам, які мають право на виплати у зв`язку зі смертю годувальника, - з дня смерті потерпілого, але не раніше дня виникнення права на виплати.

Страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком, а фінансування додаткових витрат згідно з цим Законом - протягом строку, на який визначено потребу в них (частина п`ята статті 47 Закону № 1105-XIV).

Виплати, призначені, але не одержані своєчасно потерпілим або особою, яка має право на одержання виплат, провадяться за весь минулий час, але не більш як за три роки з дня звернення за їх одержанням. Якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України Про оплату праці (частина четверта, сьома статті 47 Закону № 1105-XIV).

Відповідно до частини першої статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються:

1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого;

3) якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку;

4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми;

5) якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню;

6) в інших випадках, передбачених законодавством.

Суд наголошує, що підстави припинення страхових виплат відповідачем не повідомлені.

При цьому, суд наголошує, що відповідно до частин 5, 6 статті 47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком, а фінансування додаткових витрат згідно з цим Законом - протягом строку, на який визначено потребу в них; страхові виплати провадяться протягом строку, встановленого МСЕК або ЛКК. Строк проведення страхових виплат продовжується з дня їх припинення і до часу, встановленого при наступному огляді МСЕК або ЛКК, незалежно від часу звернення потерпілого або заінтересованих осіб до Фонду. При цьому сума страхових виплат за минулий час виплачується за умови підтвердження МСЕК втрати працездатності та причинного зв`язку між настанням непрацездатності та ушкодженням здоров`я.

Як встановлено судом, позивачу безстроково встановлена втрата працездатності згідно з довідкою Міністерства охорони здоров`я України серії МСЕК № 127715, тому відсутні підстави для невиплати раніше призначених щомісячних страхових виплат.

Відповідно до положень статті 2 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Згідно з положеннями статті 3 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, місце проживання - це житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово.

Відповідно до статті 29 ЦК України, місце проживання фізичної особи - це житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Частина шоста статті 29 ЦК України дозволяє фізичній особі мати кілька місць проживання.

Тобто, зміна місяця проживання позивача не є підставою для припинення страхових виплат.

Таким чином, суд дійшов висновку, що невиплата належних позивачеві страхових виплат з 01.05.2022 є протиправною, оскільки не відповідає зазначеним критеріям правомірності.

При цьому, суд зазначає, що 01.01.2023 набрали чинності зміни до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Відповідно до статті 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" уповноваженим органом управління в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та від нещасного випадку (далі - уповноважений орган управління) є Пенсійний фонд України.

Таким чином, з 01.01.2023 відбулося публічне правонаступництво, тобто перехід прав та обов`язків управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області до Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області.

При цьому, Фонд соціального страхування України та управління виконавчої дирекції Фонду реорганізовано шляхом їх приєднання до Пенсійного фонду України з 01.01.2023.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 і ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі зазначеного, суд приходить висновку про те, що відповідач припинивши страхові виплати позивачеві, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд вважає, що невиплата належної позивачеві страхових виплат є протиправною, оскільки не відповідає зазначеним критеріям правомірності.

Ураховуючи те, що позивач звернувся до суду з позовом про поновлення страхових виплат, право на яку відповідачем не заперечується, однак виплати були піддані формальним обмеженням, з підстав та у спосіб, які суперечать вимогам Конституції та законів України, згідно положень ст. 47 Закону № 1105-ХIV, страхові виплати позивачеві підлягають поновленню.

Обираючи спосіб захисту, зважаючи на його ефективність з точки зору статті 13 "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод", ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, ураховуючи, що судом встановлено, що позивачеві припинено страхові виплати з 01.05.2022, при цьому позивач не був повідомлений про припинення страхових виплат та підстави припинення, суд дійшов висновку, що достатнім та ефективним способом захисту порушеного права позивача у даній справі є прийняття рішення про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати страхових виплат позивачеві з 01.05.2022 та зобов`язати відповідача відновити нарахування та виплату страхових виплат позивачеві, та сплатити заборгованість за весь період, починаючи з 01.05.2022.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з квитанцією від 22.03.2023 позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн. Таким чином, судовий збір у зазначеному розмірі підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не нарахування та невиплати щомісячних грошових сум в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку ОСОБА_1 з 01.05.2022.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (місцезнаходження: майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, ) поновити нарахування та виплату ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) страхових виплат, та сплатити заборгованість за весь період, починаючи з 01.05.2022.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (місцезнаходження: майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя В.С. Дмитрієв