Справа № 726/1260/23
Суддя: Асташев С. А.
Дата ухвалення: 2023-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/1260/23
Провадження №2-а/726/31/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2023 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді Асташева С. А.,

за участю секретаря судових засідань Сківернічук А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Чернівці, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник Ювченко Андрій Васильович, до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Управління патрульної поліції в Чернвецькій області Департаменту патрульної поліції, інспектора 1 батальйону 3 роти УПП в Чернівецькій області ДПП НПУ Андрієш Маріан-Петру про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

У С Т А Н О В И В:

Представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Ювченком А.В. 05.06.2023 скеровано до суду, через систему «Електронний суд», адміністративний позов у якому просить скасувати постанову серії ЕНА № 1003607 від 25.05.2023 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 штрафу у розмірі 20400 гривень, а справу про адміністративне правопорушення закрити, у зв`язку з відсутністю в діях складу такого правопорушення. Також просить стягнути із відповідача на користь позивача понесені судові витрати на оплату судового збору у справі.

У своєму позові позивач та його представник вважають оскаржувану постанову серії ЕНА № 1003607 від 25.05.2023 такою, що не відповідає вимогам закону та дійсним обставинам справи.

Вказує, що жодної із дозволених законом підстав для зупинки транспортного засобу, у якому знаходився ОСОБА_1 не зазначено та такі підстави були відсутні, а вважає, що єдиною підставою зупинки транспортного засобу співробітниками поліції було те, що ОСОБА_1 являється військовослужбовцем та перебував у форменому одязі Збройних Сил України, а тому вважає, що було наявне упереджене ставлення поліцейських до військовослужбовців ЗСУ.

Крім того у постанові відсутній підпис про ознайомлення з правами, що також буде підтверджено у судовому засідання відеозаписом з бодікамер співробітників поліції.

Звертає увагу і на те, що відповідно до положень ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, а адміністративне правопорушення, що інкримінується позивачу, вчинене, відповідно до оскаржуваної постанови на ділянці дороги М19 464 км, що територіально відноситься до Тернопільської області.

Таким чином просить суд врахувати те, що позивач був безпідставно зупинений, оскільки ОСОБА_1 не було порушено ПДР, позивач не був ознайомлений з матеріалами справи, йому не було належно роз`яснено і забезпечено реальне право на допомогу адвоката, що є істотним процесуальним порушенням його права на правовий захист, подавати докази, заявляти клопотання. Більш того, справа про адміністративне правопорушення розглянута особою, яка не мала на те відповідних повноважень.

Крім того, вказує і про те, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності позивача винесене формально, на думку представника позивача, оскільки не містить наступні відомості:

- відомості про особу, щодо якої розглядається справа, оскільки у постанові відсутня точна адреса проживання/реєстрації особи щодо якої розглядається справа;

- опис обставин, установлених при розгляду справи, так, у постанові зазначено місце розгляду справи АДРЕСА_1 , однак в описі обставин вчинення адміністративного правопорушення, зокрема у розділі 5 постанови зазначено час, дату вчинення адміністративного правопорушення та місце, яке відображене неточно. В описі обставин відображено, що правопорушення було вчинене в с. Яблунівка. При цьому не зазначено в якому районі та якій області;

- технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (в постанові відсутні будь-які відомості про технічні засоби фіксації адміністративного правопорушення);

- інформація про будь-який доказ вчинення позивачем адміністративного правопорушення;

- правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження. Позивачу не було роз`яснено порядок оскарження постанови, а у самій постанові за змістом відсутнє роз`яснення порядку її оскарження.

14 червня 2023 року на адресу суду надійшов відзив на позов від представника відповідача Коновчука М.В., у якому останній просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Вказує, що під час несення служби в Чернівецькій області, с. Яблунівка автодорога М-19, 464 км., 25.05.2023 року, екіпажем патрульної поліції, за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС008372) було виявлено порушення Правил дорожнього руху, а саме, водій транспортного засобу CITROEN JUMPY з номерним знаком НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 91 км/год. при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху, в населеному пункті на 41 км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР України. Після чого інспектором було подано сигнал про зупинку транспортному засобу на підставі ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію». Вказує, що поліцейський підійшов до водія, ким виявився ОСОБА_1 , належним чином представився, пояснив суть правопорушення, причину та підставу перевірки документів та попросив пред`явити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України на підставі ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4 а) ПДР України. Водій частково виконав законну вимогу патрульного та надав запитувані документи для перевірки окрім посвідчення водія відповідної категорії.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п. 12.4 ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів щодо позивача. Також через систему ІПНП «Адмінпрактика», було встановлено, що позивач позбавлений права керування Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці у справі № 727/6343/22 від 15.08.2022, терміном на 1 рік. Після виявлення цього факту водію було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП дві справи було об`єднано, а винесено постанову за ч. 4 ст. 126 КУпАП із накладенням стягнення в розмірі 20 400 грн. відповідно до санкції статті. Згідно зі ст. 285 КУПАП позивача було ознайомлено зі змістом постанови.

Щодо причини зупинки транспортного засобу, вказує, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про Національну Поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху. Тобто, як вже було вказано вище, позивача було зупинено за порушення правил дорожнього руху України, а саме за перевищення дозволеної швидкості руху в населеному пункті. Підтвердженням даного факту є фото та відео докази, які зафіксовано за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС008372). А також відеозаписами із нагрудних камер працівників поліції.

Додатково зауважує на безпідставність твердження представника позивача про те, що єдиною підставою для зупинки транспортного засобу було те, що ОСОБА_1 являється військовослужбовцем, оскільки із відеозаписів з нагрудних камер поліцейських, видно спілкування із ОСОБА_1 і під час цього спілкування жодних зневажливих слів чи ставлень стосовно військовослужбовців чи Збройних Сил України поліцейськими не було висловлено.

На долученому відеозаписі чітко вбачається, як проведення належного розгляду справи, так і те, що ОСОБА_1 не забажав користатися своїми правами надані йому Законом, в тому числі і надати пояснення, саме тому їх і не долучено, у зв`язку із їх фізичною відсутністю. Також до суду надано копію оригіналу оскаржуваної постанови, де у відповідних графах стоять підписи позивача.

Стосовно місця винесення оскаржуваної постанови, долучає лист Служби автомобільних доріг в Чернівецькій області № 732 від 23.07.2019, згідно якого автодорога M-19 в Чернівецькій області починається із 448 км + 400 м. по 541 км + 688 м. Тобто 464 км знаходиться в межах Чернівецької області, що у свою чергу дає можливість стверджувати, що саме поліцейські управління патрульної поліції в Чернівецькій області уповноважені на розгляд дано справи.

Таким чином вважає оскаржувану постанову такою, що відповідає вимогам чинного законодавства, а відеозапис із нагрудної камери працівника поліції належним та допустимим доказом. Також звертає увагу суду, що позивачем у жодній мірі не оскаржується того, що він керував транспортним засобом та на момент зупинки та винесення постанови 25.05.2023 був позбавлений права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

20.06.2023 через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив від представника позивача Ювченко А.В. у якій останній вважає наведені у відзиві заперечення необґрунтованими. Зазначає, що обставини, вкладені у відзиві спотворені представником відповідача. Поліцейський підійшовши до авто позивача не представився, дійсної причини зупинки не повідомив, після того як встановили, що останній не має посвідчення водія, віддали документи останньому та відпустили його. В цей час не роз`яснювалися права ОСОБА_1 та останній не ознайомлювався із змістом винесеної постанови за ч.1 ст. 122 КУпАП та її копія не була вручена правопорушнику.

На другому відео не було зазначено причини зупинки транспортного засобу та про об`єднання справ мова не йшла.

У відзиві представник позивача вказує про допущене перевищення швидкості Бартошиком Ю.М., однак відсутні документи щодо складання матеріалів з цих підстав. Звертає увагу і на відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів керування транспортним засобом ОСОБА_1 .

Звертає увагу і на розбіжності у часі, відображеному у постанові та засобі відеофіксації, що на його думку свідчить про фальсифікацію чи пошкодження технічного приладу.

Вважає долучений працівниками поліції відеозапис недопустимим доказом, оскільки отриманий з порушенням законодавства та є неналежним, оскільки з нього неможливо встановити належність до обставин справи.

25.05.2023 о 14:05 ОСОБА_1 стояв на проїзній частині та спілкувався із працівником поліції, а не керував транспортним засобом.

Таким чином просить скасувати оскаржувану постанову, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Вказаний позов ОСОБА_1 сформований 05.06.2023 в системі «Електронний суд» .

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.06.2023 такий позов передано на розгляд головуючого судді Асташева С.А. (а.с.31).

Ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці від 07.06.2023 такий позов прийнятий до розгляду, вирішено питання щодо строку на оскарження постанови та відкрито провадження у справі. Судовий розгляд призначено на 15.06.2023 (а.с. 32).

За клопотанням представника позивача, у зв`язку із необхідністю ознайомлення із відзивом, судовий розгляд у справі відкладено на 21.06.2023, про що повідомлено сторони

У судове засідання сторони не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені судом про дату, час та місце розгляду справи відповідно до вимог КАС України.

Від представника позивача Ювченко А.В. 21 червня 2023 року надійшла заява у якій останній просить суд провести судове засідання без його участі та участі довірителя. Просить задовольнити позов, з урахуванням відповіді на відзив.

Відповідачі, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, не з`явилися у судове засідання.

У скерованому до суду відзиві на позов представник відповідача Коновчук М.В. просив розглянути справу за відсутності відповідача у судовому засіданні.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень ст. 268 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, в силу ч.4 ст. 229 КАС України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вирішуючи надану справу без участі сторін за наявними у справі доказами, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 25.05.2023 інспектором 1 батальйону 3 роти УПП в Чернівецькій області, сержантом поліції Андрієш Маріан-Петру винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №1003607 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП, за те, що останній 25.05.2023 о 14:05 в с. Яблунівка, дорога М-19 464 км керував транспортним засобом Citroen Jumpy, реєстраційний номер НОМЕР_2 , будучи позбавлений права керування, Шевченківським районним судом м. Чернівці від 26.07.2022, чим порушив п. 2.1.а ПДР - керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст.126 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 400 гривень.

У відповідності до постанови Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15.08.2022 у справі № 727/6343/22, з врахуванням постанови від 11.11.2022 про виправлення описки, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Вказана постанова набрала законної сили 26.08.2022.

Згідно даних листа № 732 від 23.07.2019 Служби автомобільних доріг у Чернівецькій області, вказано про місцезнаходження знаків 3.29 «обмеження максимальної швидкості» та 5.79 «фото- та відео фіксування порушень Правил дорожнього руху» на автомобільних дорогах, зокрема М-19, згідно якого знак 5.70 483+050 (праворуч), 487+300 (ліворуч), 481 + 300 (ліворуч), 448+400 (праворуч), 511+ 200 (праворуч), 541 +500 (ліворуч), а знак 3.29 - 449+730 (праворуч), 450+360 (ліворуч), 450+460 (ліворуч), 459+608 (праворуч), 459+708 (праворуч), 460+123 (ліворуч), 460+273 (ліворуч), 471+672 (праворуч),471+860 (ліворуч), 471+514 (праворуч), 477+630 (праворуч), 478+556 (ліворуч), 478+656 (праворуч), 511+786 (ліворуч, праворуч), 522+668 (праворуч), 526+900 (ліворуч), 533+568 (праворуч), 535+934 (ліворуч).

Крім того, вказано про розміщення населених пунктів на автомобільній дорозі М-19, зокрема Яблунівка 462 + 136 462 + 927.

Крім того, разом із відзивом, відповідачем долучено диск із фіксацією руху транспортного засобу Citroen Jumpy, реєстраційний номер НОМЕР_2 , за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС008372), 25.05.2023 о 13:50, 469 км. Із швидкістю 91 км./год., тобто із перевищенням обмеженої швидкості руху в населеному пункті на 41 км./год. Також зазначені координати руху транспортного засобу, що територіально віднесені до Чернівецької області.

Також суду надано відеозаписи із нагрудних відеореєстраторів поліцейських (боді-камер), зокрема №476892 та №476516.

Згідно досліджених судом відеозаписів вбачається, як 25.05.2023 поліцейські зупиняють два транспортні засоби за перевищення швидкості, при цьому один із них був транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 . У розмові один між одним поліцейські вказують про те, що його транспортний засіб рухався зі швидкістю 91 км/год.

Коли поліцейський підходить до водія, яким в подальшому виявився ОСОБА_1 , останній запитує скільки саме він їхав та поліцейський вказує про перевищення швидкості та рух 91 км/год. При цьому ОСОБА_1 , будучи у військовій формі показує поліцейському направлення на госпіталь та вказує про те, що дуже поспішає, однак поліцейський вказує про те, що порушення зафіксовано на прилад, а тому він не може відпустити водія без складання матеріалів та просить надати документи на авто та посвідчення водія. О 13:53 ОСОБА_1 вказує поліцейським про те, що у нього немає посвідчення водія та останні перевіряють наявність посвідчення по базі і виявляють те, що ОСОБА_1 видавалося посвідчення водія на строк 2 роки та яке дійсне до 2024 року. При цьому ОСОБА_1 вказує про те, що дуже поспішає та просить відпустити його та надіслати пізніше постанову. О 13:56 поліцейський вказує водію, що на нього буде винесено постанову за перевищення швидкості руху та відпускає водія. В подальшому відео запис переривається та знову розпочинається о 14:03, коли поліцейські догнали та зупинили знову транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 . При цьому в ході розмови поліцейський вказує про те, що не гарно обманювати, адже вони встановили, що ОСОБА_1 позбавлений права керування транспортними засобами, а тому йому взагалі не можна їхати за кермом. При цьому за такі дії наступає зовсім інша відповідальність.

О 14:09 водію роз`яснюють його права та запитують про те, чи вони зрозумілі, а також розпочинають розгляд справи, при цьому вказують про факт керування транспортним засобом особою, будучи позбавленою права керування, що тягне відповідальність за ч.4 ст. 126 КУпАП та вказують про суму штрафу -20 400 грн.

Також ОСОБА_1 роз`яснюють порядок оплати штрафу та можливість оскарження дій поліцейських у 10 денний термін.

В ході розмови ОСОБА_1 не заперечує того факту, що він позбавлений права керування транспортним засобом та погоджується із вчиненим.

О 14:12 роздруковують винесену постанову із якою ознайомлюють Бартошика Ю.М. під підпис та вручають останньому копію такої постанови.

Позивач також долучає скрін-шот карти з координатами місця розгляду справи про адміністративне правопорушення, згідно якої вказане місце відноситься до Тернопільської області.

Також суду надано копію посвідчення водія ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 та копію військового квитка останнього.

Вирішуючи заявлені вимоги суд виходить із наступних правових норм.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведеним конституційним положенням кореспондує частина перша статті 8 Закону України «Про Національну поліцію».

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно п.1 ч.1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Відповідно до п. 2.1 а Правил дорожнього руху передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі зокрема посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно вимог частини 10 статті 15 Закону України «Про дорожній рух», забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Частиною 4 статті 126 КУпАП передбачено, відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, яке тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, в тому числі передбачені 4 ст. 126 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Крім того, Наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, п. 4 якої визначено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Таким чином розгляд справи у таких випадках проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу із винесенням постанови у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно положень ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що згідно наявної в матеріалах справи оскаржуваної постанови, та як вбачається із відзиву на позов, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 126 КУпАП, тобто за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП обов`язковою умовою є наявність постанови суду, яка набрала законної сили, про позбавлення особи права на керування транспортними засобами.

Так, у даному випадку, згідно дослідженої судом постанови Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15.08.2022 у справі № 727/6343/22, з врахуванням постанови від 11.11.2022 про виправлення описки, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та позбавлено права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Вказана постанова набрала законної сили 26.08.2022.

Крім того, згідно постанови ОСОБА_1 був у судовому засіданні при розгляді справи, визнав свою вину у вчиненому, а отже був обізнаний із винесеним рішенням суду, яким його позбавлено права керування транспортними засобами.

Вказані судові рішення оприлюднені в Єдиному державному реєстрі судових рішень, є загальнодоступним, та їх копії долучені д матеріалів справи відповідачем із відзивом.

Більше того, дійсність таких обставин не оспорюється сторонами.

Факт позбавлення права керування та обізнаність про такий, ОСОБА_1 у своєму позові не оскаржує, а отже погоджується із цим, однак вказує зокрема на неправомірність дій поліцейських та відсутність доказів його вини.

Для встановлення події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 126 КУпАП, необхідно зафіксувати факт виявлення правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом збирання доказів у тому числі фіксації події правопорушення, а саме факту керування транспортним засобом будучи позбавленою право керування транспортними засобами на підставі рішення суду.

Суд звертає увагу, що в даному конкретному випадку, поліцейським доведено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом будучи позбавленим права керування, на доведеність чого долучено диск із відеозаписом із місця події.

Факт зупинки транспортного засобу та керування ним ОСОБА_1 підтверджується долученим відеозаписом. При цьому ОСОБА_1 перебуває у авто сам, за кермом на водійському місці, у розмові із поліцейськими вказує про напрямок свого руху, не заперечує факту керування транспортним засобом.

При цьому, у своєму позові ОСОБА_2 спочатку не заперечує факту керування транспортним засобом та його зупинки, однак у відповіді на відзив вже зазначає лише про перебування біля авто, що може бути розцінено судом як намагання уникнути відповідальності за вчинене.

Натомість, у відповідності до переглянутого відеозапису, 25.05.2023 поліцейські зупиняють два транспортні засоби за перевищення швидкості, при цьому один із них був транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , який рухався зі швидкістю 91 км/год, на підтвердження чого долучено і відео із лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС008372).

Тобто, поліцейським було зупинено транспортний засіб ОСОБА_1 у відповідності до п.1 ч.1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», що дозволяє поліцейському зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

В подальшому транспортний засіб було зупинено враховуючи виявлений факт позбавлення водія права керування транспортними засобами, тобто порушення вимог п. 2.1.а ПДР та відповідно вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 126 КУпАП.

При цьому, згідно ч.2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Таким чином, поліцейським було винесено постанову за ч.4 ст. 126 КУпАП, як за більш тяжке правопорушення, у порівнянні із ч.1 ст. 122 КУпАП.

Тобто, доводи позивача щодо безпідставної зупинки транспортного засобу є безпідставними та спростовуються дослідженими у судовому засіданні доказами.

При цьому у розмові з ОСОБА_1 поліцейський говорить за перевищення швидкості та вказує про виміряну швидкість, а тому відсутність чіткої вказівки на причину зупинки не є обставиною, що заперечує правомірність дій поліцейського, так як ОСОБА_1 вказував про обізнаність зупинки та одразу сам запитав з приводу того на скільки він перевищив швидкість.

Також суд зауважує, що не бере до уваги факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення за ч.1 ст. 122 КУпАП, оскільки відповідної постанови за цією статтею не виносилося, а оскаржувана постанова не містить дані про вчинення такого правопорушення.

Однак вказане не спростовує наявність підстав для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та його правомірності.

Також не знайшли свого підтвердження і доводи представника позивача щодо упередженого ставлення до позивача як військовослужбовця.

Так, із досліджених відеозаписів, вбачається, що було зупинено не конкретно транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , а два транспортні засоби, що рухалися із перевищенням швидкості. Більше того, поліцейські ведуть розмову на спокійних тонах із водієм та входять у його положення, зважаючи на те, що останній спішить по військовому направленню, відпускають, однак потім зупиняють його через те, що водій обманув щодо факту позбавлення його права керування транспортним засобом.

При цьому саме водій акцентує увагу на своєму статусі військовослужбовця, а поліцейські не здійснюють жодних висловлювань з приводу цього та не виражають ніяким чином свою зневагу до ЗСУ, а лише виконують надані їм повноваження.

Що стосується доводів позивача щодо порушення процедури винесення постанови та ознайомлення ОСОБА_1 із правами та порядком оскарження постанови, то суд приходить до висновку, що такі також не є обґрунтованими.

Так представник позивача вказує на відсутність підпису ОСОБА_1 у відповідній графі постанови, що стосується факту роз`яснення прав особі, щодо якої така постанова винесена та строку її оскарження.

Однак, згідно долученої представником відповідача копії з оригіналу постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №1003607 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП, у п. 8 постанови, що передбачає «права за статтею 268 КУпАП та строк оскарження за статтею 289 КУпАП мені роз`яснено» наявний підпис особи.

Відсутність такого підпису у копії постанови, що була вручена позивачу на місці події, не спростовує факту такого роз`яснення.

Більше того, із дослідженого відеозапису із боді камер поліцейських, вбачається як о 14:09 поліцейський роз`яснює ОСОБА_1 його права та повідомляє про те, що він може оскаржити постанову протягом 10 днів до суду та може спробувати її скасувати (момент роз`яснення прав та строку оскарження, а також розгляду справи зафіксовано на боді камери поліцейських та міститься у файлі export-icd4 на 12 хв. 25 сек.).

ОСОБА_1 повідомив поліцейським про те, що йому зрозумілі його права, не висловлював жодних клопотань та не робив заяв щодо необхідності скористатися яким небудь правом, наданим йому Законом.

Також згідно ст. 285 КУпАП позивача було ознайомлено зі змістом постанови та вручено її копію.

При цьому, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень належить перевіряти, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Об`єктивність дій відповідача підтверджена переглянутим відеозаписом і є доказом правомірності поведінки суб`єкта владних повноважень у взаємостосунках з позивачем.

Таким чином, вказаних вище критеріїв було дотримано поліцейським при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.4 ст. 126 КУпАП, жодних доказів щодо упередженого ставлення поліцейського до позивача чи перевищення повноважень судом не встановлено.

Також суд враховує і те, що відповідно до вимог ст. 283 КУпАП, постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім вищезазначених даних повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Так, вказані відомості, зазначено у винесені постанові щодо ОСОБА_1 , а доводи щодо їх неповноти, зокрема відсутність даних про повну адресу місця проживання ОСОБА_1 та в описі обставин повної адреси вчиненого правопорушення, враховуючи її наявність у графі 2 постанови, - не спростовують факту вчиненого правопорушення.

Разом із тим, у постанові дійсно відсутні відомості про технічний засіб фіксації адміністративного правопорушення.

Однак, відповідно до підпункту 9 частини 1 статті 31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 40 цього ж Закону, поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Крім того, ч.1 ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані можуть встановлюватися показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Отже, наданий відповідачем відеозапис може слугувати доказом в справі про адміністративне правопорушення в розумінні норм даного Кодексу.

Водночас, процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1395, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за №1408/27853 (далі - Інструкція).

За приписами пункту 5 розділу IV Інструкції, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Зразок постанови про накладення адміністративного стягнення, наведений у додатку 5 до Інструкції, не передбачає внесення до нього відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Таким чином відсутність в постанові про адміністративне правопорушення відомостей про технічний запис, за допомогою якого здійснювалось фіксування правопорушення не може бути єдиною та беззаперечною підставою для скасування постанови про адміністративне правопорушення на що також звертає увагу Верховний Суд у постанові від 14 лютого 2018 року у справі №536/583/17.

Більше того, одна лише відсутність посилання на такий доказ у постанові не спростовує його допустимість.

Неточності у часі, вказаному у технічному приладі не спростовує дійсності обставин, у ньому зафіксованих.

Що стосується доводів представника позивача щодо місця вчинення правопорушення та відповідних повноважень патрульного УПП в Чернівецькій області, то суд звертає увагу на те, що згідно координатів, зазначених у фото із лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС008372), такий транспортний засіб зупинено на території Чернівецької області, а із оскаржуваної постанови та даних долученого представником відповідача листа № 732 від 23.07.2019 Служби автомобільних доріг у Чернівецькій області, правопорушення було вчинено на трасі М-19 в межах с. Яблунівка Заставнівського району Чернівецької області, що територіально віднесено до Чернівецької області та відповідно поліцейські УПП в Чернівецькій області були уповноважені на розгляд справи та винесення постанови.

Таким чином, суд дійшов висновку, що працівник поліції правомірно виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 126 КУпАП, зміст якої не суперечить нормам законодавства, порушень при її винесенні не встановлено.

Стягнення за адміністративне правопорушення накладено у межах визначених санкцією частини статті.

Аналізуючи вказані вище норми права та фактичні обставини справи, враховуючи те, що обставини, вказані в постанові про адміністративне правопорушення мали місце, відсутність будь-яких інших аргументованих доказів та встановленої судом незаконності дій відповідача при притягненні позивача до адміністративної відповідальності, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1003607 від 25.05.2023 щодо ОСОБА_1 за ч.4 ст. 126 КУпАП, а тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову.

Обґрунтовуючи цю постанову, суд звертає увагу на практику Європейський суд з прав людини, який вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Згідно ст.139 КАС України при задоволенні позову суд стягує судові витрати по справі, а враховуючи встановлену відсутність підстав для задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати, відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, Правил дорожнього руху, Закону України «Про національну поліцію», Закону України «Про дорожній рух», керуючись ст.ст. 9, 126, 245, 251-252, 274, 283, 288 КУпАП, ст. ст. 2, 5, 20, 72, 77, 139, 159, 205, 229, 241-246, 250, 255, 268, 286, 295, 297 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник Ювченко Андрій Васильович, до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Управління патрульної поліції в Чернвецькій області Департаменту патрульної поліції, інспектора 1 батальйону 3 роти УПП в Чернівецькій області ДПП НПУ Андрієш Маріан-Петру про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі залишити без задоволення.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 25.05.2023 серії ЕНА № 1003607 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.4 ст.126 КУпАП України залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами які не були присутні при проголошенні рішення, в той же строк з дня отримання копії рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Головуючий суддя С. А. Асташев