Справа № 520/9792/22
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2023-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 р. Справа № 520/9792/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Русанової В.Б. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.02.2022, головуючий суддя І інстанції: Рубан В.В., м. Харків, повний текст складено 13.02.23 по справі № 520/9792/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі по тексту - ГУ ПФУ в Харківській області, відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення № 63 від 26.08.2022 відділу перерахунків пенсій № 2 Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яким відмовлено ОСОБА_1 в переведенні з пенсії за віком згідно Закону України "Про державну службу" на пенсію за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області вчинити дії щодо призначення та виплати ОСОБА_1 з 19.08.2022 року пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2019, 2020, 2021 роки;

В обґрунтування позову послався на протиправність оскаржуваного рішення відділу перерахунків пенсій № 2 управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 63 від 26.08.2022, яким відмовлено у задоволенні його заяви про призначення пенсії за віком згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV (далі по тексту - Закон № 1058-IV) з урахуванням середньої заробітної плати по Україні за 2019, 2020, 2021 роки, оскільки позивач набув право не на переведення з одного виду пенсії на інший на підставі статті 45 Закону №1058-IV, як помилково вважає відповідач, а на нове призначення пенсії за віком на загальних підставах із її новим обчисленням у відповідності до приписів статті 40 Закону № 1058-IV, так як за таким призначенням звернувся вперше.

Зазначена правова позиція підтверджена також Великою Палатою Верховного Суду в аналогічній справі №876/5312/17 (провадження №11-731апп18).

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.02.2023 у справі № 520/9792/22 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, 14099344) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення № 63 від 26.08.2022 відділу перерахунків пенсій №2 управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яким відмовлено ОСОБА_1 в переведенні з пенсії за віком згідно Закону України "Про державну службу" на пенсію за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області вчинити дії щодо призначення та виплати ОСОБА_1 з 19.08.2022 року пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2019, 2020, 2021 роки.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області (вул. Євгена Котляра, буд. 4, м. Харків, 61052, 14099344) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) витрати по оплаті судового збору у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Відповідач, не погодившись з рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2023 року справі № 520/9792/22 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом першої інстанції норм матеріального права (ст.ст. 1, 9, 10, 42, 43, 44, 45 Закону № 1058-IV (із змінами), Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 № 13-1), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 повністю.

Апеляційна скарга мотивована твердженнями про правомірність рішення про відмову в переведенні ОСОБА_1 з пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу», на пенсію згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV з огляду на те, що внаслідок проведеного перерахунку за нормами Закону № 1058-IV, розмір пенсії позивача зменшився в порівнянні з розміром пенсії, призначеної за нормами Закону України «Про державну службу», отже, за приписами пункту 4 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, пенсія повинна виплачується в раніше встановленому розмірі.

Висновок суду першої інстанції про зобов`язання ГУ ПФ України в Харківській області вчинити дії щодо призначення та виплати ОСОБА_1 з 19.08.2022 року пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2019, 2020, 2021 роки, вважає безпідставним, оскільки позивачу призначена пенсія відповідно до Закону України «Про державну службу» з 12.10.2009, а тому за правилом ч.3 ст.45 Закону № 1058-IV при зверненні із заявою від 19.08.2022 про переведення з пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу», на пенсію згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» здійснюється не нове призначення пенсії, а переведення на інший вид пенсії. Позивачу призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» до 01.10.2017, у зв`язку з чим заробітна плата для обчислення пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" повинна визначатися з урахуванням змін, внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії» № 2148-VIII від 03.10.2017 та Порядку проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону № 1058-IV, тобто із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях України за 2014, 2015, та 2016 роки. Виняток із зазначеної вище норми встановлено лише для осіб, які отримують пенсію по інвалідності. Враховуючи, що у спірних правовідносинах позивач не є інвалідом, показник середньої заробітної плати (доходу) за три попередні роки при обчисленні розміру пенсії застосуванню не підлягає.

Також, звертає увагу суду, що судом першої інстанції проігноровано той факт, що жодного рішення відносно позивача у справі ГУ ПФ України в Харківській області не виносило. Як зазначалось у відзиві на позовну заяву та доданих до неї документів за принципом екстериторіальності заяву позивача було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області та винесено рішення від 26.08.2022 № 63 про відмову в переведенні з пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу», на пенсію згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Отже, не зрозуміло чому саме зобов`язання щодо вчинення дії щодо призначення та виплати ОСОБА_1 з 19.08.2022 року пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2019, 2020, 2021 роки у цій справі судом першої інстанції покладено на ГУ ПФ України в Харківській області.

У надісланому до суду апеляційної інстанції письмовому відзиві позивач зазначив, що заявлені вимоги апеляційної скарги на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.02.2023 по справі № 520/9792/22, є такими, що суперечать вимогам чинного законодавства, отже, задоволенню не підлягають. Пояснив, що в його випадку мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а саме, з 2009 року отримував пенсію за вислугу років на підставі положень ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення ", а в подальшому (досягнувши пенсійного віку 60 років) звернувся до відповідача за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (19.08.2022 року). Відтак, при призначенні мені пенсії за віком має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії.

Зазначений висновок відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним, зокрема, у постановах від 31 травня 2019 року у справі № 314/272/17(2-а/314/33/2017), від 31 березня 2020 року у справі № 348/1296/17, від 01 березня 2021 у справі №488/1409/16-а.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в органах ГУ ПФ України в Харківській області з 2009 року та отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України "Про державну службу».

19.08.2022 року позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення йому пенсії за віком згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2019-2021 роки.

Рішення № 63 від 26.08.2022 відділу перерахунків пенсій № 2 управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2019-2021 роки.

Із таким рішенням відповідача позивач не погодився та, вважаючи його протиправним звернувся до суду за захистом порушених прав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що у спірних правовідносинах має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення з одного виду пенсії на інший згідно із частиною 3 статті 45 Закону № 1058-IV, а тому має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії - пенсії за віком, а відтак відповідачем протиправно відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком з застосуванням при обрахуванні пенсії з 19.08.2022 року показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення, тобто за 2019-2021 роки.

Враховуючи обставини встановлення судом протиправності дій відповідача та, як наслідок, порушення прав позивача, суд дійшов висновку про те, що для ефективного захисту порушених прав позивача необхідно визнати протиправним та скасувати рішення № 63 від 26.08.2022 відділу перерахунків пенсій № 2 управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яким відмовлено ОСОБА_1 у переведенні з пенсії, призначеної згідно з Законом України "Про державну службу", на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області вчинити дії щодо призначення та виплати ОСОБА_1 з 19.08.2022 року пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2019, 2020, 2021 роки.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини та громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються й не можуть бути скасовані. Під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту й обсягу наявних прав і свобод.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом (ст. 44 Основного Закону).

Відповідно до приписів ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон № 1058-ІV) в редакції, чинній на час звернення до пенсійного органу пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно із ст. 9 Закону №1058-ІV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Положеннями ст.2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 N 1788-XII в редакції на час призначення позивачу пенсії, як державному службовцю, видами державних пенсій, які призначалися за цим Законом були трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

З матеріалів справи вбачається, що вперше за призначенням пенсії, як державному службовцю, позивач звернувся до пенсійного органу із заявою 12 жовтня 2009 року і йому було призначено пенсію на підставі Закону України «Про державну службу від 16.12.1993» № 3723-XII (далі по тексту - Закон № 3723-XII) з виплатами, передбаченими ч. 4 ст. 31 цього закону.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що станом на час звернення до відповідача за призначенням пенсії за віком згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивач отримував пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу», яка за видом була віднесена законодавцем до пенсії за вислугу років.

Згідно з частинами 4-6 ст. 31 Закону № 3723-XII в редакції чинній на час призначення пенсії вперше, у разі відставки державного службовця, який не досяг пенсійного віку, але має страховий стаж для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років і відпрацював на посадах першої чи другої категорії не менш як п`ять років, йому виплачується щомісячно 85 відсотків його посадового окладу з урахуванням надбавок за ранг та за вислугу років до досягнення пенсійного віку.

При досягненні пенсійного віку державним службовцем, який перебуває у відставці, йому призначається пенсія як державному службовцю.

У разі призначення пенсії за віком, працевлаштування, засудження за скоєння злочину виплати, передбачені частиною четвертою цієї статті, припиняються.

Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що позивач, отримуючи пенсію за вислугу років, мав право в подальшому при досягненні пенсійного віку на призначення пенсії за віком, і у разі призначення пенсії за віком, чому має передувати звернення позивача до органу ПФУ із відповідною заявою, виплата позивачу пенсії, як державному службовцю, було б припинено.

Частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати і набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення пенсії (попереднього перерахунку пенсії без урахування перерахунку, передбаченого абзацом п`ятим частини четвертої статті 42 цього Закону) незалежно від перерв у роботі, під час переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена (визначений) частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV, однак у випадку із заявою позивача мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом.

Колегією суддів встановлено, що у зв`язку із змінами законодавства, у тому числі прийняття нового Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, відповідно до ст.90 якого пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", перерахунок розміру пенсії позивачу як державному службовцю, що досяг пенсійного віку та перебуває у відставці, відбувався на підставі судових рішень за його зверненнями до суду з відповідними позовними вимогами. При цьому до органів ПФУ саме за призначенням пенсії за віком позивач не звертався.

За таких обставин вимога позивача про його переведення з пенсії, призначеної згідно із Законом № 3723-XII на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-ІV» є вимогою про призначення йому пенсії за віком, а тому колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності права у ОСОБА_1 на призначення та виплати позивачу з 19.08.2022 року пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2019, 2020, 2021 роки, оскільки саме такі дії є ефективним засобом захисту порушених прав позивача.

Зазначена позиція суду відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 31.10.2018 року по справі № 577/2576/17, за якою ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV регламентує порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший; при зверненні особи, якій було призначено пенсію у порядку іншого закону, до територіальних органів ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком на підставі Закону № 1058-IV, має місце саме призначення такого виду пенсії, а не переведення згідно з ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV; висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 31.07.2019 року по справі № 720/208/17, від 16.06.2020 року по справі № 127/7522/17, від 18.08.2020 року по справі № 263/6611/17.

За приписами ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Статтею 58 Закону № 1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та готує документи для її виплати.

Згідно з п.п. 1 та 2 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 р. № 280 (зі змінами), Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Відповідно до пункту 7 вказаного Положення Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Таким чином, на ПФУ покладається обов`язок застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду, за якими відповідач був зобов`язаний розглянути заяву позивача про переведення пенсії як заяву про призначення пенсії за віком і призначити таку пенсію відповідно до Закону № 1058-ІV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2019, 2020, 2021 роки.

Разом з цим, колегією суддів встановлено, що рішення від 26.08.2022 № 63 про відмову ОСОБА_1 у переведенні з пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу», на пенсію згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ГУ ПФ України в Харківській області не приймалося, оскільки заяву позивача за принципом екстериторіальності було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області, про що зазначалось у відзиві на позовну заяву та доданих до нього документах.

При цьому, відповідачем Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області судом першої інстанції залучено не було.

Згідно із частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

30 березня 2021 року набрала чинності Постанова правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року № 25-1 "Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України", зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 16 березня 2021 року за № 339/35961 (далі - Постанова правління ПФУ № 25-1).

Зміни, внесені до Порядку № 22-1 на підставі Постанови правління ПФУ № 25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальному при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01 квітня 2021 року.

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Згідно з пунктом 4.2 розділу ІV Порядку 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3. розділу ІV Порядку 22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

За приписами пункту 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Аналіз наведених вище положень Порядку № 22-1 свідчить про наступне:

- сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;

- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п. 4.10);

- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.

Враховуючи вимоги Порядку № 22-1, органом, що приймав рішення за заявою позивача про призначення пенсії, визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Отже, з огляду на приписи пунктів 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 належним відповідачем у спірних правовідносинах щодо визнання протиправним та скасування рішення № 63 від 26.08.2022, яким відмовлено ОСОБА_1 в переведенні з пенсії за віком згідно Закону України "Про державну службу" на пенсію за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та зобов`язання вчинити дії щодо призначення та виплати ОСОБА_1 з 19.08.2022 року пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2019, 2020, 2021 роки є Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву про призначення (переведення) пенсії та прийняв рішення про відмову.

Проте, як зазначалось вище, вказані позовні вимоги заявлено позивачем лише до Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області, тобто до неналежного відповідача.

З приводу наведеного, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 48 КАС України суд першої інстанції, встановивши, що з позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, може за згодою позивача та особи, якій належить право вимоги, допустити заміну первинного позивача належним позивачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

Частиною 3 статті 48 КАС України передбачено, що якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні адміністративного позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави (частина 4 статті 48 КАС України).

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. При цьому обов`язком суду першої інстанції є встановлення належності відповідачів та їх заміна у разі необхідності.

Колегія суддів зазначає, що позивач не завжди спроможний правильно визначити відповідача. Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач зазначає відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом, проте під час розгляду справи він може заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним. Заміна відповідача може відбутися за клопотанням не лише позивача, а й будь-якої іншої особи, яка бере участь у справі, у тому числі й за клопотанням самого відповідача, або навіть за ініціативою суду.

Особа, яка залучається до участі у справі у процесуальному статусі відповідача має процесуальні права та процесуальні обов`язки, визначені КАС України.

За правилами ч. 7 ст. 48 КАС України заміна відповідача допускається лише до ухвалення рішення судом першої інстанції, а суд апеляційної інстанції позбавлений процесуального права здійснювати заміну неналежної сторони по справі або залучати до участі у справі другого відповідача.

Зокрема, залучення такої особи на стадії апеляційного розгляду справи позбавило би залученого відповідача можливості користуватися своїми процесуальними правами, гарантованими КАС України в суді першої інстанції, що є порушенням принципу рівності сторін.

Така правова позиція щодо застосування норм процесуального права зокрема була висловлена Верховним Судом у постанові від 09.07.2020 у справі № 2040/5355/18.

Крім того, колегія суддів зауважує, що позовні вимоги заявляє позивач, водночас адміністративний суд може, якщо вважатиме за потрібне, застосувати інший, аніж той, який зазначив позивач, спосіб захисту його прав та інтересів, який не суперечитиме закону і забезпечуватиме їхній ефективний захист. Вибір/застосування способу захисту порушених прав та інтересів детермінується через призму суті порушеного (суб`єктивного) права в рамках правовідносин, з яких виник спір.

Тож результативним обраний спосіб захисту порушеного права (у контексті цього спору) буде тоді, коли існуватиме взаємозв`язок між порушенням (суб`єктивного права особи) та (дозволеним, прийнятним) способом його захисту, водночас останній сприятиме вичерпному його поновленню. Однією з умов для досягнення такого результату є визначення належного відповідача/відповідачів за позовом, адже від цього значною мірою теж залежить та ж таки ефективність захисту порушеного права (втілена у процедурі виконання судового рішення).

З огляду на викладене, враховуючи предмет даного позову, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, в порушення вказаних вимог процесуального закону, вирішуючи спір про визнання протиправним та скасування рішення № 63 від 26.08.2022, яким відмовлено ОСОБА_1 в переведенні з пенсії за віком згідно Закону України "Про державну службу" на пенсію за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та зобов`язання вчинити дії щодо призначення та виплати ОСОБА_1 з 19.08.2022 року пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2019, 2020, 2021 роки, не з`ясував належність відповідача у справі та не вирішив питання про залучення до участі у справі належного відповідача чи співвідповідача.

Матеріали справи не містять жодних доказів того, що суд першої інстанції запропонував позивачу здійснити заміну неналежного відповідача на належного або залучити до участі у справі другого відповідача.

З огляду на викладене, колегія суддів не може констатувати обґрунтованість звернення з цими позовними вимогами виключно до Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області, як відповідача, адже такі обставини справи, як наявність достатнього обсягу виділення коштів на виплату суддівської винагороди протягом спірного періоду, участь ДСА України та відповідача у розпорядження ними та сума заборгованості, яка підлягає стягненню/виплаті судом першої інстанцій не встановлювалися та не досліджувалися, а враховуючи відсутність повноважень у суду апеляційної інстанції щодо заміни відповідача на належного або залучення в якості співвідповідача, що унеможливолює дослідження таких обставин під час апеляційного перегляду справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, не встановивши фактичні обставини, які мають значення для справи та не здійснивши заміну неналежної сторони, яка, в силу обмежень, встановлених статтею 48 КАС України, могла бути проведена виключно судом першої інстанції, допустив порушення норм процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та відмови у задоволенні позову.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Одночасно колегія суддів роз`яснює позивачу його право повторно звернутися з адміністративним позовом до належного відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

При цьому, слід звернути увагу апелянта на те, що порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що полягало у не вирішенні питання заміни неналежного відповідача або залучення другого відповідача призвело до відмови у задоволенні позову саме з вищенаведених підстав та мотивів, що в свою чергу не свідчить про відсутність порушеного права позивача у спірних відносинах або про пропуск позивачем строку звернення до суду у разі звернення з адміністративним позовом до належного відповідача.

Керуючись ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.02.2022 по справі № 520/9792/22 - скасувати.

Прийняти постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді В.Б. Русанова С.П. Жигилій