Справа № 460/5285/23
Суддя: О.М. Дудар
Дата ухвалення: 2023-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

за результатами вирішення заяви про відвід

20 червня 2023 року Р і в н е №460/5285/23

Рівненський окружний адміністративний суд в складі судді О.М. Дудар, розглянувши в письмовому провадженні письмову заяву позивача про відвід судді в адміністративній справі за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

У провадженні Рівненського окружного адміністративного суду перебуває справа №460/5285/23 за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій.

Позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу із 25 серпня 2022 року підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

- зобов`язати відповідача нараховувати та виплачувати із 25 серпня 2022 року нарахування та виплату позивачу підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік)

Ухвалою від 09.03.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін.

Справа перебуває у провадженні судді Махаринця Д.Є.

14.06.2023 від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід головуючого судді від розгляду адміністративної справи №460/5285/23.

В обґрунтування поданої заяви позивач вказує на те, що головуючий суддя без об`єктивних на те причин не розглядає справу в розумні строки.

Згідно з ч.3 ст.40 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Махаринця Д.Є. дійшов висновку про необґрунтованість відводу, про що 19.06.2023 постановив ухвалу.

Відповідно до ч.4 ст.40 КАС України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.06.2023, заява про відвід головуючого судді у справі №460/5285/23 розподілена для розгляду судді Дудар О.М.

Розглядаючи заяву про відвід, суд зазначає таке.

Статтею 126 Конституції України встановлено, що вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється.

Відповідно до статті 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Статтею 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII (далі - Закон №№1402-VIII) встановлено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ч.1 ст.7 Закону №1402-VIII, кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.36 КАС України, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Отже, головна мета відводу/самовідводу - гарантування безсторонності суду.

При цьому, згідно з ч.3 ст.30 КАС України, відвід повинен бути вмотивований і заявлений до початку судового розгляду справи по суті у письмовій формі з обґрунтуванням підстав для відводу.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

За приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський Суд з прав людини у своїй практиці виділяє такі критерії оцінки неупередженості:

1) суб`єктивний - беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі;

2) об`єктивний - визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Не дивлячись на те, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередження чи схильності, її відсутність чи, навпаки, наявність може бути перевірена різними способами відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції. У цьому контексті можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, що відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної справи, і об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу (рішення ЄСПЛ у справах "П`єрсак проти Бельгії", "Кіпріану проти Кіпру", "Грівз проти Сполученого Королівства").

Щодо суб`єктивного тесту, то він полягає у з`ясуванні особистих переконань конкретного судді у певній справі, проте презюмується особиста неупередженість. Щодо об`єктивного тесту, то необхідно визначити поза межами особистої поведінки судді, чи немає підтверджених фактів, які могли б спричинити сумніви щодо його неупередженості. При вирішенні питання про те, чи існують обґрунтовані причини вважати, що цих вимог не було дотримано, точка зору сторони є важливою, але не є вирішальною. Вирішальним є те, чи таке побоювання може бути об`єктивно виправданим (рішення ЄСПЛ у справі "Клейн та інші проти Нідерландів").

Оскільки доказів протилежного позивачем у цій справі не надано, то за суб`єктивним критерієм особиста безсторонність судді презюмується.

Що стосується об`єктивного критерію, то сама по собі невпевненість сторони у тому, що суддя є безстороннім, не можна вважати об`єктивно обґрунтованою, оскільки за своєю суттю такі побоювання є сугубо гіпотетичними і не підтверджуються жодними фактами, які могли б викликати сумніви щодо неупередженості судді.

Жодних обставин тому, що вказаний суддя не є вільним від стороннього впливу чи будь-якого втручання у судовий розгляд справи, у заяві про відвід не наведено.

Що стосується тривалого судового розгляду справи, то суд звертає увагу на надмірне навантаження на суддів Рівненського окружного адміністративного суду і, суддю Махаринця Д.Є. зокрема, та вказує на відсутність будь-яких доказів на підтвердження умисного зволікання суддею з розглядом саме цієї конкретної справи.

Суд зазначає, що поняття розумних строків розгляду справи в контексті ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не тотожне (не ідентичне) поняттю процесуальних строків в національних системах права. Право Європейського Суду з прав людини є "автономним" і його тлумачення Судом Конвенції не пов`язане з тлумаченням права національними судами.

Європейський Суд з прав людини оцінює "розумність" тривалості провадження з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливість предмета спору для заявника та інші.

В пункті 1.6. Європейської хартії про статус суддів (Рада Європи, 1998 р.) з урахуванням положень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом" зазначено, що на державу покладається обов`язок забезпечувати суддів всіма засобами, необхідними для належного виконання їхніх завдань, і зокрема, для розгляду справ в межах розумного періоду часу.

У пункті 33, 35 Рекомендації СМ/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки (ухваленою Комітетом Міністрів Ради Європи 17 листопада 2010 року), підкреслено, що кожна держава повинна виділяти судам достатньо ресурсів, приміщень та устаткування, щоб вони могли функціонувати відповідно до стандартів, викладених у ст.6 Конвенції, а також щоб судді могли ефективно працювати.

У судах має працювати достатня кількість суддів та кваліфікований допоміжний персонал.

Відтак, незабезпечення належного функціонування судової системи через відсутність достатньої кількості суддів, що зумовлює надмірне навантаження, унеможливлює розгляд справ у строки, передбачені національним законодавством.

Суд звертає увагу на те, що згідно з даними комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду", що функціонує в судах загальної юрисдикції відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2020 №30, у провадженні судді Махаринця Д.Є. у період січень - травень 2023 року перебувало 3906 справ і матеріалів, з них: надійшло у період березень-травень - 1446 справ і матеріалів, розглянуто суддею у період березень-травень - 1711 справ і матеріалів.

З урахуванням надмірного навантаження, яке виходить за межі фізичних можливостей, недостатньої кількості в Рівненському окружному адміністративному суді суддів, щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ, суд першої інстанції позбавлений можливості розглянути справу у строки, передбачені національним законом.

З огляду на викладене, вказані в заяві ОСОБА_1 обставини не підтверджують упередженість та/або заінтересованість судді Махаринця Д.Є. в результаті розгляду цієї справи.

Отже, заява про відвід головуючого судді є необґрунтованою та до задоволення не підлягає.

Керуючись статтями 36, 39, 40, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Махаринця Д.Є. в адміністративній справі №460/5285/23 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала окремо не оскаржується. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя О.М. Дудар