Справа № 200/1102/23
Суддя: Зеленов А.С.
Дата ухвалення: 2023-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2023 року Справа№200/1102/23

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Зеленова А.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Донецького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі ГУ ПФУ у Львівській області), надісланий на адресу суду через підсистему ЄСІТС Електронний суд, в якому позивач просить суд:

визнати протиправним рішення ГУ ПФУ у Львівській області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 від 20.01.2023 № 74;

зобов`язати ГУ ПФУ у Львівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди з 26.01.1999 по 12.04.2000, з 16.07.2002 по 08.02.2003, з 05.05.2004 по 15.08.2004, з 12.09.2009 по 01.11.2009, з 02.11.2009 по 20.06.2012, з 10.12.2012 по 21.01.2013, з 09.07.2013 по 04.05.2014, з 05.05.2014 по 01.12.2014, з 01.04.2015 по 21.04.2015, з 12.11.2015 по 02.04.2017, з 03.04.2017 по 30.06.2017, з 03.07.2017 по 21.04.2019, з 02.11.1981 по 19.12.1983, з 12.12.1987 по 19.10.1991, з 20.10.1991 по 10.10.1998 і призначити пенсію, з моменту звернення з заявою про призначення пенсії (11.01.2023).

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 11.01.2023 позивач звернувся з заявою про призначення пенсії. Рішенням ГУ ПФУ у Львівській області від 20.01.2023 позивачу відмовлено в призначені пенсії. В рішенні відповідачем зазначено, що позивач, на час звернення з заявою, має 22 роки 11 місяців 01 день страхового стажу. При цьому, до страхового стажу позивача не зараховано: періоди роботи, записи про які містяться в трудовій книжці НОМЕР_1 ; період роботи в колгоспі з 12.12.1987 по 10.10.1998; період проходження військової служби з 02.11.1981 по 19.12.1983. Позивач вважає таке рішення протиправним, оскільки, на час звернення з заявою про призначення пенсії, його страховий стаж складав 34 роки 7 місяців 28 днів.

Просить суд задовольнити позов.

У строк, встановлений судом ГУ ПФУ у Львівській області через відділ документообігу та архівної роботи суду надано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечив проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування заперечень зазначив, що за принципом екстериторіальності документи позивача розглядалися ГУ ПФУ у Львівській області та відповідно рішення про відмову у призначенні пенсії за результатами розгляду поданих документів № 74 від 20.01.2023 приймалося ГУ ПФУ у Львівській області.

Умови призначення пенсії за віком передбачені статтею 26 Закону 1058. Зокрема, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 26 Закону 1058 починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року не менше 29 років. У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року страхового стажу, передбаченого ч.1 ст. 26, право на призначення пенсії мають особи після досягнення віку 63 роки.

Статтею 24 Закону 1058 визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно поданих документів, вік заявника 60 років 01 місяць 17 днів, наявний страховий стаж становить 22 роки 11 місяців 01 день, необхідний стаж, визначений ст. 26 Закону 1058 29 років.

За результатами розгляду документів, поданих до заяви до страхового стажу заявника

не зараховано наступні періоди роботи:

- періоди роботи згідно дублікату трудової книжки НОМЕР_2 , оскільки дата народження на титульній сторінці дописана іншим чорнилом та іншим почерком і не завірено належним чином;

- з 12.12.1987 по 10.10.1998 згідно трудової книжки НОМЕР_3 , оскільки за даний період відсутня інформація про встановлений мінімум трудової участі у господарстві та фактично відпрацьовані трудодні. Для зарахування даного періоду необхідно долучити уточнюючу довідку про встановлений мінімум трудової участі у господарстві та фактично відпрацьовані трудодні на основі первинних документів;

- періоди проходження військової служби з 02.11.1981 по 19.12.1983, оскільки у військовому квитку НОМЕР_4 печатка не ідентифікується. Для зарахування даного періоду необхідно подати уточнюючу довідку.

Дата з якої особа матиме право на пенсійну виплату згідно підтверджених документів 25.11.2025.

Вважає, що рішення ГУ ПФУ у Львівській області № 74 від 20.01.2023 про відмову у призначенні пенсії прийняте із дотриманням та у відповідності до норм та вимог чинного законодавства та нормативно-правових актів України.

Просить суд відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 20 березня 2023 року прийнято позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі №200/1102/23.

28 березня 2023 року до суду надійшов відзив ГУ ПФУ у Львівській області.

Правом надання відповіді на відзив позивач не скористався.

Згідно з пунктом 10 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Частиною 4 статті 243 КАС України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до частини 1 статті 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом НОМЕР_5 , виданим Артемівським РВ ГУМВС України в Донецькій області 28 липня 2009 року.

11 січня 2023 року позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за віком.

Відповідно до положень пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 в редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 №13-1 (далі - Порядок №22-1, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

З урахуванням принципу екстериторіальності заяву та документи ОСОБА_1 в електронному вигляді було передано на розгляд до ГУ ПФУ у Львівській області.

20 січня 2023 року за результатами розгляду вказаної заяви ОСОБА_1 ГУ ПФУ у Львівській області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії № 74, яким вирішено відмовити ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком згідно статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Підставою для відмови у призначенні пенсії у цьому рішенні зазначено, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 22 роки 11 місяців 01 день, за доданими документами до страхового стажу не зараховано:

- періоди роботи згідно дублікату трудової книжки НОМЕР_2 , оскільки дата народження на титульній сторінці дописана іншим чорнилом та іншим почерком і не завірено належним чином;

- з 12 грудня 1987 року по 10 жовтня 1998 року згідно трудової книжки НОМЕР_3 , оскільки за даний період відсутня інформація про встановлений мінімум трудової участі у господарстві та фактично відпрацьовані трудодні. Для зарахування даного періоду необхідно долучити уточнюючу довідку про встановлений мінімум трудової участі у господарстві та фактично відпрацьовані трудодні на основі первинних документів;

- періоди проходження військової служби з 02 листопада 1981 року по 19 грудня 1983 року, оскільки у військовому квитку НОМЕР_4 печатка не ідентифікується. Для зарахування даного періоду необхідно подати уточнюючу довідку.

Позивач не погодився з відмовою ГУ ПФУ у Львівській області в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з чим звернувся до суду з позовом у цій справі.

Так, між сторонами наявний спір про наявність у ОСОБА_1 достатнього страхового стажу (в даному випадку не меньше 29 років) для призначення пенсії за віком відповідно ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України визначено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Призначення і виплата пенсії в Україні здійснюється згідно із Законом України від 09.07.2003 р. №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Закон № 1058-IV), який набрав чинності з 1 січня 2004 року, іншими законами і нормативно-правовими актами та міжнародними договорами (угодами), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

За приписами частини 1 статті 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно вимог ч.1 ст.26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:

з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;

з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;

з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;

з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року;

з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років;

з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років;

з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років;

починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу підтверджується в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі Порядок №637), встановлено, що основним документом що підтверджує стаж роботи - є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, а також архівними установами.

З огляду на наявність спору про наявність достатнього страхового стажу для призначення пенсії, суд повинен перевірити кількість страхового стажу позивача.

Законом № 1058-IV визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV).

Приписами ст. 24 Закону №1058 визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Так, трудова книжка ОСОБА_1 серії НОМЕР_6 містить наступні записи:

- з 01 вересня 1978 року по 22 липня 1981 року навчання у Сіверському ПТУ (страховий стаж становить 2 роки 10 місяців 22дні);

- з 02 листопада 1981 року по 19 грудня 1983 року строкова служба в Радянській армії (страховий стаж становить 2 роки 1 місяць 18 днів);

- з 17 січня 1984 року по 26 лютого 1985 року робота водієм автомобіля 3 класу, в цех безрельсового транспорту Сіверського доломітного комбінату (страховий стаж становить 1 рік 1 місяць 10 днів);

- з 04 березня 1985 року по 03 квітня 1985 року робота шофером в СПТУ №145 (страховий стаж становить 0 років 1 місяць 0 день);

- з 04 квітня 1985 року по 02 лютого 1987 року робота інструктора з водіння автомобілю в СПТУ №145 (страховий стаж становить 1 рік 9 місяців 30 днів);

- з 03 лютого 1987 року по 18 березня 1987 року робота водієм в СПТУ №145 (страховий стаж становить 0 років 1 місяць 16 днів);

- з 01 квітня 1987 року по 14 грудня 1987 року робота водієм 2 класу ( страховий стаж становить 0 років 8 місяців 14 днів);

- з 12 грудня 1987 року по 10 жовтня 1998 року робота на посадах водія та тракториста у колгоспі імені ОСОБА_2 (страховий стаж становить10 років 9 місяців 29 днів);

- з 16 серпня 2004 року по 11 вересня 2009 року робота машиністом екскаватора в ТОВ «Сіверський доломіт» (страховий стаж становить 5 років 0 місяців 27 днів)

- з 22 квітня 2019 року по 14 січня 2020 року робота водієм автокрану в ПрАТ «Виробниче об`єднання «Донбасекскавація», що підтверджується записом трудової ( страховий стаж становить 0 років 8 місяців 24 дні).

Дублікат трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_1 , містять наступні записи:

- з 26 січня 1999 по 12 квітня 2000 року робота машиністом автогрейдера в Артемівському ДЕУ ВАТ «Міські дороги» (страховий стаж становить 1 рік 2 місяці 18 днів);

- з 16 липня 2002 року по 08 лютого 2003 року робочий рибцеха ТОВ «Агрофірма «Еліта»(страховий стаж 0 років 6 місяців 24 дні);

- з 05 травня 2004 року по 15 серпня 2004 року водій на Сіврерській дільниці виробництва цегли ЗАТ «Строй індустрія» (страховий стаж становить 0 років 3 місяці 11 днів);

- з 12 вересня 2009 року по 01 листопада 2009 року машиніст автогрейдера у Виробничому об`єднанні «Домобудівельник» (страховий стаж становить 0 років 1 місяць 21 день);

- з 02 листопада 2009 року по 20 червня 2012 року слюсар з ремонту автомобілів у Виробничому об`єднанні «Домобудівельник» (страховий стаж становить 2 роки 7 місяців 19 днів);

- з 10 грудня 2012 року по 21 січня 2013 року машиніст автогрейдера у Виробничому об`єднані «Домобудівельник» (страховий стаж становить 0 років 1 місяць 12 днів);

- з 09 липня 2013 року по 04 травня 2014 водій автотранспортних засобів на ремонтно-будівельній дільниці ТОВ «Донецькенергоремонт» (страховий стаж становить 0 років 9 місяців 26 днів);

- з 05 травня 2014 року по 01 грудня 2014 року водій автотранспортних засобів ТОВ «Донецькенергоремонт»(страховий стаж становить 0 років 6 місяців 27 днів);

- 01 квітня 2015 року по 21 квітня 2015 року тракторист в Сільському фермерському господарстві «Рой» (страховий стаж становить 0 років 0 місяців 21 день);

- з 12 листопада 2015 року по 02 квітня 2017 року водій автотранспортних засобів транспортного відділу ремонтно-будівельного цеху ТОВ «Донецькенергоремонт»(страховий стаж становить 1 рік 4 місяці 22 день);

- з 03 квітня 2017 року по 30 червня 2017 року водій автотранспортних засобів транспортного відділу адміністрації ТОВ «Донецькенергоремонт»(0 років 2 місяці 28 днів);

- з 03 липня 2017 по 21 квітня 2019 року водій автотранспортних засобів в транспортному відділі РБЦ ТОВ «Енергоінвест» (страховий стаж 1 рік 9 місяців 19 днів).

Таким чином, страховий стаж роботи ОСОБА_1 за даними, що містяться в трудовій книжці НОМЕР_6 та дублікаті трудової книжки НОМЕР_1 складає 35 років 4 місяці 18 днів.

Проте, як в оскаржуваному рішенні відповідачем визначено, що страховий стаж позивача становить 22 роки 11 місяців 01 день.

Щодо не зарахування до страхового стажу періоду проходження військової служби з 02 листопада 1981 року по 19 грудня 1983 року, оскільки у військовому квитку НОМЕР_4 печатка не ідентифікується, суд зазначає наступне.

Приписами підпункту к частини 1, частини 3 пункту 109 Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 03 серпня 1972 року № 590 (далі - Положення № 590), крім роботи в якості робочого або службовця в загальний стаж роботи зараховується також служба у складі Збройних сил СРСР.

Пунктом в частини 3 статті 56 Закону № 1788-XII передбачено, що до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, зараховується: військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки та органах внутрішніх справ, незалежно від місця проходження служби.

Згідно із абзацом 2 частини 1 статті 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ, час перебування громадян України на військовій службі зараховується до страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Отже, зарахування періоду військової служби до страхового стажу прямо передбачено нормами Закону.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 та 6 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 визначено, що основним документом що підтверджує стаж роботи - є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, а також архівними установами. Для підтвердження військової служби приймаються: військові квитки; довідки територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин і установ системи Міноборони, МВС, МНС, Мінінфраструктури, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, ДПС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС; довідки архівних і військово-лікувальних установ.

Так, з відомостей військового квитка серії НОМЕР_4 , який видано на ім`я ОСОБА_1 , а саме: розділу 15 «Проходження дійсної військової служби» слідує, останній з листопада 1981 року по січень 1982 року проходив навчання у військовій частині НОМЕР_7 , а з січня 1982 року по грудень 1983 року працював водієм у військовій частині НОМЕР_8 . Дані записи засвідчені підписом військового комісара ОСОБА_3 .

Період проходження військової служби позивачем підтверджується записом №2 в трудовій книжці НОМЕР_6 , у якому зазначено, що позивач з 02 листопада 1981 року по 19 грудня 1983 року проходив строкову службу в Радянській армії. Запис зроблено на підставі військового квитка НОМЕР_9 .

З оскаржуваного позивачем рішення слідує, що період проходження військової служби з 02 листопада 1981 року по 19 грудня 1983 року, згідно військового квитка НОМЕР_4 не зараховано до страхового стажу позивача, оскільки печатки не ідентифікуються. Для зарахування необхідно надати уточнюючу довідку про період проходження військової служби, видану на підставі первинних документів.

Водночас, суд вважає за необхідне зазначити, що відсутність печатки у військовому квитку позивача не викликає сумнівів, що ОСОБА_1 проходив строкову службу в Радянській армії у період з 02 листопада 1981 року по 19 грудня 1983 року, оскільки спірний період проходження строкової служби підтверджується записами, які містяться у в першу чергу у трудовій книжці НОМЕР_6 та у військовому квитку НОМЕР_4 . Дані відомості у трудовій книжці та у військовому квитку є чіткими, виправлень не мають.

На переконання суду, ці докази є належними та достатніми для зарахування періоду служби позивача у лавах Радянської армії у вказані періоди для призначення пенсії за віком, однак відповідач протиправно не зарахував до страхового стажу позивача період проходження строкової служби в Радянській армії у період з 02 листопада 1981 року по 19 грудня 1983 року.

Посилання відповідача у спірному рішенні про надання уточнюючої довідки про період проходження військової служби, видану на підставі первинних документів, суд вважає необґрунтованими, оскільки запис №2 у трудовій книжці серії НОМЕР_6 чітко містить відомості щодо періоду проходження військової служби у Радянській армії у спірний період,

а надання уточнюючих довідок для підтвердження проходження служби необхідно лише у разі коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи (служби).

Щодо не зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи в колгоспі з 12.12. 1987 по 10.10.1998 згідно трудової книжки НОМЕР_3 , оскільки за даний період відсутня інформація про встановлений мінімум трудової участі у господарстві та фактично відпрацьовані трудодні, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 затверджено порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до пунктів 1.6, 1.7 якого, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Розділом 2 цього Порядку визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії. Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1 цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку №637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно з пунктами 1 та 2 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до підпункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29 липня 1993 року (далі - Інструкція № 58) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Суд також зазначає, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми «Основного положения про порядок выдачи и ведения трудовых книжек колхозников» (мовою оригіналу), затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 21 квітня 1975 року № 310, які чинні на час розгляду справи (далі - Основні положення) та підлягають застосуванню на підставі постанови Верховної Ради України «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР» від 12 вересня 1991 року N 1545-XII, як такі, що не суперечать Конституції та законом України.

Відповідно до пунктів 1, 2 Основних положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних положень).

Згідно з пунктом 6 Основних положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до вимог пункту 13 Основних положень відповідальність за організацію робіт по веденню, обліку, зберіганню та видачі трудових книжок покладається на голову колгоспу. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання і видачу несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть відповідальність у відповідності до статуту та правилами трудового розпорядку колгоспу, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Так трудова книжка серії НОМЕР_6 , яка належить ОСОБА_1 , містить записи №№ 11,12,13, з яких вбачається, що з 12 грудня 1987 року по 10 жовтня 1998 року ОСОБА_1 працював на посадах водія та тракториста у колгоспі імені ОСОБА_2 .

Суд звертає увагу, що трудова книжка позивача містить інформацію про встановлений мінімум трудової участі в громадського господарстві та його виконанні, отже не зарахування до страхового стажу періоду роботи позивача в колгоспі з 12 грудня 1987 року по 10 жовтня 1998 року є протиправним.

Щодо не зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи згідно дублікату трудової книжки НОМЕР_2 , оскільки дата народження на титульній сторінці дописана іншим чорнилом та іншим почерком і не завірено належним чином, суд зазначає наступне.

Порядок ведення трудових книжок на час виникнення спірних правовідносин регулювався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29 липня 1993 року.

Главою 2 Інструкції №58 встановлено наступне:

трудові книжки і вкладиші до них заповнюються у відповідних розділах українською і російською мовами (п.п. 2.1);

до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди (п.п. 2.2);

усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення (п.п. 2.4).

Відтак, записи у трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем.

Як зазначалось раніше, постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року за №637 затверджено «Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (далі - Порядок №637).

Пунктом 1 даного Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (пункт 3 Порядку).

Суд зазначає, що вищевказаний Порядок, як вбачається з його назви та змісту, поширюється саме на випадки відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

20 січня 2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області прийнято рішення по відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 № НОМЕР_10 , у якому зокрема, не зараховано до страхового стажу періоди роботи згідно дублікату трудової книжки НОМЕР_11 , оскільки дата народження на титульній сторінці дописана іншим чорнилом та іншим почерком і не завірено належним чином, що є порушенням п.2.13 Інструкції №58.

В свою чергу, суд вважає за необхідне зазначити, що оскаржуване рішення, прийняте щодо ОСОБА_1 в частині не зарахування до страхового стажу періодів роботи згідно дублікату трудової книжки НОМЕР_11 , не обґрунтовано належним чином, оскільки не містить конкретний пункт (підпункт) Інструкції №58, який був порушений при заповненні трудової книжки.

Слід зазначити і про те, що записи дублікату трудової книжки позивача серії НОМЕР_11 , відповідають положенням пункту 2.4 Інструкції №58, а саме в частині заповнення записів чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів. Заборони щодо написання записів у трудових книжках іншим почерком Інструкція №58 не містить.

У даному випадку посилання відповідача на пункт 2.13 Інструкції №58 є необґрунтованими, оскільки дана норма стосується порядку зміни записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження. Дослідивши дублікат трудової книжки позивача НОМЕР_11 судом встановлено, що будь-які зміни про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження позивача у дублікат не вносились.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Як зазначено в п. 4.1 Рішення Конституційного суду України від 02.11.2004 р. N 15-рп/2004 суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки оскаржуване рішення не містить конкретний пункт (підпункт) Інструкції №58, який був порушений при заповненні дубліката трудової книжки позивача, тому не відповідає критерію обґрунтованості.

Крім того, суд наголошує, що відповідачем ні у спірному рішенні, ні у відзиві на позов, не ставиться під сумнів вірність записів в трудовій книжці позивачки про прийняття/звільнення у спірні періоди роботи, які зазначені у дублікаті трудової книжки НОМЕР_11 .

Слід врахувати і те, що відповідно до положень частини 3 статті 44 Закону № 1058-IV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Отже, з наведених норм чинного законодавства вбачається значний обсяг прав та обов`язків в органів Пенсійного фонду при вирішенні питання про призначення пенсії та перевірки наявного стажу роботи для її призначення.

Проте, відповідачем не надано жодних документів, підтверджуючих вчинення будь-яких дій для витребування документів чи проведення перевірки достовірності таких документів.

Підсумовуючи викладене, суд звертає увагу на те, що відповідач не дотримав державні гарантії реалізації позивачем, як застрахованою особою, своїх прав, передбачених Законами України «Про пенсійне забезпечення» та «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відмовляючи позивачу у призначенні пенсії за віком згідно статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійний орган застосував суто формальний підхід, що не відповідає принципу верховенства права. При цьому, суд виходить з того, що аналізуючи надані документи, пенсійний орган, перш за все, має виходити з їх змісту, а не лише суто з форми. У цьому випадку, органи Пенсійного фонду, переслідуючи в цілому законну мету попередження зловживання громадянами своїми правами та запобігання необґрунтованому призначенню пенсії, при виконанні своїх повноважень повинні діяти обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та пропорційно, як це передбачено частиною 2 статті 2 КАС України, з тим, щоб не створювати штучних і явно необґрунтованих перешкод для реалізації громадянами їх прав.

За вищевикладених обставин, рішення ГУ ПФУ у Львівській області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 від 20 січня 2023 року № 74 належить визнати протиправним та скасувати, а позов в цій частині - задовольнити.

Щодо позовних вимог про зобов`язання призначити пенсію ОСОБА_1 за віком відповідно до вимог ст.26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з дати звернення, 11.01.2023, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. п. 3, 4, 10 ч. 2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправним та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо звернення позивача, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Виходячи із змісту заявлених позивачем вимог та висновків суду, в даному випадку слід застосувати положення статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме, обрати інший спосіб захисту, який необхідний для повного відновлення порушеного права.

Таким чином, суд доходить висновку, що в даному випадку, слід:

визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ у Львівській області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 від 20 січня 2023 року № 74;

зобов`язати ГУ ПФУ у Львівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період проходження військової служби з 02 листопада 1981 року по 19 грудня 1983 року;

зобов`язати ГУ ПФУ у Львівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи в колгоспі з 12 грудня 1987 року по 10 жовтня 1998 року;

зобов`язати ГУ ПФУ у Львівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи згідно дублікату трудової книжки НОМЕР_2 ;

зобов`язати ГУ ПФУ у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11 січня 2023 року про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з урахуванням висновків суду викладених у цьому рішенні.

При цьому, суд вважає вищевказаний спосіб захисту достатнім, враховуючи обставини справи.

Суд вважає за необхідне звернути увагу відповідача на те, що відповідно до вимог частини другої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно норм статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин;

4) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

5) як розподілити між сторонами судові витрати;

6) чи є підстави допустити негайне виконання рішення;

7) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Норми статті 245 КАС України визначають повноваження суду при вирішенні справи. Так, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Рішення суду, згідно положень статті 246 КАС України, складається з вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частин.

У вступній частині рішення зазначаються:

1) дата і місце його ухвалення;

2) найменування суду;

3) прізвище та ініціали судді або склад колегії суддів;

4) прізвище та ініціали секретаря судового засідання;

5) номер справи;

6) ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи;

7) вимоги позивача;

8) прізвища та ініціали представників учасників справи та прокурора.

В описовій частині рішення зазначаються:

1) стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача;

2) заяви, клопотання учасників справи;

3) інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо).

У мотивувальній частині рішення зазначаються:

1) обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини;

2) докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення;

3) мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову;

4) чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду, та мотиви такого висновку;

5) норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування;

6) норми права, на які посилалися сторони, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування;

7) мотиви, з яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суд, відмовляючи у позові, дійшов висновку, що оскаржуване рішення, дія чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень визнано судом таким, що вчинено відповідно до вимог частини другої статті 2 цього Кодексу.

У резолютивній частині рішення зазначаються:

1) висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог;

2) розподіл судових витрат;

3) строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження;

4) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та по батькові (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін (для фізичних осіб), за його наявності, або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України.

Суд зазначає, що висновки суду, викладені в мотивувальній частині його рішення є в однаковій мірі обов`язковими для врахування суб`єктом владних повноважень при здійсненні своїх повноважень на виконання рішення суду, як і висновки, визначені в резолютивній частині рішення.

Отже, суд зауважує, що при визначенні меж встановлених зобов`язань необхідно враховувати як резолютивну, так і мотивувальну частини судового рішення. Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи, суд приходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Позивачем за подання цього позову сплачено судовий збір у сумі 1073,60грн.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно із частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задовольняється частково, суд вважає за необхідне присудити на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно задоволених позовних вимог у сумі 804, 75грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_12 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області (, місцезнаходження: вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, Львівська область, 79016) про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії м задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 від 20 січня 2023 № 74.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період проходження військової служби з 02 листопада 1981 року по 19 грудня 1983 року;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи в колгоспі з 12 грудня 1987 року по 10 жовтня 1998 року;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи згідно дублікату трудової книжки НОМЕР_2 ;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11 січня 2023 року про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з урахуванням висновків суду викладених у цьому рішенні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, місцезнаходження: вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, Львівська область, 79016) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_12 , адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 804 (вісімсот чотири) гривні 75 копійок.

Рішення прийнято в нарадчій кімнаті в порядку спрощеного провадження 19 червня 2023 року. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Повідомити сторін, що заяви по суті справи, заяви з процесуальних питань, клопотання, пояснення, додаткові письмові докази, висновки експертів, можуть бути ними подані в електронному вигляді на електронну пошту суду або через особистий кабінет в системі Електронний суд.

Направлення даного рішення суду здійснювати шляхом електронного листування на електронні адреси учасників справи.

Суддя А.С. Зеленов