Справа № 140/7795/22
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2023-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2023 рокуЛьвівСправа № 140/7795/22 пров. № А/857/3243/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Довгополова О.М., Ільчишин Н.В.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Виконавчого комітету Луцької міської ради,

на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 30 січня 2023 року (суддя - Ксензюк А.Я., час ухвалення - не зазначено, місце ухвалення - м.Луцьк, дата складення повного тексту - не зазначено),

в адміністративній справі №140/7795/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Брендборд" до Виконавчого комітету Луцької міської ради,

про визнання протиправним та скасування рішення,

встановив:

У листопаді 2022 року позивач ТОВ "Брендборд" звернувся в суд з адміністративним позовом до відповідача Виконавчого комітету Луцької міської ради, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Луцької міської ради від 23.11.2022 №603-1 "Про демонтаж засобів зовнішньої реклами" в частині, що стосується ТОВ "Брендборд". Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Відповідач позовних вимог не визнав, в суді першої інстанції подав відзив на позов. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 30.01.2023 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Виконавчого комітету Луцької міської ради від 23.11.2022 №603-1 "Про демонтаж засобів зовнішньої реклами" в частині, що стосується Товариства з обмеженою відповідальністю "Брендборд". Стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у сумі 2481,00 грн..

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду є безпідставним та необґрунтованим, винесеним з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт покликається на те, що судом не було враховано Дозволи №109 від 03.10.2012, №197 від 03.04.2013, №17 від 25.02.2010, №144 від 20.11.2013, №30 від 20.01.2011 на розміщення засобів зовнішньої реклами (ЗЗР) були видані позивачу на підставі рішень виконавчого комітету Луцької міської ради і позивач використовував місця, які належать Луцькій територіальній громаді. Вказані Дозволи були чинними до 01.06.2022 та 01.08.2022. Згідно вимог чинних нормативних актів позивач повинен був до 01.05.2022 та 01.07.2022 року подати заяви про продовження дії Дозволів чи особисто, чи поштовим відправленням, чи в електронній формі, однак він цим правом скористався частково лише за трьома Дозволами №17, 109, 144. Позиція позивача про необхідність застосування до даних відносин пункту 2-1 ст.11 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», на думку відповідача, є свідомим зловживанням власними правами, які порушують права інших осіб, а саме жителів Луцької ОТГ щодо використання майна, за яке позивач не оплачував кошти. Покликання позивача на Постанову КМ України №1236 від 09.12.2020, якою було встановлено та продовжено карантин до 31.12.2022, є неповними, оскільки пунктом 22 цієї Постанови чітко визначено: «з 17 червня 2021 року на території України встановлюється «ЗЕЛЕНИЙ» рівень епідемічної небезпеки. Саме тому, позивач знаючи це, 20 квітня 2022 року подав до ЦНАП Луцької територіальної громади три заяви про продовження вищевказаних Дозволів, а саме №17 від 25.02.2010, №109 від 03.10.2012 та №144 від 20.11.2013. Листом №20.2.2-2/846/2022 від 10.05.2022 позивача було повідомлено про неможливість продовження дозволів на розміщення ЗЗР, оскільки ним були порушені вимоги п.3.5 вищевказаного Порядку (96-1) та умов Договору №01-02/09 ТК від 01.04.2020 щодо оплати отриманих послуг по розміщенню ЗЗР на території Луцької ОТГ, оскільки у позивача була заборгованість в сумі 98389,98 грн. Звертає увагу скаржник, що станом на 01 грудня 2022 року заборгованість позивача перед бюджетом Луцької об`єднаної територіальної громади становить 458487,47 грн. Пунктом 2.24.3 Порядку розміщення зовнішньої реклами на території Луцької міської територіальної громади визначено, що строк дії Дозволу не продовжується, якщо у розповсюджувача: існує заборгованість з оплати за тимчасове користування місцем розміщення засобу ЗР за чинним Договором. Також зазначає апелянт, що рішення суду першої інстанції у цій справі суперечить рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 16.03.2022 у справі №140/16236/21, від 03.01.2023 у справі №140/5231/22, від 04.03.2022 у справі №140/14447/21, які набрали законної сили, у аналогічних справах, що створює ситуацію юридичної невизначеності.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 30.01.2023 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи.

Позивач ТОВ "Брендборд" здійснює свою діяльність в рекламній сфері.

ТОВ "Брендборд" надано дозволи на розміщення зовнішньої реклами:

- №17, виданий 25.02.2010 на підставі рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 25.02.2010 №145-3, строк дії якого було продовжено до 01.06.2022 (а.с. 8);

№30, виданий 20.01.2011 на підставі рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 20.01.2011 №36-2, строк дії якого було продовжено до 01.08.2022 (а.с. 5-а);

№109, виданий 03.10.2012 на підставі рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 03.10.2012 №665-2, строк дії якого було продовжено до 01.06.2022 (а.с. 6);

№197, виданий 03.04.2013 на підставі рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 03.04.2013 №208-1, строк дії якого було продовжено до 01.07.2022 (а.с. 7);

№144, виданий 20.11.2013 на підставі рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 20.11.2013 №720-1, строк дії якого було продовжено до 01.06.2022 (а.с. 9).

Вимогою КП "Луцькреклама" №92 про усунення порушень Порядку розміщення зовнішньої реклами на території Луцької міської територіальної громади від 26.10.2022 у зв`язку з відсутністю дозволу на розміщення зовнішньої реклами запропоновано у семиденний термін усунути зазначені у цій вимозі порушення шляхом демонтажу рекламних конструкцій відповідно до вказаних дозволів та про усунення порушень повідомити КП "Луцькрекламу" до 04.11.2022. Також повідомлено позивача, що випадку невиконання цієї вимоги спеціальні конструкції будуть демонтовані спеціалізованим підприємством, що може проводити демонтаж, з покладанням на ТОВ "Брендборд" витрат, пов`язаних з демонтажем засобів зовнішньої реклами та їх зберіганням (а.с. 10).

07.11.2022 за вих. №103 ТОВ "Брендборд" надано відповідь на вимогу про усунення порушень порядку зовнішньої реклами на території Луцької міської територіальної громади №92 від 26.10.2022 (а.с. 11).

Рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від 23.11.2022 №603-1 у зв`язку із відсутністю дозволів на розміщення зовнішньої реклами було зобов`язано, зокрема ТОВ "Брендборд", як власника засобів зовнішньої реклами, провести демонтаж рекламних конструкцій, КП "Луцькреклама" у разі невиконання власниками засобів зовнішньої реклами пункту 1 даного рішення, доручено провести їх демонтаж (пункт 2 рішення), з покладанням витрат, пов`язаних з демонтажем засобів зовнішньої реклами на власників рекламних конструкцій (а.с. 13-16).

Листом КП «Луцькреклама» від 28.11.2022 №01-06/118 повідомлено ТОВ "Брендборд" про прийняте виконавчим комітетом Луцької міської ради рішення від 23.11.2022 №603-1 та запропоновано власними силами здійснити демонтаж рекламних засобів (а.с. 12).

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що дозволи позивача на розміщення зовнішньої реклами №17 від 25.02.2010, №30 від 20.01.2011, №109 від 03.10.2012, №197 від 03.04.2013, №144 від 20.11.2013 вважаються такими, дію яких продовжено на період карантину та обмежувальних заходів і протягом трьох місяців з дня його/їх закінчення, а тому правових підстав для демонтажу рекламних конструкцій з підстав зазначених у спірному рішенні, а саме в зв`язку із відсутністю дозволів, немає. У зв`язку з цим визнав оскаржуване рішення відповідача в частині, що стосується ТОВ "Брендборд", протиправним і таким, що підлягає скасуванню.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду вважає правильними висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, згідно із ст.1 Закону України «Про рекламу», зовнішня реклама - це реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях - рекламоносіях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України «Про рекламу», розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до підпункту 13 пункту "а" частини першої статті 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", надання дозволу на розміщення реклами, належить до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад як повноваження в галузі житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, громадського харчування, транспорту і зв`язку.

Пунктами 1, 3 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №2067 від 29.12.2003 (далі - Типові правила) встановлено, що ці Правила регулюють відносини, що виникають у зв`язку з розміщенням зовнішньої реклами у населених пунктах, та визначають порядок надання дозволів на розміщення такої реклами.

Згідно частини 2 Типових правил дозвіл - це документ установленої форми, виданий розповсюджувачу зовнішньої реклами на підставі рішення виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, який дає право на розміщення зовнішньої реклами на певний строк та у певному місці; а в частині 3 даних Типових правил зовнішня реклама розміщується на підставі дозволів та у порядку, встановленому виконавчими органами сільських, селищних, міських рад відповідно до цих Правил.

Відповідно до абзацу другого пункту 3 Типових правил, видача (відмова у видачі, переоформленні, видачі дубліката, анулювання) дозволу на розміщення зовнішньої реклами здійснюється відповідно до Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності".

Згідно із ст.1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», дозвільна система у сфері господарської діяльності - сукупність урегульованих законодавством відносин, які виникають між дозвільними органами, адміністраторами та суб`єктами господарювання у зв`язку з видачею документів дозвільного характеру, переоформленням, анулюванням документів дозвільного характеру; дозвільні органи - суб`єкти надання адміністративних послуг, їх посадові особи, уповноважені відповідно до закону видавати документи дозвільного характеру; документ дозвільного характеру - дозвіл, висновок, рішення, погодження, свідоцтво, інший документ в електронному вигляді (запис про наявність дозволу, висновку, рішення, погодження, свідоцтва, іншого документа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), який дозвільний орган зобов`язаний видати суб`єкту господарювання у разі надання йому права на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності та/або без наявності якого суб`єкт господарювання не може проваджувати певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності.

Згідно ч.1 ст.2 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», дія цього Закону поширюється на дозвільні органи, адміністраторів, уповноважений орган та суб`єктів господарювання, які мають намір провадити або провадять господарську діяльність.

Згідно ч.5 ст.4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», підставами для відмови у видачі документа дозвільного характеру є: подання суб`єктом господарювання неповного пакета документів, необхідних для одержання документа дозвільного характеру, згідно із встановленим вичерпним переліком; виявлення в документах, поданих суб`єктом господарювання, недостовірних відомостей; негативний висновок за результатами проведених експертиз та обстежень або інших наукових і технічних оцінок, необхідних для видачі документа дозвільного характеру.

Згідно ч.2-1 ст.11 Прикінцевих положень Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», документи дозвільного характеру, що не обумовлені міжнародними зобов`язаннями або іншими обмеженнями, встановленими законом, строк дії яких закінчується у період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), вважаються такими, дію яких продовжено на період карантину та обмежувальних заходів і протягом трьох місяців з дня його/їх закінчення.

Судом встановлено, що предметами спору у даній справі є перевірка правомірності рішення Виконавчого комітету Луцької міської ради про демонтаж засобів зовнішньої реклами.

В свою чергу, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог у межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача, судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" введено дію карантину.

Надалі, постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (з подальшими змінами та доповненнями), установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 р. до 31 грудня 2022 р. на території України карантин, продовживши дію карантину.

Так, сторонами не заперечується, що дія всіх наданих позивачу дозволів на розміщення зовнішньої реклами закінчилися у березні - серпні 2022 року, тобто під час дії карантину, запровадженого постановами Кабінету Міністрів України.

При цьому, з аналізу вищевикладених положень Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» вбачається, що документи дозвільного характеру, строк дії яких закінчується у період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), вважаються такими, дію яких продовжено на період карантину та обмежувальних заходів і протягом трьох місяців з дня його/їх закінчення.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що дозволи позивача на розміщення зовнішньої реклами вважаються такими, дію яких продовжено на період карантину та обмежувальних заходів і протягом трьох місяців з дня його/їх закінчення.

В свою чергу, враховуючи подовження дії зазначених дозволів, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність визнання протиправними та скасування рішення Виконавчого комітету Луцької міської ради від 23.11.2022 №603-1 "Про демонтаж засобів зовнішньої реклами" в частині, що стосується ТзОВ "Брендборд".

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, в тому числі і щодо покликань на встановлений на території України «Зелений» рівень епідемічної небезпеки, оскільки таке застереження не внесено до положень ч. 2-1 ст.11 Прикінцевих положень Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності».

Покликання скаржника на конкретні судові справи, у яких застосовано протилежну правову позицію у справах з подібними правовідносинами колегією суддів відхиляється, оскільки ухвалені в таких справах рішення суду не були предметом апеляційної та касаційної перевірки.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржуване рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводами апеляційної скарги не спростовується, а тому немає підстав для його скасування.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд -

постановив:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Луцької міської ради - залишити без задоволення.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 30 січня 2023 року в адміністративній справі №140/7795/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Брендборд" до Виконавчого комітету Луцької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді О. М. Довгополов
Н. В. Ільчишин