Справа № 500/1880/23
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1880/23

20 червня 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить:

визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо не зарахування періодів роботи до страхового стажу ОСОБА_1 з 22.03.1963 по 27.11.1963, з 10.05.1964 по 10.11.1964 у Долинському бурякорадгоспі ім. К.Маркса та період роботи в Козівському РДО з 01.01.1966 по 15.01.1969, згідно трудової книжки від 27.11.1963;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 22.03.1963 по 27.11.1963, з 10.05.1964 по 10.11.1964 у Долинському бурякорадгоспі ім. К.Маркса та період роботи в Козівському РДО з 01.01.1966 по 15.01.1969, згідно трудової книжки від 27.11.1963 та здійснити перерахунок пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 01.11.2022.

В обґрунтування позову вказує, що отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Випадково дізналася, що до її страхового стажу не зараховано періоди роботи з 22.03.1963 по 27.11.1963, з 10.05.1964 по 10.11.1964 у Долинському бурякорадгоспі ім. К.Маркса та період роботи в Козівському РДО з 01.01.1966 по 15.01.1969. Позивач звернулася до відповідача із заявами щодо зарахування спірних періодів роботи до страхового стажу. Однак листами Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 18.07.2022 та від 20.01.2023 повідомлено, що вказані періоди не зараховані до її страхового стажу, оскільки на першій сторінці трудової книжки зазначено прізвище російською мовою « ОСОБА_2 », а згідно свідоцтва про одруження прізвище українською мовою « ОСОБА_2 ».

Водночас ОСОБА_1 зауважує, що працівник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто працівником, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Таким чином, вважає, що відповідач протиправно не зарахував до її страхового стажу вищевказані періоди роботи по трудовій книжці. З наведених підстав просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 10.05.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено судовий розгляд справи проводити суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у строк, встановлений частиною другою статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому, зокрема, вказано, що ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про надання пояснення щодо не врахування при призначенні пенсії за віком трудового стажу за період з 22.03.1963 по 27.11.1963, з 10.05.1964 по 10.11.1964 у Долинському бурякорадгоспі ім. К.Маркса та період роботи в Козівському РДО з 01.01.1966 по 15.01.1969 згідно трудової книжки від 27.11.1963.

Копію рішення про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 немає змоги надати, оскільки звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області не здійснювалось відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 20.01.2023 №206-87/С-02/8-1900/23 позивачу направлено відповідь щодо не врахування при призначенні пенсії за віком трудового стажу за спірні періоди.

За результатами розгляду електронної пенсійної справи встановлено, що при розрахунку страхового стажу (при призначенні пенсії) трудова книжка серії НОМЕР_1 , дата заповнення - 27.11.1963 не бралась до уваги, оскільки прізвище в ній російською мовою вказано « ОСОБА_2 », а згідно свідоцтва про одруження прізвище позивача українською мовою - « ОСОБА_2 ». Документів, котрі б підтвердили, що прізвище в трудовій книжці зазначено вірно, позивачем не надавались.

Таким чином, для можливого зарахування до страхового стажу даних, відображених в трудовій книжці серії НОМЕР_1 , необхідно надати документи (довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, інші документи, які містять відомості про періоди роботи), котрі би підтвердили періоди роботи впродовж 1963-1969 років.

Таким чином, при призначенні пенсії позивачу страховий стаж обчислено відповідно до представлених додаткових документів та даних, що містяться у системі персоніфікованого обліку.

З огляду на зазначене Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області не вбачає у своїх діях будь-яких ознак порушення прав позивача на соціальне забезпечення та просить відмовити у задоволенні позову повністю (а.с.29-31).

30.05.2023 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, у якій ОСОБА_1 вказує, що до відповідача зверталась двічі, в липні 2022 року та січні 2023 року щодо зарахування до страхового стажу спірних періодів роботи. При цьому ніяких зауважень стосовно неправильної подачі заяви не піднімалось. Листами Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 18.07.2022 №2565-2694/С-02/8-1900/22 та від 20.01.2023 №206-87/С-02/8-1900/23 повідомлено, що періоди роботи у Долинському бурякорадгоспі ім. К.Маркса з 22.03.1963 по 27.11.1963, з 10.05.1964 по 10.11.1964 та період роботи в Козівській РДО з 01.01.1966 по 15.01.1969 до страхового стажу не зараховані, оскільки на першій сторінці трудової книжки зазначено прізвище російською мовою « ОСОБА_2 », а згідно свідоцтва про одруження прізвище українською мовою « ОСОБА_2 .

Позивач зазначає, що доказами, які підтверджують дійсність її трудової книжки є свідоцтво про народження, свідоцтво про одруження. Водночас відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника та не може впливати на його особисті права.

Крім того, та обставина, що на першій сторінці трудової книжки зазначено прізвище російською мовою « ОСОБА_2 », а згідно свідоцтва про одруження прізвище українською мовою « ОСОБА_2 », не має наслідком недійсність записів у ній, так як трудова книжка позивача містить всі необхідні записи про роботу у спірний період, ці записи є належним та допустимим доказом підтвердження її трудового стажу.

З урахуванням викладеного позивач просить позов задовольнити повністю (а.с.29-31).

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Дізнавшись, що до її страхового стажу не зараховано періоди роботи з 22.03.1963 по 27.11.1963, з 10.05.1964 по 10.11.1964 у Долинському бурякорадгоспі ім. К.Маркса та період роботи з 01.01.1966 по 15.01.1969 в Козівському РДО, звернулася до відповідача із заявами щодо зарахування спірних періодів роботи до страхового стажу.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 18.07.2022 №2565-2694/С-02/8-1900/22 ОСОБА_1 повідомлено, що її страховий стаж становить 29 років 04 місяці 24 дні (враховано по 31.12.2000).

Період роботи з 22.03.1963 по 27.11.1963 та з 10.05.1964 по 10.11.1964 у Долинському бурякорадгоспі ім. К. Маркса не зараховано до страхового стажу, оскільки у матеріалах пенсійної справи відсутні документи, що підтверджують вказані періоди.

До звернення долучено копію трудової книжки, у якій міститься запис за вказаний період роботи, однак на титульній сторінці трудової книжки зазначено прізвище ОСОБА_2 , що не співпадає з паспортними даними, тому вказана трудова книжка не може братися до уваги при обчисленні страхового стажу.

Періоди роботи, згідно записів трудової книжки, можуть бути зараховані до страхового стажу у випадку представлення уточнюючих довідок (а.с.12-13).

У подальшому у відповідь на заяву позивача від 03.01.2023 (а.с.14), Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області у листі від 20.01.2023 №206-87/С-02/8-1900/23 повідомило, що за результатами розгляду електронної пенсійної справи встановлено, що при розрахунку страхового стажу (при призначенні пенсії) трудова книжка серії НОМЕР_2 , дата заповнення - 27.11.1963 не бралась до уваги, оскільки прізвище в ній російською мовою вказано « ОСОБА_2 », а згідно свідоцтва про одруження прізвище українською мовою - « ОСОБА_2 ». Документів, котрі би підтвердили, що прізвище в трудовій книжці зазначено вірно, не надавалось.

Для можливого зарахування до страхового стажу даних, відображених в трудовій книжці серії НОМЕР_2 , необхідно надати документи (довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, інші документи, які містять відомості про періоди роботи), котрі би підтвердили періоди роботи впродовж 1963-1969 років (а.с.15-16).

Позивач не погоджується з такими діями суб`єкта владних повноважень, вказує на наявність підстав для зарахування спірних періодів до страхового стажу, а тому звернулася до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Дії відповідача як суб`єкта владних повноважень, що є предметом цього позову, підлягають оцінці судом на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII Про пенсійне забезпечення (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон №1058-ІV).

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).

Відповідно до частини другої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону № 1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Як встановлено статтею 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 17 Порядку №637 визначено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника (пункт 18 Порядку №637).

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637: довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи, а за відсутності документів про наявний стаж або відсутності архівних даних, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, пов`язаних з заявником спільною роботою.

Судом досліджено копію трудової книжки, заповненої 27.11.1963 на ім`я ОСОБА_3 (російською мовою), рік народження: 1945 (а.с.9).

Розділ Відомості про роботу трудової книжки позивача містить записи щодо її трудової діяльності у спірні періоди: з 22.03.1963 по 27.11.1963 та з 10.05.1964 по 10.11.1964 у Долинському бурякорадгоспі ім. К.Маркса, а також з 01.01.1966 по 15.01.1969 в Козівському РДО (Записи №1-№6).

Записи про звільнення засвідчені підписами уповноважених осіб та скріплені печатками підприємств (а.с.9-9 зворот).

З листів Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, якими надано відповіді на заяви позивача щодо зарахування спірних періодів до її страхового стажу, вбачається, що такі періоди не зараховані, оскільки на титульній сторінці трудової книжки зазначено прізвище ОСОБА_2 , що не співпадає з паспортними даними, а також через те, що прізвище в трудовій книжці російською мовою вказано « ОСОБА_2 », а згідно свідоцтва про одруження прізвище українською мовою - « ОСОБА_2 ».

Порядок ведення трудових книжок на момент заповнення трудової книжки позивача (дата заповнення титульної сторінки 27.11.1963) було врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 09.07.1958 №620 (далі - Інструкція №620).

За змістом пункту 5 Інструкції №620 записи в трудовій книжці здійснюються на тій мові, на якій ведеться діловодство в даному підприємстві, установі або організації.

Відповідно до пункту 11 Інструкції №620 на першій сторінці трудової книжки записуються загальні відомості про її власника.

Прізвище, ім`я, по батькові (повністю, без скорочень або заміни імені і по батькові ініціалами) і рік народження вказуються на підставі паспорта або свідоцтва про народження.

Зміни записів в трудовій книжці про прізвище, ім`я та по батькові, освіту і професію робітника здійснюються адміністрацією на підставі документів і з посиланням на них (свідоцтво про шлюб, довідка РАЦСу, документи про освіту, та ін.), і повинні бути засвідчені підписом керівника підприємства, установи, організації або печаткою відділу кадрів.

Відповідальність за організацію правильного ведення трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи або організації (пункти 9, 10 Інструкції №620).

Так, відповідно до наданої копії трудової книжки, заповненої 27.11.1963, вказано відомості про власника трудової книжки: ОСОБА_3 (російською мовою), рік народження: 1945 (а.с.9).

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_3 , російською мовою значиться: ОСОБА_4 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10).

За змістом свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 , виданого 23.11.1968, прізвище ОСОБА_5 , 1945 року народження, після укладення шлюбу 23.11.1968 змінено на ОСОБА_6 (а.с.11).

В паспорті громадянина України позивача серії НОМЕР_4 , виданого 10.01.1998 Козівським РВ УМВС України в Тернопільській області, зазначено: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

Таким чином, прізвище, ім`я, по батькові власника трудової книжки мало бути внесене адміністрацією підприємства на підставі паспорта або свідоцтва про народження позивача. Водночас, як встановлено судом, записи трудової книжки містять розбіжності у написанні прізвища її власника російською мовою: ОСОБА_3 із відомостями свідоцтва про народження: ОСОБА_4 .

Крім того, у подальшому до трудової книжки не внесено відомостей про зміну прізвища власника трудової книжки на підставі свідоцтва про одруження позивача серії НОМЕР_1 , виданого 23.11.1968.

Водночас суд звертає увагу, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах. Працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо заповнення такої.

Наведене цілком узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від постанові від 21.02.2018 (справа №687/975/17), від 23.04.2019 (справа №593/1452/16-а), від 30.09.2021 (справа №300/860/17), висновки якого мають враховувати суди відповідно до положень частини п`ятої статті 242 КАС України.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Отже, виявлені відповідачем недоліки у заповненні трудової книжки ОСОБА_1 при дотриманні усіх вимог щодо порядку оформлення записів, що містять відомості про роботу (прийняття на роботу, переведення, звільнення з роботи тощо), не є підставою для не зарахування періодів трудової діяльності відповідно до записів трудової книжки до стажу її роботи.

Водночас судом на підставі досліджених доказів було встановлено, що ОСОБА_2 , ОСОБА_7 і ОСОБА_2 та ж сама особа, що й ОСОБА_6 , факт роботи позивача у спірні періоди, що відповідають записам її трудової книжки відповідачем не заперечується, а формальні неточності в документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів Пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

При цьому суд зазначає, що у трудовій книжці позивача у відомостях про роботу наявні відповідні записи про прийняття її на роботу та звільнення з роботи, записи оформлені належним чином, у разі необхідності засвідчені підписами та скріплені печатками установи.

Водночас виявлені територіальним органом Пенсійного фонду України недоліки у заповненні титульного аркуша трудової книжки ОСОБА_1 , за правильність оформлення якого працівник не відповідає, при дотриманні усіх вимог щодо порядку оформлення записів, що містять відомості про роботу (прийняття на роботу, переведення, звільнення з роботи тощо), не є підставою для не зарахування спірних періодів до стажу роботи позивача.

Відтак дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 22.03.1963 по 27.11.1963, з 10.05.1964 по 10.11.1964 у Долинському бурякорадгоспі ім. К.Маркса та з 01.01.1966 по 15.01.1969 в Козівському РДО, є протиправними.

Отже, оскільки вказані дії органу Пенсійного фонду є протиправними, наявні достатні обґрунтовані підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 зазначені періоди роботи та здійснити перерахунок її пенсії за віком з 01.11.2022.

Перевіряючи дотримання критеріїв, яким має відповідати рішення, дії суб`єкта владних повноважень, визначених частиною другою статті 2 КАС України, суд вважає, що такі не дотримані, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області діяло не на підставі та не у спосіб, що визначені законами України, необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для вчинення дій.

Враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, то відповідно до частини першої статті 139 КАС України позивачу слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 1073,60 грн, сплачений відповідно до квитанції №20 від 05.05.2023 (а.с.19).

У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Чепенюк О.В. у період з 29.05.2023 по 12.06.2023 та перебуванням у щорічній відпустці з 13.06.2023 по 19.06.2023 включно, рішення ухвалене у перший робочий день судді.

Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 139, 243-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 22.03.1963 по 27.11.1963, з 10.05.1964 по 10.11.1964 у Долинському бурякорадгоспі ім. К.Маркса та з 01.01.1966 по 15.01.1969 в Козівському РДО.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 22.03.1963 по 27.11.1963, з 10.05.1964 по 10.11.1964 у Долинському бурякорадгоспі ім. К.Маркса і з 01.01.1966 по 15.01.1969 в Козівському РДО, та здійснити перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 , починаючи з 01.11.2022.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три грн 60 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (Майдан Волі 3, місто Тернопіль, Тернопільська область, 46001, ідентифікаційний код юридичної особи в ).

Повний текст рішення складений та підписаний 20 червня 2023 року.

Суддя Чепенюк О.В.