Справа № 420/6658/22
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2023-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/6658/22

Перша інстанція: суддя Юхтенко Л.Р.,

повний текст судового рішення

складено 03.08.2022, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Бітова А.І., Градовського Ю.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2022 року у справі № 420/6658/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення на відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

У травні 2023 року ОСОБА_2 (позивач) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, в якому просив:

-визнати протиправним та дискримінаційним та скасувати рішення відповідача, викладене у листі № 8247-7605/Р-02/8-2100/21 від 05.11.2021 року про припинення виплати пенсії позивачу на підставі спливу строку дії паспорта громадянина України для виїзду за кордон;

-визнати дії відповідача по припиненню виплати пенсії позивачу на підставі спливу строку дії паспорту громадянина України для виїзду за кордон протиправними та дискримінаційними;

-визнати бездіяльність відповідача щодо не продовження виплати пенсії позивачу з 01.12.2020 року на підставі спливу строку дії паспорту громадянина України для виїзду за кордон протиправною та дискримінаційною;

-зобов`язати відповідача виплатити усі неотримані позивачем пенсійні виплати з урахуванням масових перерахунків з 01.12.2020 року до фактичного виконання відповідачем рішення по цій справі з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів на усі несвоєчасно виплачені суми позивачу, починаючи з 01.12.2020 року до їх фактичної виплати та продовжити виплату пенсії позивачу довічно;

-стягнути з відповідача коштів в сумі 100 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією та бездіяльністю, в результаті яких відповідач припинив виплату пенсії позивачу на підставі спливу строку дії її паспорту громадянина України для виїзду за кордон.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що рішення про припинення виплати пенсії позивачу з підстав спливу строку дії паспорту для виїзду за кордон є протиправним, адже Законом № 1058-ІУ не передбачено такої підстави припинення або призупинення виплати пенсії, як припинення на підставі закінчення строку дії паспорту громадянина України для виїзду за кордон. Також, як вказано у позові, припинення виплати пенсії через закінчення строку дії паспорту громадянина України для виїзду за кордон є дискримінацією за ознакою місця проживання, в результаті якої відповідачем істотно погіршений майновий стан в порівнянні з пенсіонерами, що проживають в Україні, яким виплата їх пенсії з цієї ж причини не припиняється. Оскаржуване рішення відповідача порушує конституційне право позивача на власність та на соціальний захист. Позивач стверджував також, що відповідачем йому нанесено моральну шкоду у вигляді страждань та принижень, яких позивач зазнав внаслідок протиправних дій, бездіяльності та рішень відповідача та позивач оцінює нанесену йому моральну шкоду в сумі 100000 грн. Окрім того, у зв`язку з протиправною бездіяльністю відповідача, внаслідок якої йому протиправно не виплачена пенсія з 01.12.2020 року, на думку позивача він має право на компенсацію втрати частини доходів і індексацію.

Відповідач проти позову заперечував.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2022 року, позовну заяву ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду в Херсонській області (, місцезнаходження: 73005, м. Херсон, вул. 28 Армії, 6) по припиненню виплати пенсії ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 ) з 01.12.2020 року на підставі спливу строку дії паспорту громадянина України для виїзду за кордон.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду в Херсонській області (, місцезнаходження: 73005, м. Херсон, вул. 28 Армії, 6) поновити з 01.12.2020 року ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 ) нарахування та виплату пенсії.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (, місцезнаходження: 73005, м. Херсон, вул. 28 Армії, 6) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок).

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Головним управлінням ПФУ в Херсонській області подано до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує, що згідно з Порядком виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки у банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 №1596, зарахування сум пенсій банками на поточні рахунки здійснюється на підставі складених органами ПФУ списків. При цьому, такі списки складаються відповідно до наданих пенсіонерами заяв, в яких зазначаються реквізити паспорта або іншого документа, що посвідчує особу. В свою чергу строк дії паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 закінчився 23.10. 2020р., тому виплату йому пенсії призупинено з 01.12.2020р. Після надання до Головного управління діючого паспорта, пенсіонера буде включено у відомості для виплати пенсії. Апелянт звертає увагу на те, що представник позивача, звертаючись до Головного управління Фонду надав паспорт громадянина для виїзду за кордон строк дії якого закінчився, отже не надано належного доказу посвідчення особи позивача у розумінні вимог п.2.9 Порядку 22-1. Відтак, апелянт вважає, що управлінням було виконано обов`язок щодо розгляду заяви представника позивача та надано роз`яснення щодо порядку поновлення пенсії.

За приписами ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ст.311 КАС України, справу розглянуто в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - є громадянином України, який постійно проживає в Ізраїлі.

У позовній заяві зазначено, що 22.09.1999 року позивачу була призначена пенсія за віком, яка виплачувалась йому до виїзду за кордон.

На підставі постанови Генічеського районного суду Херсонської області від 27.10.2017 року по справі № 653/2918/17 позивачу поновлено нарахування та виплату пенсії з 22 лютого 2017 року в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність у відповідності до ст. 28 та 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з подальшим її перерахуванням у зв`язку зі змінами пенсійного законодавства.

Суд встановив, що представник позивача звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області із заявою стосовно виплати пенсії ОСОБА_1 .

Листом від 05.11.2021 року № 8247-7605/Р-02/8-2100/21 відповідач повідомив позивача, що строк дії паспорту громадянина України для виїзду за кордон закінчився 23.10.2020 року, тому виплату пенсії призупинено з 01.12.2020 року та після надання до Головного управління діючого паспорту, пенсіонера буде включено у відомості для виплати пенсії.

Суд встановив, що ОСОБА_1 видано паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 , виданий органом 0103, 24 жовтня 2000 року, термін дії якого було продовжено 24 жовтня 2020 року.

Не погодившись з вказаними діями, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача по припиненню виплати пенсії позивачу на підставі спливу строку дії паспорту громадянина України для виїзду за кордон є протиправними, а тому такі позовні вимоги вважав правомірними та такими, що належать задоволенню при цьому із зобов`язанням також відповідача виплатити усі неотримані позивачкою пенсійні виплати з 01.12.2020 року до фактичного виконання відповідачем рішення по цій справі та вважає необхідним задовольнити вказані позовні вимоги шляхом зобов`язання поновити нарахування та виплату пенсії позивачу з 01 грудня 2020 року.

Щодо іншої частини позовних вимог, суд першої інстанції вважав відсутніми підстави для їх задоволення, з огляду на їх необґрунтованість та не доведеність позивачем.

Перевіряючи законність та обґрунтованість висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції, судова колегія виходить з наступного.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи відповідають вони встановленим ч. 2 ст. 2 КАС України вимогам.

Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як встановлено ст. 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

У відповідності до ст. 22 Конституції України права і свободи людини та громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються й не можуть бути скасовані. Під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту й обсягу наявних прав і свобод.

Згідно ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон України № 1058-IV).

Відповідно до ч. 2 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV), пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону. Аналогічну норму містить і ст. 22 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Судом першої інстанції вірно встановлено, що з 07.10.2009 року порядок виплати пенсій громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон регулюється нормами Закону № 1058-IV з урахуванням рішення Конституційного Суду України №25-рп/2009.

Колегія суддів звертає увагу, що в указаному рішенні Конституційний суд України зазначив, що виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

При цьому, підстави припинення та поновлення виплати пенсії встановлені у ст. 49 Закону №1058-№ 1058-IV, в якій закріплено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Колегія суддів наголошує апелянту, що передбачений у наведеній вище статті 49 Закону №1058-№ 1058-IV перелік підстав припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених законом.

Як свідчать матеріли справи, в даному випадку підставою для припинення виплати пенсії позивачу з 01.12.2020 року став факт закінчення строку дії його паспорту громадянина Україні для виїзду за кордон.

Однак, як вірно встановлено судом першої інстанції, така підстава для припинення або призупинення виплати пенсії Законом № 1058-ІV не передбачена.

Відповідачем не надано суду доказів втрати позивачем громадянства України, та/або набуття ним громадянства іншої держави.

Водночас, ні Закон № 1058-1У, ні інші закони у сфері пенсійного забезпечення не пов`язують право на одержання пенсії від наявності або відсутності у громадянина закордонного паспорту, або із закінченням строку його дії. При цьому, управління Пенсійного фонду не наділено повноваженнями констатувати факт належності пенсіонера до громадянства України, або його втрати.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що закордонний паспорт є одним з документів, які посвідчують особу та підтверджують громадянство України.

При цьому, в силу абз. 1 п. 2.9 Порядку №22-1 особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Водночас, цей обов`язок покладається на особу при зверненні за призначенням пенсії, в даному випадку позивачу вже була призначена та поновлена виплата пенсії.

Отже, вищенаведеним спростовуються доводи апелянта про правомірність прийняття оскаржуваного позивачем рішення про припинення виплати пенсії позивачу через закінчення строку дії паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що в даному випадку у відповідача були відсутні обґрунтовані підстави для зупинення виплати пенсії позивачу, що в свою чергу свідчить на користь обґрунтованості висновку суду першої інстанції про протиправність дій відповідача у спірних правовідносинах по припиненню виплати пенсії позивачу на підставі спливу строку дії паспорта громадянина України, відтак останній має поновити виплату пенсії позивачу та виплатити усі неотримані пенсіонером пенсійні виплати з 01.12.2020 року до фактичного виконання відповідачем рішення по цій справі.

Отже, позовні вимоги у зазначені частині судом першої інстанції задоволені обґрунтовано.

При цьому, оскільки лист №8247-7605/Р-02/8-2100/21 від 05.11.2021р. про припинення виплати пенсії позивачу на підставі спливу строку дії паспорта громадянина України за кордон, не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні КАС України, наданий не за підписом керівника або іншої уповноваженої особи ГУ ПФУ в Херсонській області, та є фактично лише повідомленням про припинення виплати позивачу пенсії, судова колегія вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення вимоги позивача про скасування такого рішення, оформленого листом.

Колегія суддів вважає також ґрунтовною відмову судом першої інстанції у задоволенні вимоги позивачки про зобов`язання відповідача виплатити усі неотримані нею пенсійні виплати з 01.12.2020р. з урахуванням масових перерахунків та з проведенням індексації і компенсації, оскільки в цій частині право позича ще не є порушеним, адже наразі пенсію позивачу ще не поновлено, підстави вважати, що право на отримання індексації та компенсації втрати частини доходів при відновленні виплати пенсії буде порушено відповідачем відсутні, а відтак задоволення таких вимог суперечитиме приписам ст.5 КАС України.

Вірним апеляційний суд вважає і висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення вимоги позивача щодо зобов`язання виплачувати пенсію позивачу довічно, адже дійсно, виходячи із самого визначення поняття "пенсія", щомісячні виплати здійснюються на постійній основі, один раз на місяць протягом невизначеного періоду часу, цей вид виплат не є строковим і не може бути призначений на певний строк. У цьому випадку визначається лише дата, з якої особа має право на отримання виплати (чи її перерахунок). Кінцевий термін або строк, на який призначається такий вид забезпечення як пенсія не може встановлюватись, бо це суперечить самому визначенню та суті таким виплатам.

Що стосується моральної шкоди, суд першої інстанції не знайшов також підстав і для задоволення цієї вимоги позивача про стягнення такої шкоди у розмірі 100000,00 грн., виснувавши, що позивачем не доведено понесення відповідних втрат, не надано на підтвердження цього жодних доказів та відомостей, що відповідачем допущено нешанобливе ставлення або вчинено інші дії, які б завдали йому моральної шкоди, а також не обґрунтовано заявленого розміру майнової шкоди.

Колегією суддів враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Загалом доводи апеляційної скарги є несуттєвими, на висновки суду першої інстанції по суті позовних вимог не впливають, не свідчать про неправильне вирішення справи судом першої інстанції.

Колегія суддів при цьому також зауважує, що в апеляційній скарзі апелянтом не наводяться доводи у спростування висновків суду першої інстанції в частині судового рішення, якою відмовлено у задоволенні частини позовних вимог.

Підсумовуючи усе викладене вище, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції у даній справі відповідає вимогам ст.242 КАС України, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак враховуючи положення ч.1 ст.315, ст.316 КАС України колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 241-243, 308, 311, 315-317, 321, 322, 325, 326, 328 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2022 року у справі №420/6658/22 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач Т.М. Танасогло
Судді А.І. Бітов Ю.М. Градовський