Справа № 620/4674/22
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2023-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/4674/22 Суддя першої інстанції: Непочатих В.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Степанюка А.Г.,

суддів - Бужак Н.П., Кобаля М.І.,

при секретарі - Масловській К.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на проголошене о 14 годині 44 хвилині рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 березня 2023 року, повний текст якого складено 15 березня 2023 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про скасування наказів в частині, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2022 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (далі - Відповідач, ГУ НП в Чернігівській області) про:

- визнання протиправним та скасування наказу ГУ НП в Чернігівській області № 489 від 13.06.2022 в частині пункту: «за грубе порушення службової дисципліни, неналежне виконання посадових (функціональних) обов`язків, недотримання вимог статей 1, 3, 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пункту 3 Розділу V Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України № 1179 від 09.11.2016, Присяги працівника поліції, у частині самоусунення з 16.03.2022 від виконання своїх службових, функціональних обов`язків як поліцейського, зокрема, як керівника, відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» під час дії правового режиму воєнного стану на території України, виїзду (без належного погодження керівництва ГУНП в Чернігівській області) за межі м. Чернігова, зокрема, місця дислокації підрозділу, самоусунення від керівництва підпорядкованими підрозділами та особовим складом та неповернення до місця дислокації підрозділу в період дії правового режиму воєнного стану в Україні, заступника начальника Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області підполковника поліції ОСОБА_1 (0096851) звільнити зі служби в поліції»;

- визнання протиправним та скасування наказу ГУ НП в Чернігівській області № 332о/с від 28.06.2022 про звільнення зі служби в поліції за пунктом 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) частини першої статті 77 Закону України «Про національну поліцію» підполковника поліції ОСОБА_1 (0096851), заступника начальника Чернігівського районного управління ГУНП, 29.06.2022;

- поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Чернігівського районного управління поліції Головного управління національної поліції з 29.06.2022;

- стягнення з Відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 08.03.2023 позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано наказ ГУ НП в Чернігівській області від 13.06.2022 № 489 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» в частині, що стосується підполковника поліції ОСОБА_1 ;

- визнано протиправним та скасовано наказ ГУ НП в Чернігівській області від 28.06.2022 № 332о/с «По особовому складу» в частині звільнення підполковника поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію»;

- поновлено ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді заступника начальника Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області з 30.06.2022;

- стягнуто з ГУ НП в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 30.06.2022 по 08.03.2023 в розмірі 152029,08 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

При цьому, задовольняючи позовні вимоги в частині, суд першої інстанції виходив з того, що ГУ НП в Чернігівській області були суттєво порушені процедура та порядок притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, оскільки підстави для проведення повторного службового розслідування були відсутні, дисциплінарне стягнення фактично накладено повторно і останнє до того ж мало місце поза межами встановленого місячного строку.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог. Свою позицію обґрунтовує тим, що належними і допустимими доказами підтверджується вчинення Позивачем дисциплінарного проступку, його аргументи про неможливість прибуття до місце дислокації підрозділу є безпідставними, а накладення дисциплінарного стягнення мало місце у визначені законодавством порядок і строки, позаяк попередній наказ про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності було скасовано.

Після усунення визначених в ухвалі від 14.04.2023 про залишення апеляційної скарги без руху недоліків ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.04.2023 відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та витребувано матеріали справи з суду першої інстанції, які надійшли 24.05.2023.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить відмовити в її задоволенні. Свою позицію обґрунтовує тим, що суд прийшов до правильного висновку про порушення Відповідачем порядку і строку притягнення Позивача до дисциплінарної відповідальності, що належним чином відображено в оскаржуваному рішенні. Крім того, наголошує, що виїзд з міста Чернігова з метою евакуації чотирьох сімей з малолітніми дітьми був вимушений з огляду на майже повне його оточення, руйнування моста через річку Десна та незабезпечення керівництвом поліції евакуації родин поліцейських. Звертає увагу, що дозвіл на виїзд було отримано ОСОБА_1 від безпосереднього начальника, що підтверджується копію рапорту з резолюцією та копією письмових пояснень. Наголошує, що з 16.03.2021 по 21.03.2021 Позивач перебував на лікарняному, що унеможливлювало стверджувати про те, що останній самоусунувся від виконання службових обов`язків. Стверджує, що аналіз змісту висновку службового розслідування свідчить, що у ньому не було враховано всіх обставин, що, зокрема, характеризують ОСОБА_1 як поліцейського. Зауважує, що законодавство не містить поняття «територія дислокації підрозділу», а оскаржуваними наказами ГУ НП в Чернігівській області допустило безпідставне втручання у приватне життя без легітимної мети.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.05.2023 справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 07.06.2023, яке було відкладено на 21.06.2023 у зв`язку із задоволенням відповідного клопотання представника Позивача.

Щодо заявленого клопотання про відкладення розгляду справи, направленого представником Позивача 20.06.2023 на адресу суду апеляційної інстанції засобами електронного зв`язку, яке обґрунтоване неможливістю представника прибути у судове засідання через необхідність участі в іншому, а також проходження служби ОСОБА_1 , судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ст. 313 КАС України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Якщо суд апеляційної інстанції визнав обов`язковою участь у судовому засіданні учасників справи, а вони не прибули, суд апеляційної інстанції може відкласти апеляційний розгляд справи.

Разом з тим, судовою колегією враховується, що обов`язковою участь у судовому засіданні учасників справи не визнавалася.

При цьому судова колегія вважає за необхідне підкреслити, що з аналогічних викладеному у поданому клопотанні підстав розгляд цієї справи судом апеляційної інстанції вже відкладався з 07.06.2023, а подати додаткові документи представник мав змогу у будь-який час до 21.06.2023 засобами електронного чи поштового зв`язку або особисто.

За таких обставин, зважаючи на відсутність підстав для визнання поважними викладених у клопотанні причин для відкладення розгляду справи, а також з огляду на визначені ст. 309 КАС України строки її розгляду, судовою колегією відмовлено у задоволенні заявленого клопотання.

Відтак, учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибули, а тому справа розглядалася у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 проходив службу в Національній поліції України на посаді заступника начальника Чернігівського районного управління ГУ НП в Чернігівській області.

21.03.2022 на розгляд керівництву ГУ НП в Чернігівській області подано рапорт начальника УКЗ ГУНП в Чернігівській області майора поліції Ігоря Папченка від 21.03.2022 за фактом відсутності на службі та небажання продовження служби в Національній поліції України окремими поліцейськими структурних та територіальних підрозділів ГУ НП в Чернігівській області, у зв`язку з військовою агресією російської федерації та введенням воєнного стану на території України.

За фактами, викладеними у рапорті майора поліції Папченка І.О. , наказом начальника ГУ НП в Чернігівській області від 21.03.2022 № 502 було призначено службове розслідування (т. 1 а.с. 31-32).

21.03.2022 начальником ГУНП в Чернігівській області полковником поліції Володимиром Нідзельським затверджено висновок службового розслідування за відомостями, викладеними у рапорті начальника УКЗ ГУ НП в Чернігівській області майора поліції Ігоря Папченка від 21.03.2022 (т. 1 а.с. 33-55).

Так, за результатами службового розслідування дисциплінарна комісія прийшла до висновку, що, зокрема, Позивач відсутній за місцем дислокації свого підрозділу та не виконує обов`язки поліцейського, а тому за грубе порушення службової дисципліни, неналежне виконання посадових (функціональних) обов`язків, недотримання вимог статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», присяги Працівника поліції, у частині відсутності на службі та невиконання службових обов`язків під час воєнного стану на території України, на території дислокації підрозділу, заступник начальника Чернігівського районного управління поліції ГУ НП підполковник поліції ОСОБА_1 підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції (т. 1 а.с. 41).

Наказом ГУ НП Чернігівській області від 21.03.2022 № 120о/с на підставі наказу ГУ НП в Чернігівській області від 21.03.2022 № 383 підполковника поліції ОСОБА_1 було звільнено зі служби поліції за пунктом 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (т. 1 а.с. 56-71, 72-78).

13.05.2022 начальнику ГУНП в Чернігівській області було подано доповідну записку начальника відділу правового забезпечення ГУНП в Чернігівській області капітана поліції Олега Роєнка з пропозицією скасування як передчасних наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейських та наказів по особовому складу ГУНП в Чернігівській області, які були видані в процесі реалізації висновків службових розслідувань, проведених дисциплінарними комісіями, в тому числі наказ ГУНП в Чернігівській області від 21.03.2022 № 383 та № 120о/с від 21.03.2022 щодо Позивача, оскільки під час проведення службового розслідування не були відібранні пояснення у поліцейських (т. 1 а.с. 132-134).

Наказами ГУ НП в Чернігівській області від 13.05.2022 № 424 та від 13.05.2022 № 212 о/с накази ГУ НП в Чернігівській області від 21.03.2022 № 383 та від 21.03.2022 № 120 о/с були скасовано, як передчасні, а позивача поновлено на службі в поліції (т. 1 а.с. 79, 81).

Водночас, наказом ГУ НП в Чернігівській області від 13.05.2022 № 212 о/с на підставі наказу ГУНП в Чернігівській області від 13.05.2022 № 425 ОСОБА_1 відсторонено від виконання службових обов`язків на період проведення службового розслідування (т. 1 а.с. 80, 82).

Наказом ГУ НП в Чернігівській області від 13.05.2022 № 595 за фактами, викладеними у доповідній записці начальника відділу правового забезпечення ГУ НП в Чернігівській області капітана поліції Олега Роєнка від 13.05.2022, було призначено службове розслідування (т. 1 а.с. 99-101).

За наслідками службового розслідування та зібраних матеріалів складено висновок службового розслідування, який затверджений 11.06.2022 начальником ГУНП в Чернігівській області Володимиром Нідзельським (т. 2 а.с. 1-32).

У ході службового розслідування встановлено таке:

«Аналізуючи пояснення надані ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які мають аналогічний зміст, дисциплінарна комісія встановила, що з моменту оголошення «бойової тривоги» та введення правового режиму воєнного стану на території України, до 16.03.2022 перебували у м. Чернігові. В подальшому 16.03.2022 за погодженням, з їх слів, безпосереднього керівника виїхали за межі Чернігівської області з метою евакуації родин, при цьому дозвіл на евакуацію родин надавася з умовою обов`язкового повернення до місця дислокації підрозділу. Під час повернення на службу 21.03.2022 року із Івано-Франківської області вони дізналися про звільнення зі служби в Національній поліції.

Водночас вивченням матеріалів, які останні надали у розпорядження дисциплінарної комісії встановлено відсутність будь-яких рапортів з дозволом про евакуацію сімей, погодженних на той час начальником Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області Калитою О.В., та переданих на розгляд начальнику ГУНП в Чернігівській області. Дисциплінарна комісія надає критичну оцінку поясненням ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в частині вчинення дій щодо написання вказаних рапортів, оскільки встановлено фізичну відсутність таких документів.

До того ж дисциплінарна комісія критично оцінює пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , які у своїх поясненнях вказують про виїзд з м. Чернігова 16.03.2022 року на двох автомобілях та 19.03.2022 року вони прибули до м. Івано-Франківськ, оскільки в противагу своїм же поясненням надали у розпорядження дисциплінарної комісії фотокопії витягів з електронного реєстру непрацездатності:

а саме відповідно інформації, яка зазначена у фотокопії витягу відносно ОСОБА_4 встановлено, що останній з 16.03.2022 по 19.03.2022 та з 19.03.2022 по 24.03.2022 перебував на лікуванні в КНП «Куликівський центр первинної медико-санітарної допомоги» Куликівської селищної ради з діагнозом: гостра інфекція верхніх дихальних шляхів;

аналогічно відповідно інформації, яка зазначена у фотокопії витягу відносно ОСОБА_1 встановлено, що останній також з 16.03.2022 по 19.03.2022 та з 19.03.2022 по 24.03.2022 перебував на лікуванні в КНІТ «Куликівський центр первинної медико-санітарної допомоги» Куликівської селищної ради з діагнозом: гостра інфекція верхніх дихальних шляхів.

Тобто є незрозумілим яким чином ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (відповідно до наданих пояснень) перебуваючи у Івано-Франківській області 19.03.2022 відвідували лікувальний заклад КНП «Куликівський центр первинної медико-санітарної допомоги» Куликівської селищної ради та їм продовжувалися лікарняні на наступний період.

Вказане ставить під сумнів достовірність, належність та допустимість інформації, яка вказана у витягах з електронного реєстру непрацездатності про звільнення ОСОБА_1 та ОСОБА_4 від виконання обов`язків через хворобу.

Таким чином, підполковник поліції ОСОБА_1 та капітан поліції ОСОБА_4 , усвідомлюючи той факт, що жодного дозволу на залишення місця дислокації підрозділу, зокрема м. Чернігів, не отримали, з метою уникнення дисциплінарної відповідальності за самоусунення від виконання своїх службових, функціональних обов`язків як поліцейського від захисту українського народу, охорони прав і свобод людини, честі держави, зокрема як керівників, відповідно до ЗУ «Про Національну поліцію» під час дії правового режиму воєнного стану на території України, виїхали з м. Чернігова, надали фотокопії витягів з електронного реєстру непрацездатності, достовірність та дійсність яких викликає сумніви. Також підполковник поліції ОСОБА_1 та капітан поліції ОСОБА_4 перебуваючи на керівних посадах Чернігівського РУП, у відповідності до пункту 3 Розділу V Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України N° 1179 від 09.11.2016, зобов`язані були бути прикладом дотримання Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, професійно-етичних вимог, основних принципів професійної діяльності та правил поведінки поліцейських, визначених цими Правилами, а також вимагати їх дотримання від підлеглих, натомість підполковник поліції ОСОБА_1 та капітан поліції ОСОБА_4 самовільно залишили місце несення служби, зокрема територію дислокації підрозділу, самоусунулися від керівництва підпорядкованими підрозділами та особовим складом, у тому числі зняли з себе відповідальність за дотримання підлеглими службової дисципліни.».

У зв`язку з викладеним наказом начальника ГУ НП в Чернігівській області від 13.06.2022 № 489 підполковника поліції ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції за грубе порушення службової дисципліни, не належне невиконання посадових (функціональних) обов`язків, недотримання вимог статей 1, 3, 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пункту 3 Розділу V Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України № 1179 від 09.11.2016, Присяги працівника поліції, у частині самоусунення з 16.03.2022 від виконання своїх службових, функціональних обов`язків як поліцейського від захисту українського народу, охорони прав і свобод людини, честі держави, зокрема, як керівника, відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» під час дії правового режиму воєнного стану на території України, виїзду (без належного погодження керівництва ГУНП в Чернігівській області) за межі м. Чернігова, зокрема, місця дислокації підрозділу, самоусунення від керівництва підпорядкованими підрозділами та особовим складом та неповернення до місця дислокації підрозділу в період дії правового режиму воєнного стану в Україні (т. 1 а.с. 9).

Цей вид стягнення реалізований наказом начальника ГУНП в Чернігівській області від 28.06.2022 № 332 о/с, яким ОСОБА_1 з 29.06.2022 звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (т. 1 а.с. 10).

На підставі встановлених вище обставин, здійснивши системний аналіз положень ст. ст. 8, 43, 61 Конституції України, ст. ст. 11, 14, 15, 16, 19, 20, 21 Дисциплінарного статуту Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут), а також інших підзаконних актів, суд першої інстанції прийшов до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог з огляду на відсутність порушення Відповідачем порядку та процедури притягнення Позивача до дисциплінарної відповідальності.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися з огляду на таке.

Закон України «Про Національну поліцію» (далі - Закон) визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до ст. 8 Закону поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Поліцейському заборонено виконувати злочинні чи явно незаконні розпорядження та накази. Накази, розпорядження та доручення вищих органів, керівників, посадових та службових осіб, службова, політична, економічна або інша доцільність не можуть бути підставою для порушення поліцейським Конституції та законів України.

За правилами п. п. 1, 2, 6 ч. 1 ст. 18 Закону поліцейський зобов`язаний, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

При цьому згідно п. п. 24, 24-1, 34, ч. 1 ст. 23 Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, бере участь відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх введення на всій території України або в окремій місцевості; здійснює у визначеному законом порядку протидію злочинним посяганням на об`єкти критичної інфраструктури, які загрожують безпеці громадян і порушують функціонування систем життєзабезпечення; захист об`єктів критичної інфраструктури, інтересів суспільства і держави від злочинних посягань у кіберпросторі, здійснює заходи із запобігання, виявлення, припинення та розкриття кіберзлочинів проти об`єктів критичної інфраструктури; здійснює у взаємодії зі Збройними Силами України, Національною гвардією України, Державною прикордонною службою України, Державною спеціальною службою транспорту, Службою безпеки України боротьбу з диверсійно-розвідувальними силами агресора (противника) та не передбаченими законами України воєнізованими або збройними формуваннями.

Крім того, приписами ч. ч. 2, 3 ст. 24 Закону закріплено, що у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

У ході забезпечення та здійснення заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості, виконання завдань територіальної оборони органи та підрозділи, що входять до системи поліції та дислокуються в межах Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, області, міста Києва, підпорядковуються відповідному начальнику Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, області, місті Києві.

Згідно ч. ч. 1-2 ст. 19 Закону у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Затверджений Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII Дисциплінарний статут Національної поліції України визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Приписи ч. ч. 1, 2 ст. 1 Дисциплінарного статуту визначають, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Із змісту ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту випливає, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського, зокрема, бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно ст. 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

За правилами ст. 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень, зокрема, звільнення із служби в поліції.

Отже, службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку та правил, що такими нормативними актами передбачені.

Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

З тексту Присяги поліцейського, неухильне дотримання якої визначено законом, вбачається, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Присяга поліцейського передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно.

Тобто, порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.

Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності.

Такий висновок щодо застосування наведених вище правових норм сформульовано у постановах Верховного Суду від 24.02.2020 у справі №804/2711/17 та від 20.10.2020 у справі № 340/1502/19.

Підстави проведення службового розслідування визначені статтею 14 Дисциплінарного статуту, за якою службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Відповідно до п. 1 розд. ІІ Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 № 893 (далі - Порядок №893) службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Розділ VІ Порядку №893 містить вимоги щодо оформлення матеріалів службового розслідування. Зокрема, в описовій частині висновку службового розслідування викладаються відомості, встановлені під час проведення службового розслідування, зокрема, обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, час, місце, спосіб, мотив учинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові, персональні дані (дата і місце народження, освіта, період служби в поліції і на займаній посаді - із дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних»), відомості, що характеризують поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; пояснення поліцейського щодо обставин справи, а в разі відмови від надання такого пояснення - інформація про засвідчення цього факту відповідним актом про відмову надати пояснення чи поштове повідомлення про вручення або про відмову від отримання виклику для надання пояснень чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення; пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; документи та матеріали, що підтверджують та (або) спростовують факт учинення дисциплінарного проступку; обставини, що обтяжують або пом`якшують відповідальність поліцейського, визначені статтею 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України; причини та умови, що призвели до вчинення виявленого дисциплінарного проступку, обставини, що знімають із поліцейського звинувачення.

Мета службового розслідування полягає в тому, щоб повністю, об`єктивно та всебічно встановити обставини і наслідки правопорушення, з приводу якого було призначено розслідування; осіб, винних у правопорушенні; наявність причинного зв`язку між неправомірним діянням особи, щодо якої призначено службове розслідування, та його наслідками; вимоги законів чи інших нормативно-правових актів, розпорядчих документів або службових обов`язків, що були порушені; ступінь вини кожної з осіб, причетних до правопорушення, та мотиви протиправної поведінки особи та її ставлення до вчиненого.

Відповідно до ст. 18 Дисциплінарного статуту під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: 1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; 2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи; 3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України «Про захист персональних даних», «Про державну таємницю» та іншими законами; 4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; 5) користуватися правничою допомогою.

Вимоги до висновку за результатами службового розслідування та оформлення його результатів викладені у ч. 1 ст. 19 Дисциплінарного статуту, якому кореспондують наведені вище положення Порядку №893.

Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції про те, що службове розслідування за фактом відсутності ОСОБА_1 на службі вже проводилося на підставі наказу від 21.03.2022 №502, а відтак підстави проводити його повторно були відсутні, колегія суддів у площині спірних правовідносин вважає помилковим, оскільки, як свідчить зміст згаданої вище доповідної записки від 13.05.2022, а також наказу від 13.05.2022 №595 про призначення службового розслідування, останнє було призначено з метою повної, всебічної та об`єктивної перевірки обставин, зокрема, відсутності Позивача на службі, а також дотримання прав останнього, які гарантовані ст. 18 Дисциплінарного статуту. Тобто проведення службового розслідування, призначеного наказом від 13.05.2022 №595, переслідувало легітимну мету, що не було враховано судом першої інстанції.

Це також підтверджується й тим, що у межах цього службового розслідування у ОСОБА_1 відібрані пояснення (т. 1 а.с. 106-110), а також ознайомлено останнього із змістом ст. ст. 18, 19 Дисциплінарного статуту.

Надаючи оцінку безпосередньо висновкам службового розслідування, які не досліджувалися судом першої інстанції, а також положенням законодавства, які стали підставою для притягнення Позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби, судова колегія у розрізі доводів апеляційної скарги вважає за необхідне зазначити таке.

Як було встановлено раніше, за наслідками проведеного службового розслідування дисциплінарною комісією було встановлено, що ОСОБА_1 , усвідомлюючи, що жодного дозволу на залишення місця дислокації підрозділу не отримав, з метою уникнення дисциплінарної відповідальності за самоусунення від виконання своїх службових, функціональних обов`язків як поліцейського від захисту українського народу, охорони прав і свобод людини, честі держави в період дії правового режиму воєнного стану в Україні, виїхав з міста Чернігова, надав фотокопію витягів з електронного реєстру непрацездатності, достовірність та дійсність яких викликає сумніви. Крім того, Позивач, за висновками службового розслідування, самоусунувся й від керівництва підпорядкованими підрозділами та особовим складом, знявши з себе, зокрема, відповідальність за дотримання підлеглими службової дисципліни.

Так, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Відповідно до пункту 3 вказаного вище Указу, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

У подальшому строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався відповідними нормативними актами. Такий правовий режим триває й на час апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення.

Наказом ГУ НП в Чернігівській області від 21.02.2022 № 268 на підставі наказу Національної поліції України від 20.02.2022 № 143 «Про переведення особового складу на посилений варіант несення службової діяльності», пунктів 4, 9 та 11 Положення про Національну поліцію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2015, особовий склад поліції Чернігівської області переведено на посилений варіант службової діяльності, а саме:

1. з 08:00 21 лютого до 08:00 27.02.2022 поліцейських структурних підрозділів ГУНП в Чернігівській області, територіальних та міжрегіональних органів поліції (УПП, УСР, УБН, ВПК, УПО, ВВБ в Чернігівській області) переведено на посилений варіант службової діяльності згідно з наказом МВС України від 10.12.2015 №1560 «Про затвердження Інструкції про порядок переведення органів Національної поліції У країни на посилений варіант службової діяльності», зареєстрованому у Міністерстві юстиції України 05.01.2016 №12/28142.

2. На період заходів для всього особового складу визначено 12 годинний режим робочого дня, а саме з 08:00 до 20:00 щоденно та двозмінний графік чергування для особового складу, що несе службу щодобово (відпочивають лише поліцейські після добового чергування), решта поліцейських, які вивільнились від добових чергувань, несуть службу на вищезазначених підставах.

3. Поліцейським структурних підрозділів ГУНП в Чернігівській області, територіальних та міжрегіональних органів поліції (УПП, УСР, УБН, ВПК, УПО, ВВБ в Чернігівській області), заборонено всі виїзди за межі обслуговуємої території та Чернігівського гарнізону без дозволу начальника ГУНП в Чернігівській області (т. 1 а.с. 207).

Наказом Національної поліції України від 23.02.2022 № 171 на виконання Указу Президента України «Про введення надзвичайного стану в Україні», з метою нормалізації обстановки в державі, забезпечення захисту та охорони державного кордону, протидії злочинності, підтримання громадської безпеки та порядку, створення умов для належного функціонування органів державної влади, місцевого самоврядування та інших інститутів громадського суспільства, запобігання спробам захоплення державної влади чи зміни конституційного ладу шляхом насильства, особовий склад переведено на посилений варіант службової діяльності в надзвичайний (позаплановий) режим.

Колегія суддів звертає увагу, що законодавець висуває підвищені вимоги до поліцейського, що пов`язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку. У свою чергу, недотримання поліцейським вищезазначених вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.

Статтею 24 Закону установлено, що у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

У ході забезпечення та здійснення заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості, виконання завдань територіальної оборони органи та підрозділи, що входять до системи поліції та дислокуються в межах Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, області, міста Києва, підпорядковуються відповідному начальнику Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, області, місті Києві.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що всі поліцейські з 24.02.2022 зобов`язані були знаходитися за місцем дислокації підрозділу, в якому проходять службу, (в спірному випадку місцем дислокації є м. Чернігів) та виконувати свої безпосередні функціональні обов`язки, в тому числі і завдань щодо захисту, пов`язаних із захистом територіальної цілісності України.

Матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_1 подав рапорт на ім`я керівника ГУ НП в Чернігівській області про залишення місця дислокації підрозділу. У свою чергу, Позивачем не заперечується, що, починаючи з 16.03.2022 останній перебував поза межами місця дислокації підрозділу.

Посилання ОСОБА_5 на те, що він залишив місце дислокації підрозділу з метою евакуації дружини та інших мешканців міста Чернігова у складі 7 осіб на підставі дозволу начальника ЧРУП ГУ НП в Чернігівській області згідно рапорту Позивача від 16.03.2022 (т. 1 а.с. 95), а відтак висновки службового розслідування про безпідставне залишення Позивачем місця дислокації підрозділу є безпідставними, судова колегія оцінює критично.

Так, наказом Національної поліції України від 10.03.2022 №190 приписано поліцейським, які перебувають поза місцем несення служби, крім тих, що виконують службові завдання, протягом 1 доби прибути до найближчого органу поліції для реєстрації та постановки на облік, а саме:

поліцейським, для яких проїзд у регіон місця проходження служби є неможливим у зв`язку з об`єктивними причинами (тимчасова окупація, повне зупинення транспортного сполучення);

поліцейським, які виховують одного або більше дітей віком до 18 років або на утриманні яких перебувають батьки, що потребують стороннього догляду, та виїхали з метою супроводу дітей в евакуацію, та чоловіки (дружини) яких є поліцейськими, військовослужбовцями або особами рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту, задіяними до виконання службових обов`язків за місцем проходження служби;

поліцейським, які мають статус одинокої матері (батька).

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів, що Позивач належить до кола поліцейських, які вправі протягом доби прибути до найближчого органу поліції для реєстрації та постановки на облік.

Крім того, судова колегія зауважує, що матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу на підтвердження існування дозволу керівництва ГУНП в Чернігівській області покинути ОСОБА_6 територію дислокації підрозділу (м. Чернігів). Наявна у матеріалах справи копія рапорту від 16.03.2023 з резолюцією, як стверджує Позивач, начальника ЧРУП ГУНП в Чернігівській області полковника Олега Калити, не містить відомостей про те, що ОСОБА_6 було надано дозвіл провести евакуацію дружини та інших мешканців міста Чернігова, оскільки на рапорті міститься лише підпис та дата, однак відсутня резолюція щодо погодження чи непогодження.

Крім того, відповідно до ст. 59 Закону рішення з питань проходження служби, зокрема переміщення поліцейських, оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Згідно п. 1 розд. III Порядку підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції, затвердженим наказом МВС України від 23.11.2016 № 1235, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.12.2016 за № 1668/29798, видавати накази по особовому складу можуть керівники органів та підрозділів поліції, а також закладів та установ, що належать до сфери управління Національної поліції України (далі - органи поліції), відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, а також номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України.

Питання переміщення поліцейських до повноважень начальника Чернігівського районного управління ГУНП в Чернігівській області не належить.

Відтак, на переконання судової колегії, рішення про залишення міста Чернігова з метою евакуації дружини (також поліцейського) та інших мешканців міста прийняте Позивачем у зв`язку з військовою збройною агресією російської федерації проти України, проте це не може бути для поліцейського поважною причиною для самовільного залишення місця служби та дислокації підрозділу, де проходив він проходив службу.

Щодо доводів ОСОБА_1 про те, що він не мав можливості повернутися до міста Чернігова через бойові дії та запровадження комендантської години у місті Києві та Київській області з 21 по 23 березня 2022 року, судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.

Станом на 10.03.2022 місто Чернігів та Чернігівська область не перебувало під тимчасовою окупацією, в облозі чи під оперативною облогою. Повне зупинення транспортного сполучення з містом Чернігів відбулось 23-24 березня 2022 року через руйнування мостів і переправ та саме з 24.03.2022 місто стало в оперативній облозі.

Протягом березня 2022 року постійно, крім певних періодів, коли здійснювались обстріли міста, проводилась евакуація з міста цивільного населення, доставка гуманітарних та інших вантажів, зокрема, човнами, пішохідний міст через р. Десна (у тому числі через смт.Куликівка), до початку квітня 2022 року. Цей факт є загальновідомим.

Відповідно до відповіді Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 09.12.2022 №502/2/9/565 з м. Ніжин Чернігівської області до м. Чернігів можливо було дістатися автодорогами через населені пункти Вертієвка, Дремайлівка, Вересочь , Куликівка , Анісов , Чернігів, де фактично не було бойових зіткнень з підрозділами збройних сил російської федерації (т. 2 а.с. 41).

До того ж, факт відсутності у ОСОБА_1 наміру повернутися до міста Чернігова невідкладно після прибуття до міста Івано-Франківська 19.03.2022, на переконання судової колегії, підтверджується й тим, що рапорт останнього на ім`я начальника ГУ НП в Івано-Франківській області датований 22.03.2022 (т. 1 а.с. 121), у той час як, за твердженням Позивача, після того, як 21.03.2022 останнього на блок-посту у Київській області повідомили про ведення в області посиленої комендантської години з 21.03.2022 по 23.03.2022, ОСОБА_1 не звернувся до найближчого підрозділу Національної поліції України, а повернувся до міста Івано-Франківськ, що знаходиться на значному віддаленні від Київської області.

У площині наведеного, як було підкреслено вище, поліцейському не надано повноважень самостійного, вільного визначення ним місця несення служби, зміну підрозділу, самостійного усунення поліцейським від виконання обов`язків за основним місцем несення служби без відповідного наказу прямого керівника.

Відтак самовільне залишення дислокації підрозділу (м. Чернігів) з 16.03.2022, невихід Позивача на службу, неприбуття останнього у подальшому до місця дислокації підрозділу, в якому служив (м. Чернігів), тобто до місця несення служби, свідчить про безвідповідальне ставлення до своїх функціональних обов`язків.

До того ж суд апеляційної інстанції звертає увагу, що ОСОБА_1 , спробувавши, з його слів, повернутися до міста Чернігова 21.03.2022 та будучи зупиненим на блок-посту у Київській області військовослужбовцями Збройних Сил України, у подальшому не вчиняв будь-яких дій, спрямованих до повернення до місця дислокації підрозділу (м. Чернігів). Тобто, фактично самоусунувся від виконання обов`язків поліцейського саме у місті Чернігові.

Крім того, факт тимчасової непрацездатності Позивача у період з 15.03.2022 по 24.03.2022, доказів повідомлення Відповідача про яку матеріали справи не містять, на переконання судової колегії не може вважатися достовірним з огляду на те, що згідно листа КНП «Куликівський центр первинної медико-санітарної допомоги» Куликівської селищної ради від 27.12.2022 №294 ОСОБА_1 звертався особисто для отримання медичної допомоги 15.03.2022, а також 19.03.2022 (т. 2 а.с. 43). У свою чергу, із змісту пояснень Позивача, наданих під час службового розслідування, вбачається, що місто Чернігів він разом з дружиною та іншими мешканцями залишили на двох автомобілях 16.03.2022 та 19.03.2022 прибули до міста Івано-Франківська (т. 1 а.с. 243). Викладене, з урахуванням загальновідомих обставин неможливості швидкого пересування автомобільними дорогами загального користування в Україні у березні 2022 року та відстанню між населеними пунктами Куликівка та Івано-Франківськ відповідними дорогами складає не менше 714 км, дає об`єктивні підстави породжувати сумніви у достовірності викладених у медичному висновку про тимчасову непрацездатність (т. 1 а.с. 125-126) відомостей щодо непрацездатності ОСОБА_1 .

З урахуванням наведеного вище у своїй сукупності колегія суддів вважає, що будь-яких належних доказів невідповідності встановлених службовим розслідуванням фактів дійсним обставинам відсутності Позивача на службі матеріали справи не містять.

До того ж з огляду на встановленні службовим розслідуванням обставини судова колегія приходить до висновку про те, що Відповідачем правильно кваліфіковано дії Позивача як вчинення дисциплінарного проступку.

Отже, оскільки матеріалами службового розслідування встановлено факт порушення Позивачем вимог ст. ст. 1, 3, 5 Дисциплінарного статуту, ст. 18 Закону, Правил етичної поведінки поліцейських та Присяги працівника поліції, які отримали свій вияв у фактичному самоусуненні від захисту Українського народу, охорони прав і свобод людини, честі держави в період дії правового режиму воєнного стану в Україні, а також самовільному залишенню без будь-якого погодження з керівником території дислокації підрозділу (м. Чернігів), то при прийнятті оскаржуваного наказу від 13.06.2022 №489 в частині, що стосується Позивача, Відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, встановлений законом.

Таким чином, враховуючи тяжкість проступку, наслідки проступку, які, як правильно зазначив Відповідач, фактично підривають довіру та авторитет до органів Національної поліції, колегія суддів вважає правомірним притягнення Позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 07.02.2020 у справі № 260/1118/18.

Колегією суддів враховується, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації, тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів поліції як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Разом з тим, як було зазначено вище, встановлені у висновку службового розслідування обставини були достатніми стверджувати про порушення скаржником вимог чинного законодавства, що не породжує сумніви у правомірності оскаржуваного у цій справі наказу.

Обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення, який, приймаючи рішення про обрання конкретного виду дисциплінарного стягнення, повинен урахувати, зокрема, тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, попередню поведінку особи, її ставлення до виконання посадових обов`язків тощо. Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в Національній поліції є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Аналогічна правова позиція неодноразово була висловлена Верховним Судом, зокрема у постановах від 12.12.2019 у справі №816/70/16, від 01.04.2020 у справі №806/647/15, від 21.01.2021 у справі № 826/4681/18.

Згідно ч. 7 ст. 19 Дисциплінарного статуту вбачається, що у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 21 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу.

У разі проведення службового розслідування за фактом вчинення дисциплінарного проступку днем його виявлення вважається день затвердження висновку за результатами службового розслідування.

Посилання суду першої інстанції на те, що дисциплінарне стягнення застосовано до останнього поза межами встановленого ст. 21 Дисциплінарного статуту строку, оскільки за результатами першого службового розслідування було складено висновок, який затверджений 21.03.2022 начальником ГУ НП в Чернігівській області та є чинним, судова колегія відхиляє, позаяк підставою для застосування дисциплінарного стягнення згідно наказу від 13.06.2022 №489 став висновок службового розслідування, затверджений 11.06.2022. І притягнення до дисциплінарної відповідальності мало місце у межах встановленого ч. 1 ст. ст. 21 Дисциплінарного статуту шестимісячного строку.

До того ж колегія суддів зауважує, що результати проведеного у березні 2022 року службового розслідування скасовані ГУ НП в Чернігівській області шляхом, зокрема, скасування наказів як про притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, так і наказів про реалізацію таких стягнень, а відтак у площині цього спору відсутні підстави стверджувати, що затверджений 21.03.2022 висновок службового розслідування є чинним щодо спірних правовідносин.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції також відхиляє посилання суду першої інстанції на повторне притягнення Позивача до дисциплінарної відповідальності за одне й те ж саме правопорушення, оскільки, як було неодноразово підкреслено вище, накази про притягнення до дисциплінарної відповідальності і про реалізацію дисциплінарного стягнення були скасовані.

Доводи ОСОБА_1 про відсутність у ГУ НП в Чернігівській області правових підстав для скасування згаданих вище наказів (від 21.03.2022 №383 та №120 о/с) судовою колегією відхиляються, позаяк оцінка таких дій Відповідача перебуває поза межами предмету доказування цього спору.

За правилами ч. ч. 1, 3 ст. 22 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його застосування, не враховуючи часу перебування поліцейського у відпустці, відрядженні або на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності). Після закінчення зазначеного строку дисциплінарне стягнення не виконується.

Дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу.

Пунктом 6 частини першої статті 77 Закону передбачено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Матеріали справи свідчать, що у період з 28.06.2022 по 12.07.2022 та з 13.07.2022 по 19.07.2022 ОСОБА_1 перебував на лікарняному, про що начальником Управління кадрового забезпечення ГУ НП в Чернігівській області було листом від 31.08.2022 №1862/124/20/01/2022 було повідомлено провідного інспектора відділу правового забезпечення ГУ НП в Чернігівській області (т. 1 а.с. 186). У зв`язку з цим з урахуванням наведених вище норм ст. 22 Дисциплінарного статуту наказом ГУ НП в Чернігівській області від 31.08.2022 №425 о/с були внесені зміни до наказу ГУ НП в Чернігівській області від 28.06.2022 №332 о/с в частині, зокрема, дати звільнення ОСОБА_1 із служби в поліції з 29.06.2022 на 20.07.2022 (т. 1 а.с. 187).

Відтак, з урахуванням наведених вище нормативних приписів та встановлених вище обставин обґрунтованості накладення на Позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції колегія суддів приходить до висновку й про необґрунтованість позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу ГУ НП в Чернігівській області від 28.06.2022 №332 о/с в частині, що стосується ОСОБА_1 , з урахуванням змін, внесених наказом ГУ НП в Чернігівській області від 31.08.2022 №425 о/с.

Щодо вимог про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, то колегія суддів зауважує, що вони з урахуванням наведених вище мотивів також не підлягають задоволенню, позаяк є похідними.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, зважаючи на встановлену вище відсутність правових підстав для скасування оскаржуваних індивідуальних актів, судова колегія приходить до висновку про помилковість твердження Чернігівського окружного адміністративного суду про задоволення позовних вимог, а тому вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення неправильно застосовано норми матеріального, що стали підставою для неправильного вирішення справи. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду - скасувати.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області - задовольнити повністю.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 березня 2023 року - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді Н.П. Бужак

М.І. Кобаль

Повний текст постанови складено та підписано 21 червня 2023 року.