Справа № 620/19116/21
Суддя: Глущенко Яна Борисівна
Дата ухвалення: 2023-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Глущенко Я.Б.,

суддів Бужак Н.П., Черпіцької Л.Т.,

секретаря Височанської Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці до Державного підприємства « 171 Чернігівський ремонтний завод» про застосування заходів реагування, за апеляційною скаргою Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.12.2022, -

У С Т А Н О В И В:

Центральне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці (також далі - позивач) звернулось у суд з позовом до Державного підприємства «171 Чернігівський ремонтний завод» (далі - відповідач, ДП « 171 Чернігівський ремонтний завод») про застосування заходів реагування шляхом зупинення роботи (виробництва), а саме, експлуатації ТП-514, ТМ-250кВА, КЛ-10кВ, L=415м.; ТП-439, ТМ-2х250кВА, КЛ-10кВ, L=335м.; КТПН-261, ТМ-630кВА, L=135м.; ТП-125, ТМ-2х630кВА, L=382м., L=260м.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що за результатами перевірки дотримання відповідачем вимог законодавчих та нормативно-правових актів з охорони праці, промислової безпеки були виявлені порушення, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.12.2022 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким позов задовольнити. Свою позицію обґрунтовує тим, що місцевим судом не надано правової оцінки всім встановленим позивачем порушенням з боку ДП «171 Чернігівський ремонтний завод», водночас останнім не надано належних доказів усунення таких, яким є акт перевірки.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач наголошує, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому підстави для його скасування відсутні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів уважає, що апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, з таких підстав.

Судом установлено, що в період з 23 по 29 листопада 2021 року позивачем проведено плановий захід державного нагляду щодо дотримання відповідачем вимог законодавства у сферах охорони праці, промислової безпеки, гігієни праці.

Результати перевірки 29.11.2021 оформлені актом №05-01/917.

Перевіркою виявлено 25 (двадцять п`ять) порушень вимог законодавства у сферах охорони праці, промислової безпеки, гігієни праці, 13 з яких створюють загрозу життю та здоров`ю людей, а саме:

1) керівник підприємства не забезпечив утримання, експлуатацію і обслуговування електроустановок та електрообладнання напругою понад 1000В (ТП-514, ТМ-250кВА, КЛ-10кВ, L=415м.; ТП-439, ТМ-2х250кВА, КЛ-10кВ, L=335м.; КТПН-261, ТМ-630кВА, L=135m.; ТП-125, ТМ-2х630кВА, L=382м., L=260м.), відсутні електротехнічні працівники, які повинні обслуговувати ці електроустановки та електрообладнання, чим порушено вимоги статті 13 Закону України «Про охорону праці», п. 1.3.1 НПАОП 40.1-1.21-98 «Правила безпечної експлуатації електроустановок споживачів» (затверджено наказом Держнаглядохоронпраці України від 09.01.1998 №4, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10.02.1998 №93/2533);

2) відсутній дозвіл (декларація) на експлуатацію устаткування підвищеної небезпеки напругою понад 1000В (ТП-514, ТМ-250кВА, КЛ-10кВ, L=415м.; ТП-439, ТМ-2х250кВА, КЛ-10кВ, L=335м.; КТПН-261, ТМ-630кВА, L=135м.; ТП-125, ТМ-2х630кВА, L=382м., L=260м.), чим порушено вимоги статті 21 Закону України «Про охорону праці», постанови Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 №1107 «Про затвердження Порядку видачі дозволів на використання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки»;

3) відсутній дозвіл (декларація) на виконання робіт підвищеної небезпеки, а саме: роботи в діючих електроустановках і на кабельних лініях напругою понад 1000В (ТП-514, ТМ-250кВА, КЛ-10кВ, L=415м.; ТП-439, ТМ-2х250кВА, КЛ-10кВ, L=335м.; КТПН-261, ТМ-630кВА, L=135м.; ТП-125, ТМ-2х630кВА, L=382м., L=260м.), чим порушено вимоги статті 21 Закону України «Про охорону праці», постанови Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 №1107 «Про затвердження Порядку видачі дозволів на використання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки»;

4) не визначена система управління електрогосподарством напругою понад 1000В (ТП-514, ТМ-250кВА, КЛ-10кВ, L=415м.; ТП-439, ТМ-2х250кВА, КЛ-10кВ, L=335м.; КТПН-261, ТМ-630кВА, L=135м.; ТП-125, ТМ-2х630кВА, L=382м., L=260м.), відповідно затверджена організаційна структура електротехнічних (оперативних, оперативно-ремонтних, ремонтних) працівників, достатня їх кількість та якісний склад, підпорядкованість професій і посад та їх взаємодія, чим порушено вимоги статті 13 Закону України «Про охорону праці», п. 1.3.1 НПАОП 40.1-1.21-98 «Правила безпечної експлуатації електроустановок споживачів» (затверджено наказом Держнаглядохоронпраці України від 09.01.1998 №4, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10.02.1998 №93/2533);

5) відсутні розроблені та відповідно затверджені інструкції з охорони праці для електротехнічних працівників по професіям та видам робіт в електроустановках напругою понад 1000В (ТП-514, ТМ-250кВА, КЛ-10кВ, L=415м.; ТП-439, ТМ-2х250кВА, КЛ-10кВ, L=335м.; КТПН-261, ТМ-630кВА, L=135м.; ТП-125, ТМ-2х630кВА, L=382м., L=260м.), чим порушено вимоги статті 13 Закону України «Про охорону праці», п. 1.3.1 НПАОП 40.1-1.21-98 «Правила безпечної експлуатації електроустановок споживачів» (затверджено наказом Держнаглядохоронпраці України від 09.01.1998 №4, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10.02.1998 №93/2533), п. 2 розділу 4, п. 5 розділу 5 НПАОП 0.00-4.15-98 «Положення про розробку інструкцій з охорони праці» (затверджено наказом Комнаглядохорон праці та Мінпраці України від 29.01.1998 №9, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 07.04.1998 №226/2666);

6) не встановлений порядок ретельного спостереження за електроустановками напругою понад 1000В (ТП-514, ТМ-250кВА, КЛ-10кВ, L=415м.; ТП-439, ТМ-2х250кВА, КЛ-10кВ, L=335м.; КТПН-261, ТМ-630кВА, L=135м.; ТП-125, ТМ-2х630кВА, L=382м., L=260м.), який передбачає огляд, перевірку дії, випробування і вимірювання, чим порушено вимоги статті 13 Закону України «Про охорону праці», п. 1.3.1 НПАОП 40.1-1.21-98 «Правила безпечної експлуатації електроустановок споживачів» (затверджено наказом Держнаглядохоронпраці України від 09.01.1998 №4, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10.02.1998 №93/2533);

7) відсутній відповідно затверджений перелік робіт з підвищеною небезпекою в електроустановках напругою понад 1000В (ТП-514, ТМ-250кВА, КЛ-10кВ, L=415м.; ТП-439, ТМ-2х250кВА, КЛ-10кВ, L=335м.; КТПН-261, ТМ-630кВА, L=135м.; ТП-125, ТМ-2х630кВА, L=382м., L=260м.), чим порушено вимоги статті 13 Закону України «Про охорону праці», п. 2.1.4 НПАОП 40.1-1.21-98 «Правила безпечної експлуатації електроустановок споживачів» (затверджено наказом Держнаглядохоронпраці України від 09.01.1998 №4, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10.02.1998 №93/2533);

8) роботи в електроустановках напругою понад 1000В (ТП-514, ТМ-250кВА, КЛ-10кВ, L=415м.; ТП-439, ТМ-2х250кВА, КЛ-10кВ, L=335м.; КТПН-261, ТМ-630кВА, L=135м.; ТП-125, ТМ-2х630кВА, L=382м., L=260м.) стосовно їх організації за нарядом-допуском за розпорядженням та в порядку поточної експлуатації, не виконуються та не оформляються, чим порушено вимоги статті 13 Закону України «Про охорону праці», пп. 3.1.1, 3.3, 3.10, 3.15 НПАОП 40.1-1.21-98 «Правила безпечної експлуатації електроустановок споживачів» (затверджено наказом Держнаглядохоронпраці України від 09.01.1998 №4, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10.02.1998 №93/2533), стосовно їх організації за нарядом-допуском за розпорядженням та в порядку поточної експлуатації, не виконуються та не оформляються;

9) не розроблені та не затверджені всі необхідні організаційні заходи, що убезпечують працівників під час роботи в електроустановках напругою понад 1000В (ТП-514, ТМ-250кВА, КЛ-10кВ, L=415м.; ТП-439, ТМ-2х250кВА, КЛ-10кВ, L=335м.; КТПН-261, ТМ-630кВА, L=135м.; ТП-125, ТМ-2х630кВА, L=382м., L=260м.), чим порушено вимоги статті 13 Закону України «Про охорону праці», пп. 3.1.2, 3.2.9 НПАОП 40.1-1.21-98 «Правила безпечної експлуатації електроустановок споживачів» (затверджено наказом Держнаглядохоронпраці України від 09.01.1998 №4, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10.02.1998 №93/2533);

10) відсутні відповідальні працівники за безпечне проведення робіт в електроустановках напругою понад 1000В (ТП-514, ТМ-250кВА, КЛ-10кВ, L=415м.; ТП-439, ТМ-2х250кВА, КЛ-10кВ, L=335м.; КТПН-261, ТМ-630кВА, L=135м.; ТП-125, ТМ-2х630кВА, L=382м., L=260м.) по наряду-допуску, розпорядженню і в порядку поточної експлуатації, чим порушено вимоги статті 13 Закону України «Про охорону праці», пп. 3.1.2, 3.2.1, 3.2.9 НПАОП 40.1-1.21-98 «Правила безпечної експлуатації електроустановок споживачів» (затверджено наказом Держнаглядохоронпраці України від 09.01.1998 №4, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10.02.1998 №93/2533);

11) відсутній порядок підготовки робочого місця (виконання технічних заходів з убезпечення проведення робіт) та допуск до роботи (в тому числі у відряджених працівників) у діючих електроустановках напругою понад 1000В (ТП-514, ТМ-250кВА, КЛ-10кВ, L=415м.; ТП-439, ТМ-2х250кВА, КЛ-10кВ, L=335м.; КТПН-261, ТМ-630кВА, L=135м.; ТП-125, ТМ-2х630кВА, L=382м., L=260м.) електротехнічними працівниками, чим порушено вимоги статті 13 Закону України «Про охорону праці», пп. 3.1.2, 3.2.5, 3.5.3, 4.1.1, 6.10.9 НПАОП 40.1-1.21-98 «Правила безпечної експлуатації електроустановок споживачів» (затверджено наказом Держнаглядохоронпраці України від 09.01.1998 №4, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10.02.1998 №93/2533);

12) відсутні у повному обсязі всі необхідні електрозахисні засоби захисту в електроустановках напругою понад 1000В (ТП-514, ТМ-250кВА, КЛ-10кВ, L=415м.; ТП-439, ТМ-2х250кВА, КЛ-10кВ, L=335м.; КТПН-261, ТМ-630кВА, L=135м.; ТП-125, ТМ-2х630кВА, L=382м., L=260м.), які пройшли відповідні випробування, чим порушено вимоги статті 8 Закону України «Про охорону праці», пп. 3.2.6, 3.2.9 НПАОП 40.1-1.07-01 «Правила експлуатації електрозахисних засобів» (затверджено наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 05.06.2001 №253);

13) не проведені всі необхідні протиаварійні та профілактичні вимірювання та випробування електроустановок напругою понад 1000В (ТП-514, ТМ-250кВА, КЛ-10кВ, L=415м.; ТП-439, ТМ-2х250кВА, КЛ-10кВ, L=335м.; КТПН-261, ТМ-630кВА, L=135м.; ТП-125, ТМ-2х630кВА, L=382м., L=260м.), згідно вимог ПТЕЕс, чим порушено вимоги статті 13 Закону України «Про охорону праці», пп. 1.3.1, 7.6.36 НПАОП 40.1-1.21-98 «Правила безпечної експлуатації електроустановок споживачів» (затверджено наказом Держнаглядохоронпраці України від 09.01.1998 №4, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10.02.1998 №93/2533).

У зв`язку з виявленням зазначених порушень, позивач звернувся у суд з позовом щодо застосування до відповідача заходів реагування в сфері державного нагляду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ДП « 171 Чернігівський ремонтний завод» усунуто основні порушення, що свідчить про відсутність підстав для застосування крайнього заходу реагування у вигляді зупинення експлуатації електроустановок та електрообладнання, виходячи з вимог принципу співмірності обраного заходу реагування тим порушенням, які виникли, та тим, які залишилися неусунутими на час розгляду справи. Водночас відповідач належить до підприємств, що мають стратегічне значення для обороноздатності та безпеки держави, оскільки забезпечує ремонт, модернізацію військової техніки та майна.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

З цією метою роботодавець забезпечує функціонування системи управління охороною праці, а саме: створює відповідні служби і призначає посадових осіб, які забезпечують вирішення конкретних питань охорони праці, затверджує інструкції про їх обов`язки, права та відповідальність за виконання покладених на них функцій, а також контролює їх додержання; розробляє за участю сторін колективного договору і реалізує комплексні заходи для досягнення встановлених нормативів та підвищення існуючого рівня охорони праці; забезпечує виконання необхідних профілактичних заходів відповідно до обставин, що змінюються; впроваджує прогресивні технології, досягнення науки і техніки, засоби механізації та автоматизації виробництва, вимоги ергономіки, позитивний досвід з охорони праці тощо; забезпечує належне утримання будівель і споруд, виробничого обладнання та устаткування, моніторинг за їх технічним станом; забезпечує усунення причин, що призводять до нещасних випадків, професійних захворювань, та здійснення профілактичних заходів, визначених комісіями за підсумками розслідування цих причин; організовує проведення аудиту охорони праці, лабораторних досліджень умов праці, оцінку технічного стану виробничого обладнання та устаткування, атестацій робочих місць на відповідність нормативно-правовим актам з охорони праці в порядку і строки, що визначаються законодавством, та за їх підсумками вживає заходів до усунення небезпечних і шкідливих для здоров`я виробничих факторів; розробляє і затверджує положення, інструкції, інші акти з охорони праці, що діють у межах підприємства (далі - акти підприємства), та встановлюють правила виконання робіт і поведінки працівників на території підприємства, у виробничих приміщеннях, на будівельних майданчиках, робочих місцях відповідно до нормативно-правових актів з охорони праці, забезпечує безоплатно працівників нормативно-правовими актами та актами підприємства з охорони праці; здійснює контроль за додержанням працівником технологічних процесів, правил поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, використанням засобів колективного та індивідуального захисту, виконанням робіт відповідно до вимог з охорони праці; організовує пропаганду безпечних методів праці та співробітництво з працівниками у галузі охорони праці; вживає термінових заходів для допомоги потерпілим, залучає за необхідності професійні аварійно-рятувальні формування у разі виникнення на підприємстві аварій та нещасних випадків.

Статтею 4 Закону України «Про охорону праці» визначено, що державна політика в галузі охорони праці базується, у тому числі на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 №877-V (далі - Закон №877-V).

Відповідно до норм статті 1 вказаного Закону державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Заходами державного нагляду (контролю) - є планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Спосіб здійснення державного нагляду (контролю) - процедура здійснення державного нагляду (контролю), визначена законом.

У відповідності до статті 38 Закону України "Про охорону праці" державний нагляд за додержанням законів та інших нормативно-правових актів про охорону праці здійснюють центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці.

Приписами норми частини 1 статті 39 Закону України "Про охорону праці" передбачено, що посадові особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці мають право, зокрема, видавати в установленому порядку роботодавцям, керівникам та іншим посадовим особам юридичних та фізичних осіб, які відповідно до законодавства використовують найману працю, міністерствам та іншим центральним органам виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевим державним адміністраціям та органам місцевого самоврядування обов`язкові для виконання приписи (розпорядження) про усунення порушень і недоліків в галузі охорони праці, охорони надр, безпечної експлуатації об`єктів підвищеної небезпеки, а також забороняти, зупиняти, припиняти, обмежувати експлуатацію підприємств, окремих виробництв, цехів, дільниць, робочих місць, будівель, споруд, приміщень, випуск та експлуатацію машин, механізмів, устаткування, транспортних та інших засобів праці, виконання певних робіт, застосування нових небезпечних речовин, реалізацію продукції, а також скасовувати або припиняти дію виданих ними дозволів і ліцензій до усунення порушень, які створюють загрозу життю працюючих.

У відповідності до пункту 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96 (далі - Положення) державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Першого віце-прем`єр-міністра України - Міністра економіки, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Згідно з пунктом 7 Положення Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Підпунктом 16 пункту 4 Положення передбачено, що Держпраці здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням законодавства у сфері охорони праці, зокрема в частині безпечного ведення робіт, гігієни праці, промислової безпеки, безпеки робіт у сфері поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, у тому числі з питань: забезпечення працівників спеціальним одягом, спеціальним взуттям та іншими засобами індивідуального та колективного захисту; монтажу, ремонту, реконструкції, налагодження і безпечної експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних та інших засобів виробництва і машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки; безпеки робіт у сфері поводження з вибуховими матеріалами, проведення робіт з утилізації звичайних видів боєприпасів, ракетного палива та вибухових матеріалів військового призначення; виробництва, зберігання, використання отруйних речовин у виробничих процесах, у тому числі продуктів біотехнологій та інших біологічних агентів; організації проведення навчання (в тому числі спеціального) і перевірки знань з питань охорони праці; навчання працівників у сфері поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення та перевірки їх знань.

Абзацом 1 частини 5 статті 4 Закону №877-V встановлено, що виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можуть бути зупинені повністю або частково виключно за рішенням суду.

Частиною 7 статті 7 цього Закону передбачено, що на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

З аналізу наведених вище положень слідує, що підставою для звернення з позовом до суду про застосування заходів реагування є виявлення органом нагляду (контролю) порушення вимог законодавства, які створюють загрозу життю працюючих.

Водночас захід реагування у вигляді повного зупинення об`єкта підприємства до повного усунення порушень вимог законодавства є крайнім заходом, обрання якого є доцільним лише у разі, якщо допущені порушення реально створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

Вжиття заходів реагування на порушення тих чи інших правил пожежної безпеки слід оцінювати з урахуванням принципу пропорційності, що передбачає дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані такі заходи.

Колегія суддів наголошує на тому, що поняття «загрози життю та здоров`ю» є оціночним. Однак вказане не спростовує необхідність дослідження судами доказів, якими обґрунтовується їх наявність, та зважаючи, що такі позови розглядаються за позовними заявами суб`єктів владних повноважень, суди не повинні обмежуватися тільки даними актів перевірок. Достовірність інформації про зафіксовані в них порушення повинна бути перевірена судами шляхом надання оцінки відповідним доказам, а застосування судом обраного заходу державного реагування ґрунтуватися на дотриманні всіх принципів адміністративного судочинства.

Отже, при обранні виключного заходу реагування у вигляді повного припинення використання будівель та споруд судом має ураховуватися принцип співмірності обраного заходу реагування обсягу та ступеню тяжкості допущених порушень, а також дотримання справедливого балансу між інтересами відповідача і публічними інтересами.

Застосування заходу реагування у вигляді повного припинення використання будівель та споруд відбувається до часу усунення відповідачем виявлених порушень та існування реальної загрози життю та/або здоров`ю людей. Таким чином, його застосування після усунення виявлених порушень втрачає ту регулятивну функцію, яку покладену законодавцем в основу і правову підставу застосування такого заходу впливу.

У судовому засіданні 21.06.2023 та в апеляційній скарзі Центральним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці визнано усунення відповідачем більшості з виявлених порушень, натомість не усунено наступні:

- не визначена система управління електрогосподарством напругою понад 1000В, відповідно затверджена організаційна структура електротехнічних працівників, достатня їх кількість та якісний склад, підпорядкованість професій і посад та їх взаємодія;

- відсутні відповідальні працівники за безпечне проведення робіт в електроустановках напругою понад 1000В по наряду-допуску, розпорядженню і в порядку поточної експлуатації;

- відсутній порядок підготовки робочого місця (виконання технічних заходів з убезпечення проведення робіт) та допуск до роботи (в тому числі у відряджених працівників) у діючих електроустановках напругою понад 1000В електротехнічними працівниками;

- відсутні у повному обсязі всі необхідні електрозахисні засоби захисту в електроустановках напругою понад 1000В, які пройшли відповідні випробування;

- не проведені всі необхідні протиаварійні та профілактичні вимірювання та випробування електроустановок напругою понад 1000В.

Зважаючи на те, що вказані порушення залишаються неусуненими, апелянт просив застосувати до ДП « 171 Чернігівський ремонтний завод» заходи реагування.

Позивачем підтверджено, що відповідач звертався до контролюючого органу з листом від 18.11.2022 №20, яким повідомлялось про усунення виявлених порушень. Проте відповідь на такий лист не надавалась, провести повторну перевірку з питань усунення виявлених порушень неможливо через установлену Урядом заборону на їх проведення.

Також колегія суддів звертає увагу, що представником позивача визнано факт того, що ДП « 171 Чернігівський ремонтний завод» належить до підприємств, що мають стратегічне значення для обороноздатності та безпеки держави, оскільки забезпечує ремонт, модернізацію військової техніки та майна.

Апеляційний суд зазначає, що в спірних правовідносинах відповідачем усунуто 20 з 25 виявлених контролюючим органом порушень вимог законодавства, тобто переважну більшість, що свідчить про відсутність підстав для застосування крайнього заходу реагування у вигляді повного зупинення експлуатації приміщень об`єкта перевірки, виходячи з вимог принципу співмірності обраного заходу реагування тим порушенням, які виникли та тим, які залишилися неусунутими на час розгляду справи, а також зважаючи на наслідки від зупинення роботи (виробництва) підприємства, що має стратегічне значення для обороноздатності та безпеки держави в умовах воєнного стану.

З огляду на викладене колегія суддів уважає правильним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, місцевим судом судове рішення ухвалено з дотриманням норм чинного матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 33, 34, 139, 243, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.12.2022 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Я.Б. Глущенко

Судді Н.П. Бужак

Л.Т. Черпіцька

Повний текст постанови складений 21.06.2023.