Справа № 300/952/23
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2023-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

20 червня 2023 рокуЛьвівСправа № 300/952/23 пров. № А/857/9598/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Онишкевича Т.В., Сеника Р.П.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові заяву ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Стефанишин Орест Іванович про відвід судді ОСОБА_3 у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2023 року у справі № 300/952/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державного кадастрового реєстратора Відділу №4 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області Ходаківського Андрія Васильовича, Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій та зобов`язання до вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В

31 травня 2023 року Восьмим апеляційним адміністративним судом зареєстровано апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2023 року у справі № 300/952/23, яка подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.05.2023 визначено склад колегії суддів, а саме: головуючого суддю (суддю-доповідача) Судову-Хомюк Наталію Михайлівну, суддів: Онишкевича Тараса Володимировича, ОСОБА_3 для розгляду судової справи № 300/952/23.

Ухвалою судді Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.06.2023 витребувано з Івано-Франківського окружного адміністративного суду матеріали справи № 300/952/23 та зобов`язано Івано-Франківський окружний адміністративний суд невідкладно направити матеріали адміністративної справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Матеріали справи № 300/952/23 надійшли до суду апеляційної інстанції та передані судді-доповідачу 20.06.2023.

Так, судом встановлено, що 06.06.2023 адвокат Стефанишин Орест Іванович, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 подав до Восьмого апеляційного адміністративного суду заяву про відвід судді-учасника колегії ОСОБА_3 від розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 у справі №300/952/23.

На обґрунтування поданої заяви зазначає, що у провадженні Восьмого апеляційного адміністративного суду перебувала справа № 300/1234/22 за позовом ОСОБА_2 до Поляницької сільської ради Яремчанської міської ради Івано-Франківської області про визнання дій протиправним та скасування припису, визнання протиправною та скасування постанови і закриття справи про адміністративне правопорушення.

Головуючим суддею у вказаній справі (суддею-доповідачем) був ОСОБА_3 , у складі колегії були Онишкевич Тарас Володимирович та Нос Степан Петрович.

На думку заявника, розглядаючи адміністративну справу № 300/1234/22 суддею-доповідачем - ОСОБА_3 порушено вимоги ст. 49 Кодексу про адміністративне судочинство України, що виразилось у незалученні до участі у справі ОСОБА_1 в якості третьої особи, права та інтереси якої зачіпаються спірними рішеннями. Крім того, суддя ОСОБА_3 не розглянув наявні у матеріалах справи № 300/1234/22 клопотання ОСОБА_1 як особи, на права та обов`язки якої може вплинути рішення суду, про відкладення розгляду справи та залучення її третьою особою, та не виніс жодної ухвали в результаті їх розгляду, а зазначене підтверджується і окремою думкою судді Носа С.П. на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.09.2022 р. у справі № 300/1234/22. у якій, з-поміж іншого, зазначено, що незалучення ОСОБА_1 до участі в розгляді справи грубо порушує її права та інтереси, зокрема, на участь у розгляді справи, яка її стосується, права надавати свої пояснення та заперечення щодо позовних вимог.

У зв`язку із цим, ОСОБА_1 була вимушена подати до Вищої ради правосуддя дисциплінарну скаргу на дії судді ОСОБА_3. Така скарга у ВРП зареєстрована за № С-2161/0/7-22 від 20.12.2022.

Зазначає, що відповідно до п. 2, 4 ч. 1 ст. 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) у разі якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи та за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

З огляду на наведене, заявник вважає, що суддя ОСОБА_3 не може брати участі в розгляді даної адміністративної справи №300/952/23 і підлягає відводу, оскільки факт подання дисциплінарної скарги на його дії ставить під сумнів його безсторонність та неупередженість, а також може створювати негативне відношення до ОСОБА_1 .

Крім того враховуючи, що вищевказані адміністративні справи стосуються ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також те, що суддя ОСОБА_3 виніс рішення у справі ігноруючи процесуальні права ОСОБА_1 , на думку заявника існують підстави для припущень про особисту зацікавленість судді у розгляді даної справи.

Дослідивши аргументи, викладені у заяві про відвід судді, колегія суддів дійшла висновку про те, що підстав для задоволення цієї заяви немає з огляду на таке.

Відповідно до статті 8 Конституції України, в Україні діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Статтями 126, 129 Конституції України передбачено, що судді, при здійсненні правосуддя є незалежні і підкоряються тільки закону, вплив на них у будь-який спосіб забороняється.

Згідно з статті 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 1 статті 7 цього Закону встановлено, що кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

Загальна декларація з прав людини (стаття 10) та Міжнародний пакт про громадянські і політичні права (частина перша статті 14) гарантують право кожної особи на розгляд її справи компетентним незалежним та неупередженим судом у встановленому законом порядку. Незалежне суддівство є відповідальним за належну реалізацію цього права. Незалежність суддів передбачає, що судді повинні приймати безсторонні рішення згідно з власною оцінкою фактів і знанням права, без будь-якого втручання, прямого або непрямого, з будь-якого боку і з будь-яких причин.

Частини перша, друга, третя статті 39 КАС України передбачають, що за наявності підстав, зазначених у статтях 36-38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід. За цими самими підставами їм може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Згідно з положеннями частини першої статті 40 КАС України питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Саме тому не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначено статтею 36 КАС України, відповідно до частини першої якої суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Згідно із частиною другою зазначеної статті суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Отже, з огляду на нормативний зміст пункту 4 частини першої статті 36 КАС України відвід судді може бути заявлений й з інших підстав, відмінних від перелічених у пунктах 1, 2, 3, 5 частини першої цієї самої статті. У будь-якому разі оцінюватися має саме те, чи викликають певні обставини розумний сумнів у неупередженості або об`єктивності судді у стороннього спостерігача.

Колегія суддів звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод має встановлюватися згідно з: «об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Тим часом вирішальною є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною; «суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надані докази іншого.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розгляду справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Водночас як указано в Бангалорських принципах поведінки судді від 19.05.2006, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 № 2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.

Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію «розумного спостерігача». У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розгляді конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення.

Тому коли сторони стверджують про те, що судді недостатньо об`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже «правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене». Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

Надаючи оцінку обґрунтованості заяви про відвід учаснику колегії - судді ОСОБА_3 у цій справі, суд також бере до уваги те, що окрім переліку обставин, які є безумовними підставами для відводу судді, у процесуальному законі також зазначені й виняткові випадки, за яких заявлення відводу apriori не може бути підставою для застосування цього процесуального інституту.

Зокрема, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина четверта статті 36 КАС України).

Схожа позиція висловлена й Радою суддів України у рішенні від 07.09.2017 № 46, в пункті 2 якого зазначено, що наявність судового рішення, яке ухвалене судом в іншій справі у подібних правовідносинах, або за участю тих самих сторін, або з процесуальних, чи інших питань у тій самій справі не породжує у діяльності судді конфлікту інтересів.

Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими» (рішення ЄСПЛ від 9 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України» (Belukha v. Ukraine), заява № 33949/02).

Одночасно висновки або позиції суддів, висловлені у судових рішеннях, не можуть бути підставою для відводу, оскільки тлумачення закону у поєднанні з обставинами справи є підґрунтям здійснення правосуддя і у протилежному випадку судді позбавляються можливості на висловлення позиції при розгляді інших подібних справ у подальшому.

Суд наголошує, що неможливість для учасника справи заявити відвід з підстав незгоди з рішенням або окремою думкою судді в інших справах чи висловленою публічно думкою судді щодо того чи іншого юридичного питання обґрунтовується необхідністю дотримання одного з найважливіших принципів судочинства - nemo iudex in causa sua (ніхто не може бути суддею у власній справі), який виключає для учасника процесу можливість обирати суддю на власний розсуд, зокрема, шляхом заявлення відводів тим суддям, відома правова позиція яких позивача не влаштовує.

Наведені заявником аргументи стосовно постановлення Восьмим апеляційним адміністративним судом судового рішення у справі № 300/1234/22 складом колегії ОСОБА_3, Онишкевича Тараса Володимировича та Носа Степана Петровича, без залучення ОСОБА_1 до участі у справі, є незгодою скаржника з процесуальним рішенням судді, що у значенні вказаних вище імперативних приписів частини четвертої статті 36 КАС України не може бути визнано обґрунтованою підставою для відводу.

Отже, аргументи, якими позивачка мотивує заяву про відвід не викликають обґрунтованих сумнівів у об`єктивності судді, оскільки немає доказів, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості цього судді як з погляду «суб`єктивного критерію», так і з погляду «об`єктивного критерію», якими керується у своїй процесуальній діяльності Європейський суд з прав людини.

Інших підстав, визначених статтею 36 КАС України, які б свідчили про особисту упередженість судді або його необ`єктивність під час розгляду справи скаржник у своїй заяві не указав, а Верховний Суд під час розгляду відповідної заяви таких підстав також не встановив.

За таких обставин заяву ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Стефанишин Орест Іванович про відвід судді ОСОБА_3 слід визнати необґрунтованою.

За правилом частини четвертої статті 40 КАС України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Враховуючи приписи цієї статті, колегія суддів вважає, що заяву про відвід судді ОСОБА_3 необхідно передати судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу і визначається у порядку, встановленому ч. 1 ст. 31 КАС України.

Керуючись ст. ст. 36, 37, 39, 40, 321, 325, 328, КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Стефанишин Орест Іванович про відвід судді ОСОБА_3 у справі № 300/952/23 - визнати необґрунтованою.

Питання про вирішення відводу судді ОСОБА_3 передати судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч. 1 ст. 31 КАС України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді Т. В. Онишкевич
Р. П. Сеник