Справа № 448/1000/23
Суддя: Кічак Ю. В.
Дата ухвалення: 2023-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 448/1000/23
Провадження № 2-а/448/21/23
У Х В А Л А

про передачу справи за підсудністю

20.06.2023 року суддя Мостиського районного суду Львівської області Кічак Ю.В., розглянувши матеріали справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти №4 батальйону №1 УПП у Львівській області старшого лейтенанта поліції Бенько Андрія Михайловича та Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Громадянин ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Інспектора роти №4 батальйону №1 УПП у Львівській області старшого лейтенанта поліції Бенько Андрія Михайловича та Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, про: визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до статті 20 КАС України, за предметною підсудністю вищевказаний позов належить до юрисдикції місцевих загальних судів як адміністративних судів.

Згідно вимог п.4 ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Поняття "підсудність" розкривається законодавцем у параграфі 3 глави 2 розділу І КАС України та визначається останнім як територіальна юрисдикція, питання якої врегульовані приписами статтей 25-30 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 25 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом. Якщо така особа не має місця проживання (перебування) в Україні, тоді справу вирішує адміністративний суд за місцезнаходженням відповідача.

Згідно частини 2 статті 26 КАС України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

З аналізу вищенаведених правових норм вбачається, що Кодекс адміністративного судочинства України встановлює декілька видів територіальної підсудності, в тому числі: загальну (залежно від місця проживання чи місцезнаходження відповідача) та альтернативну (за вибором позивача).

Відтак, якщо предметом адміністративного позову є оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної особи, то позивач може застосувати альтернативну підсудність.

Тобто, такий спір може бути розглянуто адміністративним судом за вибором позивача: за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) позивача або за місцезнаходженням відповідача, а якщо така особа не має місця проживання (перебування) в Україні, тоді справу вирішує адміністративний суд за місцезнаходженням відповідача.

Отже, стаття 25 КАС України пов`язує підсудність справи за вибором позивача з зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача.

Із матеріалів позовної заяви слідує, що місцем реєстрації позивача згідно відмітки в його паспорті громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданого 16.09.2020р. органом 4627, є Сполучене Королівство Великої Британії і Північної Ірландії. Про це, власне, зазначено і самим позивачем у його позовній заяві. В той же час місцем фактичного проживання останнього без реєстрації з 12.09.2022р. є АДРЕСА_1 , про що свідчить долучений до позовної заяви витяг з реєстру територіальної громади Мостиської міської ради Львівської області та акт обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї від 12.06.2023р.

Проте, в даному випадку суд зазначає, що фактичне місце проживання позивача без реєстрації не може вважатися місцем проживання позивача "зареєстрованим у встановленому законом порядку" для цілей застосування статті 25 КАС України при визначені підсудності такої справи.

Так, відповідно до частини 1 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Наведене вище визначення є місцем проживання в приватноправовому розумінні.

Відносини щодо місця проживання фізичної особи в публічно-правовому розумінні регулюються Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11 грудня 2003 року №1382-ІV (надалі за текстом - "Закон №1382-ІV").

У статті ст.3 Закону № 1382-ІV міститься визначення термінів, що вживаються у ньому, зокрема:

місце перебування - житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги;

місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги;

Механізм декларування/реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування), а також встановлення форми необхідних для цього документів визначає Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 № 265.

Відповідно до пунктів 3, 4, 5 цього Порядку декларування/реєстрація місця проживання (перебування), зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), зміна місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування) особи здійснюється органом реєстрації, на території територіальної громади, на яку поширюються повноваження відповідної ради.

Особа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) за однією з таких адрес за власним вибором. За адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Громадянин України, який проживає на території України, а також іноземець чи особа без громадянства, які на законних підставах постійно або тимчасово проживають на території України, зобов`язані протягом 30 календарних днів після зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання та прибуття до нового місця проживання (перебування) задекларувати/зареєструвати його.

Пунктом 46 вказаного Порядку визначено, що посадова особа органу реєстрації в день звернення особи або її законного представника (представника) чи в день отримання документів від центру надання адміністративних послуг або представника спеціалізованої соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту або даних від органу соціального захисту населення:

приймає рішення про реєстрацію місця проживання (перебування) або про відмову у реєстрації місця проживання (перебування) особи;

вносить відомості про реєстрацію місця проживання (перебування) до реєстру територіальної громади відповідно до Порядку створення, ведення та адміністрування реєстрів територіальних громад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 р. № 265;

формує інформацію про реєстрацію місця проживання (перебування) особи для її передачі до відомчої інформаційної системи ДМС з подальшою передачею інформації до Єдиного державного демографічного реєстру відповідно до Порядку електронної інформаційної взаємодії між інформаційно-комунікаційними системами та передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 р. № 265.

Отже, чинним законодавством передбачено чіткі вимоги до реєстрації особою місця свого проживання чи перебування, та передбачено документи, які підтверджують таку реєстрацію.

Відтак, підсумовуючи викладене суд зазначає, що для застосування положень ч.1 ст.25 КАС України, яка визначає можливість визначення підсудності справи за вибором позивача, необхідною умовою є саме наявність зареєстрованого місця проживання чи перебування позивача. При цьому місце проживання чи перебування фізичної особи має бути зареєстрованим у встановленому законом порядку.

Наведеною нормою не передбачено можливості звернення до суду з позовом за фактичним місцем проживання позивача, не зареєстрованим у встановленому законом порядку.

Отже, оскільки позивач проживає за адресою: АДРЕСА_1 без реєстрації, тому така адреса місця проживання не може бути врахована судом в цілях визначення підсудності даної справи згідно ст. 25 КАС України.

В той же час, як уже зазначалося судом вище, на час звернення до суду із даним позовом зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання позивача згідно реєстраційних відомостей, зазначених в копії паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданого 16.09.2020р. органом 4627, є Сполучене Королівство Великої Британії і Північної Ірландії.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачами є Інспектор роти №4 батальйону №1 УПП у Львівській області старшого лейтенанта поліції Бенько Андрій Михайлович та Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходженням яких є місто Львів, вул.Перфецького, 19, Львівської області, що належить до території Франківського районного суду міста Львова, а не Мостиського районного суду Львівської області.

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 пред`явив позов з приводу оскарження індивідуального акта, така справа може вирішується за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку його місцем проживання (перебування, знаходження), однак, якщо така особа не має місця проживання (перебування) в Україні (позивач зареєстрований Сполученому Королівстві Великої Британії і Північної Ірландії), тоді справу вирішує адміністративний суд за місцезнаходженням відповідача.

Отже, в даному випадку адміністративний позов належать до території Франківського районного суду міста Львова, відповідно приходжу до висновку, що справа не підсудна Мостиському районному суду Львівської області.

Відповідно до частини 1 статті 318 КАС України рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених статтями 20, 22, 25 - 28 цього Кодексу.

Згідно статті 29 КАС України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Питання про передачу адміністративної справи, крім випадків, визначених пунктами 4 - 6 частини першої цієї статті, розглядається судом у порядку письмового провадження або, за ініціативою суду, в судовому засіданні. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду цього питання. Передача адміністративної справи з одного суду до іншого на підставі відповідної ухвали, яка підлягає оскарженню, здійснюється не пізніше наступного дня після закінчення строку на оскарження такої ухвали, а в разі подання апеляційної скарги - після залишення її без задоволення.

Враховуючи наведене, оскільки справа відповідно до статей 25 і 26 КАС України не підсудна Мостиському районному суду Львівської області, а розгляд такої з порушенням правил юрисдикції (підсудності) є підставою для скасування рішення суду, подана позовна належить до територіальної юрисдикції Франківського районного суду міста Львова, а тому позовну заяву ОСОБА_1 , до Інспектора роти №4 батальйону №1 УПП у Львівській області старшого лейтенанта поліції Бенько Андрія Михайловича та Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, слід передати на розгляд Франківському районному суду міста Львова, з наведених вище мотивів та підстав.

Керуючись статтями 25, 26, 29, 171, 243, 248, 293-295 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Інспектора роти №4 батальйону №1 УПП у Львівській області старшого лейтенанта поліції Бенько Андрія Михайловича та Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, - передати на розгляд Франківського районного суду міста Львова (79044, вулиця Генерала Чупринки, 69, м.Львів).

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня складення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.В. Кічак