Справа № 140/8325/22
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2023 рокуЛьвівСправа № 140/8325/22 пров. № А/857/5663/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Ніколіна В.В., Пліша М.А.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2023 року (головуючий суддя: Смокович В.І., місце ухвалення - м. Луцьк) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

ОСОБА_1 , 19.12.2022 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати дій ГУ ПФУ у Волинській області щодо відмови позивачу зарахувати до спеціального (пільгового) страхового стажу за Списком № 1, для здійснення перерахунку призначеної 07 жовтня 2022 року пенсії згідно Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», періодів роботи та отриманих доходів (заробітної плати) за грудень 2010 року та з 07 лютого 2020 року по 12 серпня 2022 року протиправними;

- зобов`язати ГУ ПФУ у Волинській області зарахувати позивачу до спеціального (пільгового) страхового стажу за Списком № 1 періоди роботи та отримані доходи (заробітну плату) за грудень 2010 року та з 07 лютого 2020 року по 12 серпня 2022 року для здійснення перерахунку пенсії відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням даного спеціального (пільгового) страхового стажу та зазначених доходів (заробітної плати) у розмірі, передбаченому статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з 07 жовтня 2022 року з урахуванням виплачених сум.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскільки позивач більше 15 років працював на посадах, передбачених Списком № 1, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах згідно Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», він звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про перерахунок пенсії відповідно до вимог статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Однак, пенсійним органом йому не враховано до спеціального (пільгового) страхового стажу за Списком № 1 періоди роботи на ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» за грудень 2010 року та з 07 лютого 2020 року по 12 серпня 2022 року, та при розрахунку розміру пенсії не врахована заробітна плата, яку отримував позивач на шахті за вказані періоди, оскільки згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу у системі персоніфікованого обліку відсутня інформація про сплату страхових внесків за дані періоди роботи. Вважаючи дії відповідача, які виразились у не зарахуванні пільгового стажу та отримані ним доходи за грудень 2010 року та з 07 лютого 2020 року по 12 серпня 2022 року протиправними та такими, що порушують його майнові права на пенсійне забезпечення у належному розмірі, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2023 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо зарахування до пільгового страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи у Відокремленому підрозділі Шахта «Бужанська» Державного підприємства «Волиньвугілля» за грудень 2010 року та з 07 лютого 2020 року по 12 серпня 2022 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового страхового стажу періоди роботи у Відокремленому підрозділі Шахта «Бужанська» Державного підприємства «Волиньвугілля» за грудень 2010 року та з 07 лютого 2020 року по 12 серпня 2022 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області судовий збір у сумі 992,40 грн.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодив позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що таке прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому просить рішення скасувати в частині відмови у позовних вимогах та ухвалити у цій частині нове, яким зобов`язати ГУ ПФУ у Волинській області зарахувати позивачу до спеціального (пільгового) страхового стажу за Списком № 1 періоди роботи та отримані доходи (заробітну плату) за грудень 2010 року та з 07 лютого 2020 року по 12 серпня 2022 року для здійснення перерахунку пенсії відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням даного спеціального (пільгового) страхового стажу та зазначених доходів (заробітної плати) у розмірі, передбаченому статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з 07 жовтня 2022 року з урахуванням виплачених сум.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги апелянт покликається на те, що відмовляючи у частині позовних вимог, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права і тим самим відновлення порушеного права не є ефективним, оскільки відповідач повторно зможе відмовити у перерахунку пенсії.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду як одержувач пенсії по третій групі інвалідності внаслідок трудового каліцтва відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Розмір пенсії обчислено з урахуванням страхового стажу тривалістю 49 років 27 днів, з них: 13 років 1 місяць 15 днів - пільгова робота з повним робочим днем під землею, 16 років 6 місяців 3 дні - додатковий стаж (коефіцієнт страхового стажу - 0,49000).

Позивач 02 листопада 2022 звернувся до відповідача із заявою щодо роз`яснення не зарахування усіх періодів його роботи до пільгового страхового стажу та призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Листом від 07 грудня 2022 №10427-8961/К-02/8-0300/22 ГУ ПФ України у Волинській області повідомило позивача про відмову у зарахуванні до пільгового страхового стажу спірних періодів роботи у ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» у зв`язку з відсутністю сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України. Зарахування до страхового стажу згаданого періоду роботи можливе за умови повної сплати страхових внесків роботодавцем та відображення їх у системі персоніфікованого обліку. За відсутності у позивача 15-річного пільгового стажу, немає підстав для призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Позивач, не погодившись з такою відмовою відповідача, звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, не повинна порушувати законні права та інтереси позивача як застрахованої особи, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до Пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі.

Крім цього, дійшов висновку, що оскільки виконання рішення суду в частині зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового та страхового стажу позивача спірні періоди потребуватиме вчинення пенсійним органом дій щодо проведення нового розрахунку страхового стажу, тому позовні вимоги про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням даного спеціального (пільгового) страхового стажу у розмірі передбаченому статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» задоволенню не підлягають, як передчасні.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки, позивачем оскаржується в апеляційному порядку судове рішення суду першої інстанції в частині відмови від позову, а тому, предметом розгляду в суді апеляційної інстанції, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 308 КАС України, є законність і обґрунтованість судового рішення суду у цій частині.

Надання додаткових гарантій у виплаті та підвищенні заробітної плати і розв`язанні соціально-побутових проблем шахтарів забезпечує Закон України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008 № 345-VI (далі - Закон № 345-VI).

Згідно з статтею 1 Закону № 345-VI дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Відповідно до статті 8 Закону № 345-VI мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Відповідно до підрозділу 1 «Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень» розділу 1 «Гірничі роботи» Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року № 461, передбачена зайнятість повний робочий день на підземних роботах.

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - Закон №1058-IV) страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Пунктом 1 статті 24 Закону №1058-IV встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, що підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у статті 11 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", сплачуються їх роботодавцями та безпосередньо застрахованими особами.

Статтею 113 Закону № 1058-IV передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

На підставі частини 1 статті 16 Закон № 1058-IV застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, вимагати від страхувальників сплати внесків, у тому числі в судовому порядку.

З цим правом кореспондується обов`язок страхувальника нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески незалежно від фінансового стану платника.

Пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - Закон №2464-IV) встановлено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску.

Відповідно до положень статті 4 Закону № 2464-IV платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до статті 26 Закону № 2464-IV посадові особи платників єдиного внеску несуть адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення порядку нарахування, обчислення і строків сплати єдиного внеску.

Аналіз наведених правових норм, надає суду апеляційної інстанції підстави для висновку, що страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що позивач покликається на те, що відновлення порушених у спірних правовідносинах не є ефективним, оскільки відповідач повторно зможе відмовити у перерахунку пенсії.

Однак, суд апеляційної інстанції вважає такі покликання безпідставними, з огляду на таке.

Так, ч. 4 ст. 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З приписів вказаної правової норми слідує, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення. Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.

Такий підхід, встановлений процесуальним законодавством, є прийнятним не тільки при розгляді вимог про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, але і у випадку розгляду вимог про зобов`язання вчинити дії після скасування його адміністративного акту.

Тобто, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що в силу вимог п. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду.

Статтею 58 Закону № 1058-IV, визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати.

Отже, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях обрахунку страхового стажу та призначення пенсії.

Суд не уповноважений встановлювати наявність чи відсутність всіх підстав для призначення чи відмови у призначенні (перерахунку) пенсії, тобто не може підміняти пенсійний орган, який, відповідно до Закону № 1058-IV, уповноважений на виконання наведених вище функцій.

Враховуючи вищенаведене, оскільки пенсійний орган при відмові у перерахунку пенсії не зарахував позивачу до спеціального (пільгового) страхового стажу за Списком № 1 періоди роботи позивача на ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» за грудень 2010 року та з 07 лютого 2020 року по 12 серпня 2022 року, та при розрахунку розміру пенсії не врахував заробітну плата, яку отримував ОСОБА_1 на цій шахті за вказані періоди, та в частині зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового та страхового стажу позивача спірних періодів потребуватиме вчинення пенсійним органом дій щодо проведення нового розрахунку страхового стажу, з урахуванням висновків викладених в рішенні суду першої інстанції, а тому суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії задоволенню не підлягають, як передчасні.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд -

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2023 року у справі № 140/8325/22 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді В. В. Ніколін
М. А. Пліш