Справа № 300/5593/22
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2023-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2023 рокуЛьвівСправа № 300/5593/22 пров. № А/857/7924/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 березня 2023 року, ухвалене суддею Главач І.А. у м. Івано-Франківську за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у справі № 300/5593/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача у якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 010241/0712 від 17.11.2021 року.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 березня 2023 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № 010241/0712 від 17.11.2021 року.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 992 гривні 40 копійок.

Приймаючи це рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач порушив порядок проведення перевірки, а також безпідставно не взяв до уваги договори оренди приміщень, як доказ документального підтвердження витрат на сплату орендної плати. Внаслідок цього, відповідач дійшов хибного висновку про заниження позивачкою оподатковуваного доходу.

Не погодившись із рішенням суду, його оскаржив відповідач, подавши апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову про відмову у задоволенні позову.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги, відповідач посилається на те, що позивачка була обізнана про дату, час та місце проведення позапланової виїзної перевірки. Про проведення перевірки у приміщенні контролюючого органу клопотала позивачка. Позивачка на підтвердження задекларованої суми доходу не надала документального підтвердження здійснення нею витрат на оренду приміщень у яких позивачка провадила свою адвокатську діяльність.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що позивачка з 06.10.2016 року здійснює адвокатську діяльність, як самозайнята особа.

23.03.2021 року позивачка прийняла рішення про припинення незалежної професійної діяльності.

На підставі наказу відповідача № 1777 від 16.09.2021 року «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки платника податків фізичної особи ОСОБА_1 » та направлення на перевірку № 2415 від 16.09.2021 року відповідач провів документальну позапланову виїзну перевірку платника податків фізичної особи ОСОБА_1 в приміщенні Калуської ДПІ ГУ ДПС в Івано-Франківській області з 17.09.2021 року по 23.09.2021 року за період діяльності з 01.01.2017 року по 02.03.2021 року.

17.09.2021 року позивачку в приміщенні контролюючого органу ознайомлено із наказом про проведення перевірки та направленням і вручено запити про надання документів (копій документів) у строк до 09:00 год. 20.09.2021 року.

20.09.2021 року та повторно 23.09.2021 року, відповідач склав акти, які засвідчують факт ненадання позивачкою запитуваних документів, а саме документального підтвердження щодо задекларованих валових витрат за період перевірки, Книги обліку доходів та витрат.

За результатами документальної позапланової виїзної перевірки, відповідач склав акт перевірки № 5376/09-19-07-12/ НОМЕР_1 від 30.09.2021 року «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки платника податків фізичної особи ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів з 01.01.2017 року по 02.03.2021 року, дотримання законодавства щодо укладення трудових договорів, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 06.10.2016 року по 02.03.2021 року».

У акті перевірки зафіксовано, що позивачка занизила обсяг оподаткованого доходу отриманого від надання адвокатської діяльності за період перевірки в сумі 82 089,18 грн, у зв`язку із тим, що не надала документального підтвердження факту оплати за орендну приміщень, у яких вона провадила адвокатську діяльність із ТзОВ "Стиль" у 2017 році, із ОСОБА_2 у 2018 році та ОСОБА_3 у 2019 році.

17.11.2021 року відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення № 010241/0712, на підставі якого позивачці збільшено грошове зобов`язання на 34 233,95 грн (у тому числі за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на суму 29 145,78 грн та штрафні (фінансові) санкції (штрафи) на суму 5 088,17 грн).

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно - правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України (далі - ПК України), контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

За змістом п.78.5 ст.78 ПК України, допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Документальна позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.

Зі змісту статей 81 та 79 ПК України встановлено те, що цими статтями визначено особливості проведення відповідно позапланової виїзної та позапланової невиїзної перевірок. Порядок проведення цих перевірок відрізняється один від одного.

Зокрема, відповідно до статті 81 ПК України, право на проведення перевірки надається контролюючому органу за умови, що він перед початком перевірки пред`явив направлення на проведення перевірки, наказ на проведення перевірки та службове посвідчення працівника (працівників), який проводить перевірку.

З дотримання цього порядку пов`язане право особи на допуск працівників контролюючого органу до проведення перевірки.

Натомість, умовою для проведення невиїзної перевірки є вручення особі копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. При цьому перевірка розпочинається не раніше 30 календарного дня з дати надсилання такого повідомлення та копії наказу.

Встановлені статтями 79 та 81 ПК України порядки для проведення позапланових виїзних та невиїзних перевірок, зокрема, пов`язані з тим, щоб особа, щодо якої проводиться перевірка, змогла ознайомитися з документами, які стосуються перевірки, зокрема, підставами для проведення перевірки, і, у випадку, проведення виїзної перевірки не допустити посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки, якщо відсутні підстави для проведення перевірки або, у випадку проведення невиїзної перевірки оскаржити наказ про проведення перевірки, якщо відсутні підстави для проведення перевірки.

Водночас, апеляційний суд встановив те, що відповідач призначив проведення документальної позапланової виїзної перевірки, а провів документальну позапланову невиїзну перевірку в приміщенні контролюючого органу.

Вказані дії відповідача є порушенням порядку проведення перевірки.

Однак, апеляційний суд вважає, що це порушення не вплинуло на результати проведення перевірки, оскільки позапланова перевірка проводилась у зв`язку із припиненням позивачкою адвокатської діяльності, на підставі пп. 78.1.7 п. 78.1 статті 78 ПК України. Позивачка самостійно просила провести перевірку в приміщенні контролюючого органу, оскільки не має власного чи орендованого приміщення і перед початком перевірки ознайомилася із наказом про проведення перевірки та направленням на проведення перевірки.

Тому апеляційний суд вважає, що вказане порушення порядку проведення перевірки не є підставою для скасування оскарженого податкового повідомлення-рішення.

Із матеріалів справи слідує, що позивачка 17.09.2021 року ознайомилася із наказом про проведення перевірки від 16.09.2021 року, направленням на проведення перевірки від 16.09.2021 року, запитами про надання документів від 17.09.2021 року.

Апеляційний суд встановив те, що документів, які витребовував відповідач у запитах, позивачка не надала.

Відповідач вважає, що позивачка занизила оподатковуваний дохід, внаслідок віднесення до витрат орендної плати, яка документально не підтверджена.

Позивачка стверджує, що у 2017 році орендувала приміщення для здійснення адвокатської діяльності у ТзОВ "Стиль", у 2018 році в ОСОБА_2 , а у 2019 році в ОСОБА_3 . За ці роки сплатила 76902 грн. плати за оренду приміщення. На підтвердження цієї обставини, надала договори оренди та квитанції до прибуткового касового ордеру. Вказану суму віднесла до витрат при здійсненні адвокатської діяльності.

Водночас, відповідач вважає, що позивачка не надала належних документів для підтвердження понесених нею витрат на оренду приміщення для здійснення адвокатської діяльності.

Дослідивши квитанції до прибуткового касового ордеру за 12 місяців 2017 року, апеляційний суд встановив те, що вони не містять найменування підприємства, установи, організації. Суми орендної плати не відповідають погодженим у договорі із ТзОВ "Стиль" (210 грн. на місяць у договорі та 2100 грн. у квитанціях).

Платіжних документів, які підтверджують оплату оренди у 2018 році та 2019 році позивачка не надала. Погоджений у договорах розмір орендної плати не є підтвердженням того, що позивачка дійсно понесла ці витрати.

Тому, апеляційний суд погоджується із відповідачем в тому, що позивачка неправомірно віднесла до витрат господарської діяльності 76902 грн., як плату за оренду приміщень чим занизила оподатковуваний дохід за 2017-2019 роки.

Таким чином, відповідач правомірно прийняв податкове повідомлення-рішення № 010241/0712, на підставі якого позивачці збільшено грошове зобов`язання на 34 233,95 грн (у тому числі за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на суму 29 145,78 грн та штрафні (фінансові) санкції (штрафи) на суму 5 088,17 грн).

Цей висновок є підставою для відмови в задоволенні позову.

Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов до переконання в тому, що суд першої інстанції, ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального права, тому рішення суду необхідно скасувати та прийняти постанову про відмову в задоволенні позову.

Таким чином, апеляційну скаргу необхідно задовольнити, як таку, що спростовує висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області задовольнити.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 березня 2023 року у справі № 300/5593/22 скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області про скасування податкового повідомлення-рішення відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Н. В. Бруновська
Р. М. Шавель
Постанова складена 19.06.2023 року