Справа № 300/121/23
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2023-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті касаційного провадження

21 червня 2023 року

м. Київ

справа №300/121/23

адміністративне провадження № К/990/20131/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Єзерова А.А. та Шарапи В.М., перевіривши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатнафтохім»

на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 березня 2023 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2023 року

у справі №300/121/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатнафтохім»

до Державного реєстратора сектору державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців виконавчого комітету Калуської міської ради Данилишин Ольги Василівни, Державного реєстратора відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців управління реєстраційних процедур Івано-Франківської міської ради Дудика Тараса Богдановича,

третя особа «Карпати Кемікал Бі.Ві»

про визнання протиправними та скасування рішень про заборону вчинення реєстраційних дій та зобов`язання до вчинення дій,

У С Т А Н О В И В :

31 травня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Карпатнафтохім» (далі - скаржник, позивач) звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 березня 2023 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2023 року.

Як убачається з оскаржуваних судових рішень та матеріалів касаційної скарги, предметом розгляду у цій справі є позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Державного реєстратора сектору державної реєстрації юридичних, фізичних осіб-підприємців виконавчого комітету Калуської міської ради Данилишин О.В. про відмову у державній реєстрації в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань по заяві «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу», щодо ТОВ «Карпатнафтохім»; визнання протиправною та скасування реєстраційну дію № 051001116 від 08 листопада 2022 року, 10:03:11, в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вчинену Державним реєстратором сектору державної реєстрації юридичних, фізичних осіб-підприємців виконавчого комітету Калуської міської ради Данилишин О. В. щодо ТОВ «Карпатнафтохім» (ідентифікаційний код 33129683) про заборону вчинення реєстраційних дій; визнання протиправною та скасування реєстраційної дії №052001116 від 01 грудня 2022 року, 17:35:32, в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вчинену Державним реєстратором відділу з питань державної реєстрації юридичних, фізичних осіб-підприємців управління реєстраційних процедур Івано-Франківської міської ради Дудик Т.Б. щодо ТОВ «Карпатнафтохім» (ідентифікаційний код 33129683) про заборону вчинення реєстраційних дій; зобов`язання Державного реєстратора сектору державної реєстрації юридичних, фізичних осіб-підприємців виконавчого комітету Калуської міської ради Данилишин О.В. чи будь-якого іншого Державного реєстратора сектору державної реєстрації юридичних, фізичних осіб-підприємців виконавчого комітету Калуської міської ради здійснити державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу ТОВ «Карпатнафтохім» (ідентифікаційний код 33129683), а саме: у розділі Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань «Керівник юридичної особи, а також відомості про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори тощо.

Судом установлено, що розгляд справи у суді першої інстанції відбувався за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини другої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності або інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Згідно з пунктом 10 частини шостої статті 12 КАС України до справ незначної складності віднесено, зокрема, інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Аналіз наведених норм в контексті правовідносин, що є предметом розгляду у даній справі (внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо керівника юридичної особи), свідчить про те, що в даному випадку оскаржуються судові рішення, постановлені у справі незначної складності.

За правилами пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Тлумачення положень вказаних норм у їхньому взаємозв`язку дає змогу дійти висновку, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах незначної складності тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах "а", "б", "в" та "г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України. Водночас обов`язок доведення наявності таких виняткових обставин покладається на особу, яка звертається до суду з касаційною скаргою.

Вказані критерії прийнятності касаційної скарги встановлені задля можливості забезпечення Верховним Судом ключової мети касаційного перегляду - виправлення судових помилок та усунення недоліків судочинства, що призвели до порушення прав учасників справи. Касаційний перегляд за своєю сутністю має екстраординарний характер і спрямований на забезпечення основоположних гарантій справедливого судового розгляду, які становлять зміст конституційного принципу верховенства права.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначена норма Кодексу узгоджується з пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України, згідно з яким до основних засад судочинства відноситься забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках. Аналогічне положення закріплене у пункті 7 частини третьої статті 2 та частині першій статті 13 КАС України, а також частині першій статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію "суду права", що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави. Тим самим Верховний Суд за допомогою загальної правозастосовчої діяльності дозволяє досягнути індивідуального блага з урахуванням того, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно з імперативними вимогами статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та статті 242 КАС України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

Таким чином, призначення Верховного Суду як найвищої судової установи в Україні - це, у першу чергу, сформувати обґрунтовану правову позицію стосовно застосування всіма судами у подальшій роботі конкретної норми матеріального права або дотримання норми процесуального права, що була неправильно використана судом і таким чином спрямувати судову практику в єдине і правильне правозастосування (вказати напрямок у якому слід здійснювати вибір правової норми); на прикладі конкретної справи роз`яснити зміст акта законодавства в аспекті його розуміння та реалізації на практиці в інших справах з вказівкою на обставини, що потрібно враховувати при застосуванні тієї чи іншої правової норми, але не нав`язуючи, при цьому, нижчестоящим судам результат вирішення конкретної судової справи.

Забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу правової визначеності, що є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення. Крім того, саме така діяльність Верховного Суду забезпечує дотримання принципу рівності всіх громадян перед законом, який втілюється шляхом однакового застосування судом тієї самої норми закону в однакових справах щодо різних осіб.

Такий визначений законодавцем підхід до роботи Верховного Суду (формування в окремих справах конкретних правових висновків, що є обов`язковим для всіх судів та суб`єктів владних повноважень) є особливо актуальним у світлі положень частини п`ятої статті 125 Конституції України, згідно з якою адміністративні суди діють з метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин.

Скаржником наведено наступні підстави для касаційного оскарження рішення судів першої і апеляційної інстанцій та для прийняття Верховним Судом до розгляду касаційної скарги у справі незначної складності № 300/121/23, які передбачені частинами четвертою, п`ятою статті 328 КАС України: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики (підпункт «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України); скаржник позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскаржуваними судовими рішеннями, при розгляді інших справ, а саме № 471/714/22, № 471/723/22, № 757/33769/22-к (підпункт «б» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України); справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу (підпункт «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України). Крім того, скаржник вказує, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 06 вересня 2019 року у справі № 756/3322/19, від 02 лютого 2022 року у справі № 910/16868/19 (пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України).

Однак, колегією суддів не може бути прийнято до уваги посилання на існування обставин, визначених підпунктом "а" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, оскільки скаржником не обґрунтовано в чому саме полягає фундаментальне значення саме даної справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин. Крім того скаржником не доведено існування різної (протилежної) судової практики у подібних правовідносинах, яка б свідчила про необхідність формування єдиної правозастосовчої практики.

Колегія суддів також відхиляє твердження скаржника про те, що справа має для нього виняткове значення, оскільки оцінка судом такої «винятковості» може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі. Проте, в касаційній скарзі скаржник належних та достатніх обґрунтувань для відкриття касаційного провадження не наводить.

Крім того, використання оціночних чинників, як-то: "винятковість значення справи для скаржника", "значення для формування єдиної правозастосовчої практики", або "суспільний інтерес" тощо не повинні викликати думку про наявність певних ризиків, адже, виходячи із статусу Верховного Суду, у деяких випадках вирішення питання про можливість касаційного оскарження має відноситися до його дискреційних повноважень, оскільки розгляд скарг касаційним судом покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду".

Щодо тверджень скаржника про те, що справа становить значний суспільний інтерес Суд зауважує, що вжите законодавцем словосполучення "значний суспільний інтерес" необхідно розуміти як серйозну, обґрунтовану зацікавленість, яка має неабияке виняткове значення для значної кількості осіб, територіальних громад, об`єднань громадян тощо до певної справи в контексті можливого впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Вказане поняття охоплює ті потреби суспільства або окремих його груп, які пов`язані із збереженням, примноженням, захистом існуючих цінностей, девальвація та/або втрата яких мала б значний негативний вплив на розвиток України, як правової Держави. Наявність значного суспільного інтересу може мати місце й тоді, коли предмет спору зачіпає питання загальнодержавного значення, як от визначення і зміни конституційного ладу в Україні, виборчого процесу (референдуму), обороноздатності держави, її суверенітету, найвищих соціальних цінностей, визначених Конституцією України тощо.

З огляду на вищевказане, Суд дійшов висновку що касаційна скарга не містить вагомих аргументів, які б свідчили про значний суспільний інтерес саме щодо цієї конкретної справи й вказували на те, що розгляд такої справи матиме фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а також що предмет даного спору стосується питань, які мають виняткове значення.

Окрім того, Суд також відхиляє посилання скаржника на висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 06 вересня 2019 року у справі № 756/3322/19 (спір щодо стягнення боргу за договором позики з урахуванням індексу інфляції та процентів) та від 02 лютого 2022 року у справі № 910/16868/19 (спір щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу 100% частки у капіталі та дій, які вчинені за наслідками укладення такого договору) та оцінює його критично, оскільки обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).

Колегія суддів також звертає увагу, що під судовими рішеннями в подібних правовідносинах розуміються такі рішення, в яких аналогічними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, і, відповідно, має місце однакове законодавче регулювання спірних правовідносин.

Таким чином, враховуючи те, що скаржником не дотримано умов при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України, а також те, що наведені скаржником постанови Верховного Суду та оскаржувані судові рішення, прийняті за різних фактичних обставин справи, з урахуванням різного законодавчого регулювання та його застосування, колегія суддів вважає недоведеною скаржником наявність підстави касаційного оскарження, визначеної пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Стосовно посилання на пункт «б» частини п`ятої статті 328 КАС України, Суд зазначає, що скаржником з метою обґрунтування даної підстави для відкриття касаційного провадження, не зазначено, які саме обставини підлягають спростуванню, а також не обґрунтовано, з яких причин заявник позбавлений можливості їх спростувати.

Підсумовуючи, Верховний Суд зазначає, що без належного обґрунтування заявником суд позбавлений можливості перевірити наявність підстав для відкриття касаційного оскарження, передбачених підпунктом «б» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

На підставі вищенаведеного та з урахуванням того, що передбачені статтею 328 КАС України виняткові обставини для перегляду Верховним Судом цієї справи в касаційному порядку скаржником належним чином не обґрунтовані у касаційній скарзі, суд доходить висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Аналогічного висновку у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд в ухвалах від 17 жовтня 2022 року у справі №640/6929/21, від 19 грудня 2022 року у справі №240/30625/21 та від 15 лютого 2023 року у справі № 280/6876/21.

Керуючись статтями 248, 328, 333, 355, 359 КАС України, Суд

У Х В А Л И В :

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатнафтохім» на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 березня 2023 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2023 року у справі №300/121/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатнафтохім» до Державного реєстратора сектору державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців виконавчого комітету Калуської міської ради Данилишин Ольги Василівни, Державного реєстратора відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців управління реєстраційних процедур Івано-Франківської міської ради Дудика Тараса Богдановича, третя особа «Карпати Кемікал Бі.Ві» про визнання протиправними та скасування рішень про заборону вчинення реєстраційних дій та зобов`язання до вчинення дій.

2. Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Я.О. Берназюк

Судді: А.А. Єзеров

В.М. Шарапа