Справа № 440/5455/22
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2023-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 р. Справа № 440/5455/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Любчич Л.В. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.09.2022, головуючий суддя І інстанції: С.С. Сич, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039 по справі №440/5455/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 09.06.2022 №86 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди його роботи:

- з 26.12.1995 по 14.01.2005 в «Первомайское шахтопроходное управление по бурению стволов и скважин ПТО Спецшахтобурение»;

- з 17.01.2005 по 31.01.2012 р.р. в ООО «Шахтобурение»;

- з 01.02.2012 по 31.03.2015 в ПАО «Первомайское ШПУ по бурению стволов и скважин»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах з 03.06.2022 відповідно до п. 2 ч. 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 13.09.2022 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.09.2022 та прийняти рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що приймаючи зазначене рішення суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з`ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги матеріального та процесуального права. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач зазначив, що набув права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 згідно з п. 2 ч. 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відзиви на апеляційну скаргу від відповідачів не надходили. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів вислухавши суддю доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, дослідивши письмові докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що 03.06.2022, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Миргородського об`єднаного управління ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, що зареєстрована за №1992, та з пакетом документів, перелік яких наведено у розписці-повідомленні та копії яких містяться у матеріалах справи.

З урахуванням принципу екстериторіальності заяву ОСОБА_1 від 03.06.2022 та поданий пакет документів в електронному вигляді передано на розгляд до ГУ ПФУ в Харківській області.

09.06.2022 за результатами розгляду вказаної заяви ОСОБА_1 ГУ ПФУ в Харківській області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії №86, яким вирішено відмовити ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу, передбаченого статтею 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Дата з якої особа матиме право на пенсійну виплату - 04.06.2023.

В обґрунтування вказаного рішення зазначено, що вік заявника 55 років. Страховий стаж особи становить 34 роки 7 місяців 21 день. Підтверджений пільговий стаж особи становить: робота за списком №2 - 12 років 14 днів (на підставі інформації в індивідуальних відомостях про застраховану особу). Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового стажу зараховані всі періоди.

Позивач не погодився з рішенням ГУ ПФУ в Харківській області від 09.06.2022 №86 про відмову у призначенні пенсії та звернувся до суду з позовом.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для зарахування до пільгового стажу позивача не зарахованих пенсійним органом періодів роботи, оскільки трудова книжка позивача не міститься відомостей про зайнятість працівника повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці з 05.02.1992 по 31.12.1999, з 28.12.2008 по 31.12.2008, з 01.06.2010 по 19.08.2010, з 01.07.2012 по 31.08.2012, з 01.03.2013 по 31.03.2015, а позивачем не надано до пенсійного органу та до суду уточнюючих довідок, передбачених пунктом 10 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, та пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, які б містили відомості про зайнятість позивача повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці у ці періоди, що є обов`язковою умовою для призначення пенсії відповідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV або відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", зважаючи на те, що підтверджений пільговий стаж роботи позивача на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 повний робочий день становить менше 12 років 6 місяців, у пенсійного органу відсутні встановлені Законом підстави для призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах з 03.06.2022 відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Статтею 4 Закону № 1058 встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні. Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 вказанго Закону передбачено, що він регулює відносини, які виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

При призначенні пенсії на пільгових умовах Пенсійний фонд керується Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788 (далі - Закон № 1788), Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058 (далі - Закон № 1058), Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 № 1566/11846, Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 № 637, Порядком застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005.

Відповідно до частини третьої статті 4 Закону № 1058-IV виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з ч.2 ст. 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається:

- працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах;

- працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за № 1566/11846, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі по тексту - Порядок № 22-1).

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви. (пункт 4.3 розділу ІV Порядку № 22-1).

У відповідності до п 3.3. розділу ІІІ Порядку № 22-1 передбачено, що орган, що призначає пенсію, надає:

роз`яснення підприємствам, установам, організаціям та особам з питань призначення та виплати пенсій;

у разі необхідності - бланки документів;

допомогу особам щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії;

у разі необхідності - допомогу щодо визначення права на пенсію до звільнення особи з посади, яка дає право на її призначення.

Згідно з абзацом першим пункту 4.7 розділу ІV Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

У трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , виданій 17.03.1986, копія якої міститься в матеріалах справи /а.с. 14-18, 76-80/, наявні записи, зокрема:

- 05.02.1992 - прийнятий помічником машиніста установки з буріння стовбурів шахт повного перерізу 4 розряду в Первомайському шахтопрохідному управлінні з буріння стовбурів та свердловин ДП ДХК "Спецшахтобуріння", наказ № 12-к від 05.02.1992 (запис №8);

- 02.12.1996 - присвоєно 5 розряд помічника машиніста установки з буріння стовбурів шахт повним перетином, наказ № 115-к від 02.12.1996 (запис №9);

- 05.08.1997 - переведений машиністом установки з буріння стовбурів шахт повним перетином 6 розряду, наказ 71-к від 4.07.1997(запис №10);

- 26.12.2000 - за результатами атестації робочих місць, за умовами праці підтверджено право на пільгову пенсію за Списком 2, наказ №187 від 26.12.2000 (запис №11);

- 20.08.2004 - призначений в.о. начальника дільниці, наказ № 315-к від 19.08.2004 (запис №12);

- 14.01.2005 - звільнений у звязку з переведенням в ТОВ "Шахтобуріння", пункт 5 статті 36 КЗпП України, наказ № 15-к від 14.01.2005 (запис №13);

- 17.01.2005 - прийнятий начальником дільниці гірнопрохідницького № 4 в ТОВ "Шахтобуріння", наказ № 2-к від 17.01.2005 (запис №14);

- 30.05.2005 - за результатами атестації робочих місць за умовами праці підтверджено право на пільгову пенсію за Списком 2, наказ № 21/05-05 від 30.05.2005 (запис №15);

- 27.05.2010 - за результатами атестації робочих місць за умовами праці підтверджено право на пільгову пенсію за Списком 2, наказ № 21/05-10 від 27.05.2010 (запис №16);

- 31.01.2012 - звільнений за статтею 36 пунктом 5 у зв`язку з переведенням до ПАТ "Первомайське шляхтопрохідницьке управління по бурінню стволів і свердловин" КЗпП України, наказ № 12-к від 31.01.2012 (запис №17);

- 01.02.2012 - прийнятий начальником дільниці ПАТ "Первомайське шляхтопрохідницьке управління по бурінню стволів і свердловин" у порядку переведення з ТОВ "Шахтобуріння", наказ № 45/к від 01.02.2012 (запис №18);

- за результатами атестації робочих місць за умовами праці підтверджено право на пільгову пенсію за списком №2, наказ №151 від 20.10.2010 (запис №19);

- 31.03.2015 - звільнений за власним бажанням з ПАТ "Первомайське шляхтопрохідницьке управління по бурінню стволів і свердловин" стаття 38 КЗпП України, наказ № 11/к від 31.03.2015 (запис № 20).

Як вбачається із розрахунку страхового стажу ОСОБА_1 , позивачу зараховано у стаж на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, такі періоди: з 01.01.2000 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 14.01.2005, з 17.01.2005 по 31.12.2005, з 01.01.2006 по 31.08.2006, з 01.10.2006 по 27.12.2008, з 01.01.2009 по 31.01.2009, з 01.03.2009 по 21.07.2009, з 01.08.2009 по 27.08.2009, з 01.09.2009 по 14.04.2010, з 20.09.2010 по 31.01.2012, з 01.02.2012 по 25.06.2012, з 01.11.2012 по 31.12.2012, з 01.06.2013 по 09.06.2013 /а.с. 69/.

Згідно із п. 8 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України позивача визначено як особу, особу, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Відповідно приписів частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

З наведених процесуальних норм Закону випливає, що судовому захисту підлягає лише порушене право. Так, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. В контексті наведених приписів Кодексу адміністративного судочинства України підставою для звернення особи до суду з позовом є її суб`єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод, однак, обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є об`єктивна наявність відповідного порушеного права чи законного інтересу. При цьому, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення можливості чи неможливості реалізації її законного права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Зважаючи на викладене вище, враховуючи, що при обчисленні пільгового стажу позивача відповідачем ГУ ПФУ у Харківській області було зараховано до пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи ОСОБА_1 з 01.01.2000 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 14.01.2005, з 17.01.2005 по 31.12.2005, з 01.01.2006 по 31.08.2006, з 01.10.2006 по 27.12.2008, з 01.01.2009 по 31.01.2009, з 01.03.2009 по 21.07.2009, з 01.08.2009 по 27.08.2009, з 01.09.2009 по 14.04.2010, з 20.09.2010 по 31.01.2012, з 01.02.2012 по 25.06.2012, з 01.11.2012 по 31.12.2012, з 01.06.2013 по 09.06.2013, колегія суддів погоджується в частині з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги про зобов`язання зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 вказані вище періоди роботи необґрунтовані та задоволенню не підлягають, оскільки у цій частині відсутнє порушене право позивача.

Разом з тим, ОСОБА_1 не зараховано у стаж на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, наступні періоди: з 05.02.1992 по 31.12.1999, з 28.12.2008 по 31.12.2008, з 01.06.2010 по 19.08.2010, з 01.07.2012 по 31.08.2012, з 01.03.2013 по 31.03.2015.

Колегія суддів звертає увагу, що зазначені вище спірні періоди поглинаються безперевними періодами трудової діяльності позивача, записи яких містяться в його трудовій книжці та частину з яких зараховано до пільгового стажу за Списком №2.

Позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на підставі рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №86 від 09.06.2022, яким вирішено відмовити ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу, передбаченого статтею 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Дата з якої особа матиме право на пенсійну виплату - 04.06.2023. В обґрунтування вказаного рішення зазначено, що вік заявника 55 років. Страховий стаж особи становить 34 роки 7 місяців 21 день. Підтверджений пільговий стаж особи становить: робота за списком №2 - 12 років 14 днів (на підставі інформації в індивідуальних відомостях про застраховану особу). Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового стажу зараховані всі періоди.

Суд першої інстанції приймаючи рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову, посилаючись на не надання доказів звернення позивачем до Публічного акціонерне товариство "Первомайське шахтопрохідницьке управління по бурінню стволів і свердловин" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Шахтобуріння" у яких позивач працював у спірні періоди (з 05.02.1992 по 31.12.1999, з 28.12.2008 по 31.12.2008, з 01.06.2010 по 19.08.2010, з 01.07.2012 по 31.08.2012, з 01.03.2013 по 31.03.2015) дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 09.06.2022 №86 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Як зазначалось раніше, згідно з абзацом першим пункту 4.7 розділу ІV Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

У відповідності до п 3.3. розділу ІІІ Порядку № 22-1 передбачено, що орган, що призначає пенсію, надає: роз`яснення підприємствам, установам, організаціям та особам з питань призначення та виплати пенсій; у разі необхідності - бланки документів; допомогу особам щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії; у разі необхідності - допомогу щодо визначення права на пенсію до звільнення особи з посади, яка дає право на її призначення.

Однак, колегія суддів відмічає, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, в оскаржуваному рішенні не зазначено, які саме періоди пільгового стажу було зараховано позивачу, а які не зараховано та з яких підстав.

Доказів надання, у відповідності п 3.3. розділу ІІІ Порядку № 22-1 допомоги позивачу щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії останньому відповідачем не надано, судом першої інстанції в ході розгляду справи не встановлювалась та не надавалась оцінка правомірністі дій пенсійного органу.

За вказаних обставин, суд в даному випадку позбавлений можливості прийти до висновку про правомірність дій пенсійного органу щодо невизначення пільгового стажу позивачу для призначення пенсії.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку з яким колегія суддів не погоджується, а тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №86 від 09.06.2022, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу, передбаченого статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є протиправним та підлягає скасуванню.

Водночас, належним способом захисту та відновлення права позивача у цій справі, з урахуванням частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.06.2022 про призначення пенсії на пільгових умовах, з урахуванням висновків суду щодо обов`язковості зазначення, які саме періоди пільгового стажу було зараховано позивачу, а які не зараховано та з яких підстав.

Щодо тверджень позивача викладених у апеляційній скарзі та клопотанні, судова колегія зазначає, що у спірних правовідносинах відповідач не зазначив, які саме періоди пільгового стажу було зараховано позивачу, а які не зараховано та з яких підстав, а тому зазначені доводи суд апеляційної інстанції відхиляє.

Враховуючи те, що заяву позивача та документи необхідні для підтвердження спеціального трудового стажу не було розглянуто належним чином, колегія суддів погоджується в частині з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди його роботи: з 26.12.1995 по 14.01.2005 в «Первомайское шахтопроходное управление по бурению стволов и скважин ПТО Спецшахтобурение», з 17.01.2005 по 31.01.2012 р.р. в ООО «Шахтобурение», з 01.02.2012 по 31.03.2015 в ПАО «Первомайское ШПУ по бурению стволов и скважин», а також вимога про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах з 03.06.2022 відповідно до п. 2 ч. 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", задоволенню не підлягають.

Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у цьому судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків в частині рішення суду першої інстанції не спростовують.

У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Щодо стягнення стягнення за рахунок бюджетних асигнувань з відповідачів на користь позивача судових витрат та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

З матеріалів справи встановлено, що за подання позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп., що підтверджується квитанцією № 149333996 від 26.06.2022.

За подання апеляційної скарги позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1488 грн. 60 коп., що підтверджується квитанцією № 167766862 від 11.10.2022.

З урахуванням прийняття апеляційним судом постанови, якою позов задоволено частково, колегія суддів зазначає, що сума підтверджених судових витрат, понесених позивачем в ході розгляду даної справи складає: за звернення до суду з позовною заявою 496 грн. 20 коп.; за подання апеляційної скарги 744 грн. 30 коп. та підлягає відшкодуванню.

Крім того, згідно з частиною 4 ст.132 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Окрім вимоги про підтвердження витрат належно оформленими письмовими документами, згідно з ч.5 ст.132 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи; а відповідно до ч.9 ст.139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до правової позиції постанови Верховного Суду від 17.09.2019р. по справі №810/3806/18 (адміністративне провадження №К/9901/11333/19, №К/9901/12479/19), де указано, що за положеннями ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012р. №5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним за параметрами, зокрема, складності справи, витраченого адвокатом часу, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015р. у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009р. у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006р. у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004р. у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018р. у справі № 826/1216/16.

Судом встановлено, що в підтвердження факту понесення витрат на професійну правничу допомогу пов`язаних з поданням позовної заяви позивачем надано до суду копію договору від 20.06.2022 про надання правової допомоги, укладеного між позивачем та адвокатом Омельницьким С.Ю., копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ № 1996 від 18.01.2018, копію квитанції № 1 від 23.06.2022 про сплату послуг в сумі 3000 грн. за договором від 20.06.2022, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, згідно якого адвокатом надано наступні послуги:

- ознайомлення з матеріалами справи, консультування клієнта, визначення способу захисту порушених прав (витрачено 4 години) - вртість робіт 800 грн.;

- вивчення судової практики вирішення подібних спорів, складання позовної заяви, оформлення додатків до позовної заяви (витрачено 11 годин) - 2200 грн. Загальна сума 3000 грн.

Відповідно до акту прийому - передачі виконаних робіт від 23.06.2022 Виконавцем надано правову допомогу Замовнику, шляхом консультування і підготовки документів для звернення Клієнта до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою у даній справі.

Також, в підтвердження факту понесення витрат на професійну правничу допомогу пов`язаних з поданням апеляційної скарги позивачем надано до суду копію додаткової угоди від 20.09.2022 до договору від 20.06.2022 укладеної між позивачем та адвокатом Омельницьким С.Ю., копію квитанції № 2 від 11.10.2022 про сплату послуг в сумі 3000 грн. за договором від 20.06.2022, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, згідно якого адвокатом надано наступні послуги:

- консультування клієнта, складання заяви про направлення рішення суду, ознайомлення з рішенням у Єдиному реєстрі судових рішень, складання заяв про видачу довідок для офомлення пільгової пенсії (витрачено 4 години) - вртість робіт 800 грн.;

- складання апеляційної скарги, клопотання про долучення доказів, оформлення додатків (витрачено 11 годин) - 2200 грн. Загальна сума 3000 грн.

Відповідно до акту прийому - передачі виконаних робіт від 11.10.2022 Виконавцем надано правову допомогу Замовнику, шляхом консультування і підготовки документів для звернення Клієнта з апеляційною скаргою на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.09.2022 у даній справі до Другого апеляційного адміністративного суду.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно з частиною 1 статті 57 КАС України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Частиною 4 статті 59 КАС України передбачено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Згідно з частиною 2 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» ордер письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Рішенням Ради адвокатів України Національної асоціації адвокатів України № 41 від 12 квітня 2019 року затверджено Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги (далі Положення).

За змістом пунктів 2, 6, 7 Положення ордер на надання правової допомоги письмовий документ, що посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги у випадках і порядку, встановлених Законом України від 05 липня 2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та іншими законами України.

Бланки ордерів, згідно затвердженої типової форми, генеруються у відповідному розділі «Особистого кабінету адвоката» на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатів України (далі - НААУ) www.unba.org.ua слідуючи командам системи.

Облік згенерованих ордерів здійснюється автоматично системою управління електронної бази даних Єдиного реєстру адвокатів України (далі ЄРАУ). Історія генерування ордерів відображається у відповідному розділі «Особистого кабінету адвоката» на офіційному веб-сайті НААУ та у адміністративній частині електронної бази даних ЄРАУ.

Пунктом 4 Рішення Ради адвокатів України Національної асоціації адвокатів України № 41 від 12 квітня 2019 року надано дозвіл адвокатам України в строк до 01 січня 2022 року використовувати Типову форму ордера, виготовлену друкарським способом на замовлення ради адвокатів регіону.

Згідно з пунктом 5 Рішення Ради адвокатів України Національної асоціації адвокатів України № 41 від 12 квітня 2019 року, типова форма ордеру, виготовлена друкарським способом на замовлення ради адвокатів регіону відповідно до Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затверджені рішенням Ради адвокатів України № 36 від 17 грудня 2012 року, із змінами та доповненнями, діє після 01 січня 2022 року до закінчення повноважень адвоката у конкретній справі (провадженні).

Отже, Рада адвокатів України, затвердивши в новій редакції Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, передбачила впровадження процедури електронного генерування ордерів на надання правничої (правової) допомоги адвокатом через особистий кабінет адвоката на офіційному веб-сайті НААУ.

Ордер, згенерований онлайн, містить усі необхідні реквізити звичайного ордеру, а також має двовимірний штрих-код (QR-код) з посиланням на профайл адвоката в ЄРАУ. При генеруванні ордерів їм присвоюється серія кожного регіону.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем, а ні до суду першої інстанції, а ні до суду апеляційної інстанції не надано ордер або довіреність, що посвідчує повноваження адвоката Омельницького С.Ю. на надання правової допомоги позивачу.

Апеляційний суд зазначає, що надані позивачем на підтвердження повноважень адвоката копія договору від 20.06.2022 про надання правової допомоги та копія додаткової угоди від 20.09.2022 до договору від 20.06.2022, укладених між позивачем та адвокатом Омельницьким С.Ю., не можуть підтверджувати повноваження адвоката як представника позавача, у розумінні вимог ст. 59 КАС України та статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та виключають можливість надавати правову допомогу та діяти від імені та в інтересах позивача та відповідно, не підтверджують повноважень адвоката на підписання актів прийому - передачі виконаних робіт від 23.06.2022, від 11.10.2022, детальних описів робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, квитанцій № 1 від 23.06.2022, № 2 від 11.10.2022, про сплату послуг за договором від 20.06.2022 та додатковою угодою від 20.09.2022 до договору від 20.06.2022.

З урахуванням наведених вище обставин справи та норм чинного законодавства, апеляційний суд вважає, відсутність довіреності або ордеру, виданого відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» як документа, що підтверджує повноваження адвоката Омельницького С.Ю. як представника ОСОБА_1 , встановлених вимогами ч. 4 ст. 59 КАС України не дає підстав для відшкодування позивачу судових витрат на професійну правничу допомогу.

Інших доказів на підтвердження наявності повноважень щодо представництва Омельницьким С.Ю. позивача ОСОБА_1 , матеріали справи не містять.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч.2 ст.317 КАС України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. ст. 315, ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає необхідним скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.09.2022 та прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.09.2022 по справі №440/5455/22 - скасувати в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №86 від 09.06.2022, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу, передбаченого статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №86 від 09.06.2022, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу, передбаченого статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.06.2022 про призначення пенсії на пільгових умовах, з урахуванням висновків суду щодо обов`язковості зазначення, які саме періоди пільгового стажу було зараховано ОСОБА_1 , а які не зараховано та з яких підстав.

В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.09.2022 по справі № 440/5455/22 залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м.Харків, 61022, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати по сплаті судового збору за подання до суду позовної заяви 496 (чотириста дев`яносто шість гривень) 20 копійок та за подання апеляційної скарги 744 (сімсот сорок чотири гривні) 30 копійок.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді Л.В. Любчич О.В. Присяжнюк