Справа № 335/3587/23
Суддя: Романько О. О.
Дата ухвалення: 2023-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/3587/23 2-а/335/97/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2023 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді Романько О.О., за участі секретаря судового засідання Гутник Є.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, б. 107Б, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського старшого сержанта поліції відділення поліції №1 (м. Валки) Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області Андрія Миколайовича Денчика, Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕАС №6862804 від 20 квітня 2023 року,-

ВСТАНОВИВ:

27.04.2023 року до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя звернувся ОСОБА_1 до поліцейського старшого сержанта поліції відділення поліції №1 (м. Валки) Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області Андрія Миколайовича Денчика, Головне Управління національної поліції в Харківській області про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕАС №6862804 від 20 квітня 2023 року.

01.05.2023 року судом було винесено ухвалу про залишення позовної заяви без руху..

09.05.2023 року позивачем було надано клопотання про усунення недоліків.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 20 квітня 2023 поліцейським старшим сержантом поліції відділення поліції №1 (м. Валки) Богодухівського РВП ГУ НП в Харківській області Андрієм Миколайовичем Денчиком було винесено відносно нього постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері транспорту, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАС №6862804 від 20 квітня 2023 року, згідно якої його було притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Підставою для винесення посадовою особою відповідача постанови стало нібито порушення позивачем п.18.1 ПДР, відповідно до якого водій транспортного засобу не пропустив пішоходів, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи.

У зв`язку з цим, посадовою особою відповідача прийнято рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн., яку він вважає незаконною.

Суть постанови, яка оскаржується полягає в тому, що гр. ОСОБА_1 20 квітня 2023 о 15 годині 24 хвилини, рухаючись по проспекту Героїв Чорнобиля, 15 в м. Валки Харківської області, керуючи автомобілем Toyota Highlander, державний номерний знак НОМЕР_1 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу не зменшив швидкість та не зупинився, чим створив перешкоду для пішоходів та порушив п.18.1 ПДР України.

Позивач зазначає, що рухаючись 20 квітня 2023 року о 15 годині 24 хвилини по проспекту Героїв Чорнобиля 15 в м. Валки на Toyota Highlander державний номер НОМЕР_2 , він наблизився до нерегульованого пішохідного переходу зменшив швидкість та оцінив дорожню обстановку, на пішохідному переході нікого не було. Переконавшись, що на небезпечній відстані від пішохідного переходу відсутні пішоходи, продовжив рух. Після цього його через деякий час зупинив поліцейський та звинуватив в порушенні п. 18.1 ПДР пішохода (старенька бабуся), який на значній відстані від пішохідного переходу котила велосипед. Тобто, пішохід знаходився на протилежній від його руху стороні, по якій також рухався зустрічний транспорт в потоці.

Також з відеозапису, який було йому показано було не зрозуміло, чи збирається пішохід йти далі в напрямку пішохідного переходу та його переходити, чи мав намір зупинитись і не продовжувати рух. Відстань до пішохідного переходу була значною, тому, якщо пішохід і мав намір перейти дорогу, то перейшов її після того, як позивач переїхав нерегульований пішохідний перехід.

Висновок поліцейського про створення перешкоди чи небезпеки пішоходу є припущенням, поліцейський в постанові не зазначив дані пішохода, не опитав його, не опитав позивача як водія, не зазначив будь-яку іншу особу із статусом свідка/потерпілого, оскаржувану постанову виніс ґрунтуючись на власних припущеннях.

В постанові поліцейським також не зафіксовано, чи було дотримано пішоходом ПДР, зокрема чи впевнився він у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху та чи не був його вихід на пішохідний перехід раптовим.

Під час винесення постанови поліцейський взагалі не розібрався із ситуацією, яка сталася, та належним чином не дослідив всіх обставин справи і виніс постанову на власних припущеннях. Йому здалося, що позивач порушив правила дорожнього руху, але насправді ніякого порушення не було. Таким чином поліцейський порушив вимоги статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та дотримання процесуального порядку розгляду справи.

Під час складання постанови позивач оспорював допущене правопорушення і накладання на нього адміністративного стягнення, але поліцейський на його заперечення не звертав уваги.

Доказом відсутності в діях позивача, порушення вимог п. 18.1 ПДР, на його думку, є свідок, який на той час перебував разом з ним в автомобілі - ОСОБА_2 .

В постанові відсутнє посилання на технічні засоби (пристрої), за допомогою яких здійснено відеозапис правопорушення. Так, розділ 7 постанови взагалі не заповнений. Однак при зупинці його автомобіля поліцейським було надано йому невстановлений відеозапис з мобільного телефону. Відеозапис, на якому зафіксовано події, які відбувалися 20.04.2023 року не є допустимим доказом, оскільки оскаржувана постанова не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис. При цьому позивач, вважає, що й сам відеозапис не підтверджує факту порушення п. 18.1 ПДР.

Крім того, позивач звертає увагу суду на той факт, що п. 18.1 ПДР вказує на перебування пішоходів на пішохідному переході, тоді як зі змісту оскаржуваної постанови не вбачається, що пішохід взагалі наближається до пішохідного переходу і фактично пішохід знаходиться на пішохідному переході або зупинився на ньому.

В постанові також взагалі не зазначено про наявність чи відсутність обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Саме по собі описання поліцейським в постанові складу адміністративного правопорушення також не може бути належним доказом вчинення позивачем порушення, оскільки така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, передуванню якому і є фіксування цього правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Отже, на думку позивача, в матеріалах справи відсутній будь-який належний та допустимий доказ, який би підтвердив факт порушення ним пункту 18.1. Правил дорожнього руху, що свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірності прийнятої ним постанови.

Позивач прохав визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАС №6862804 від 20 квітня 2023 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. та стягнути з відповідачів на його користь судовий збір.

В судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні позову (а.с.48-52).

Відповідач-1 в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. 29.05.2023 року до суду було надано відзив по справі, в якому зазначено про розгляд справи за його відсутності (а.с.29-32). Позовні вимоги не визнає повністю.

Представник відповідача-2 в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, представником відповідача 22.05.2023 року через канцелярію суду було надано відзив на позовну заяву (а.с.32-38). Позовні вимоги не визнають повністю.

В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч.4 ст.229 КАС України.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, ознайомившись із позовною заявою, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються позиції учасників справи, та перевіривши їх доказами, наданими сторонами, суд встановив наступні обставини.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що 20 квітня 2023 поліцейським старшим сержантом поліції відділення поліції №1 (м. Валки) Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області Андрієм Миколайовичем Денчиком було винесено відносно позивача постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері транспорту, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАС №6862804 від 20 квітня 2023 року, згідно якої останнього було притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до змісту постанови, 20.04.2023 о 15 год. 24 хв. за адресою проспект Героїв Чорнобиля, 15 в м. Валки Харківської області водій керуючи транспортним засобом наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу не зменшив швидкість та не зупинився та не пропустив пішоходів, чим порушив вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху (надалі ПДР), та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно зі ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, тощо.

Відповідно до ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах.

Відповідно до примітки до ст. 122 КУпАП суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - четвертою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).

Згідно зі ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму ВСУ № 18 за 19 грудня 2008 року визначено, що постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна відповідати вимогам ст. ст. 283, 284 КУпАП і містити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення із зазначенням мотивів відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Як зазначалося, то зі змісту постанови вбачається, що 20.04.2023 о 15 год. 24 хв. за адресою проспект Героїв Чорнобиля, 15 в місті Валки Харківської області, водій керуючи транспортним засобом наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу не зменшив швидкість та не зупинився та не пропустив пішоходів, чим порушив вимоги п. 18.1 ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до п.18.1 ПДР України зазначено водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

З відзиву відповідача-2 не спростовуються посилання позивача на те, що керуючи автомобілем Toyota Highlander державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по проспекту Героїв Чорнобиля, 15 в м. Валки Харківської області, а саме наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу не зменшив швидкість, не зупинився на пішохідному переході не пропустивши при цьому пішохода з велосипедом. Також до відзиву не надано відеозапису скоєння правопорушення ОСОБА_1 , на який як на доказ посилаються відповідачі.

При цьому, позивач зазначає, що відео йому демонстрували з мобільного телефону поліцейського.

Пункт 7 постанови, яка долучена до матеріалів справи, відповідальною особою не заповнений, не зазначено жодного додатку до неї.

Представником відповідача ГУНП в Харківський області зазначено, що відеозапис було здійснено на службовий відеореєстратор службового автомобіля поліцейського.

Використання технічних засобів поліцейськими регулюється Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженою наказом МВС України від 18.12.2018 № 1026 (далі - Інструкція).

В зазначеній Інструкції наведені визначення, зокрема: відеореєстратор - пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації; карта пам`яті або флеш-карта - компактний електронний носій інформації, що використовується для зберігання цифрової інформації; кінозйомка та відеозапис - процеси фіксації динамічних властивостей об`єктів, подій, явищ за допомогою кіно- або відеокамери. Кінозйомка проводиться на фотоматеріалах, відеозапис - на цифрових носіях інформації; сервер для зберігання відеозаписів - програмно-апаратний комплекс, призначений для зберігання цифрової відеоінформації з усіх видів технічних засобів, що використовуються органами, підрозділами поліції.

Згідно Розділу ІІІ зазначеної Інструкції відеореєстратор може бути встановлений усередині салону службового транспортного засобу та/або зовні для максимальної фіксації навколишньої обстановки та/або внутрішньої частини салону в спосіб, що не заважає огляду водія. Включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

Розділом VІІ цієї Інструкції регулюється те, що під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються: 1) самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу; 2) примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб; 3) перешкоджання здійсненню фото- і кінозйомки, відеозапису; 4) використання носіїв відеозапису у випадках, не пов`язаних із здійсненням ними повноважень поліції; 5) копіювання, передання інформації з відповідних носіїв стороннім особам.

Поліцейський забезпечує належне виконання вимог цієї Інструкції.

За фактами втрати або пошкодження портативного відеореєстратора чи карти пам`яті, відеореєстраторів, установлених на службових транспортних засобах, БпЛА складових стаціонарних та автомобільних систем, призначається та проводиться службове розслідування в установленому законодавством порядку.

Вивантаження відеозаписів з карт пам`яті портативних відеореєстраторів та відеореєстраторів, установлених на службових транспортних засобах, БпЛА, на сервер зберігання відеозаписів здійснюється шляхом приєднання карти пам`яті до спеціального обладнання в автоматичному режимі за допомогою спеціального програмного забезпечення або в інший спосіб, визначений виробником до такого сервера. Строк зберігання відеозаписів становить: 1) з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах, БпЛА,- 30 діб. Контроль за використанням технічних приладів і технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснює відповідальна особа, за інформацією, отриманою з їх допомогою,- безпосередньо керівник органу, підрозділу поліції. Дозвіл на копіювання та видачу відеозаписів надається відповідальній особі виключно за рішенням керівника цього органу, підрозділу поліції. Копіювання та видача відеозапису проводяться відповідальною особою на підставі відповідного письмового доручення керівника органу, підрозділу поліції або особи, яка виконує його обов`язки. У разі копіювання та видачі відеозапису робиться відмітка в Журналі обліку копіювання та видачі відеозаписів зі стаціонарної системи або в Журналі обліку. Відеозаписи або копії з них можуть бути надані за вмотивованими запитами органів державної влади, органів досудового розслідування, прокуратури, слідчого судді та суду, поліцейського та інших осіб у порядку, передбаченому законодавством України. Відеозаписи працівникам органу, підрозділу поліції видаються в тому вигляді, в якому вони були збережені на док-станції,- без коригування. Перегляд, аналіз відеозапису здійснюються працівником поліції, якому він виданий у встановленому цією Інструкцією порядку для виконання покладених на нього завдань в межах його повноважень.

У відзивах відповідачами не зазначається, що запис втрачено чи було знищено через збіг строку зберігання, а навпаки стверджується, що ним доводиться винуватість порушника. При цьому, самого відеозапису до матеріалів справи надано не було. Тому, судом зазначений доказ не досліджувався та не може бути взятий до уваги.

Інших доказів, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, матеріали справи також не містять.

У даному випадку відповідачем у встановленому порядку не доведено належними та допустимими доказами факт порушення позивачем п.18.1 Правил дорожнього руху, хоча за приписами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається саме на відповідача, тому суд скасовує зазначену постанову, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закриває у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Постанову серія ЕАС №6862804 від 20 квітня 2023 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП винесено без достатніх для того підстав, тому вона є незаконною та підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Про належного відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КАС України учасниками справи є сторони, треті особи.

Частиною 1 ст. 46 КАС України передбачено, що сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач, а з огляду на ч. 4 цієї статті відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 та ч. 2 ст. 160 КАС України у позовній заяві зазначаються ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо такі відомі, зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів, а також на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів.

У силу п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон № 580-VIII), поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону № 580-VIII, у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

У силу ч. ч. 1-2 ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122, частина перша статті 123, 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, частина перша статті 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста, сьома і восьма статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).

Таким чином, за приписами ст. 222 КУпАП розгляд справ про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, зокрема ч. 1 ст. 122 КУпАП покладено на органи Національної поліції.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Приписами ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно ч. 1 ст. 13 Закону України «Про Національну поліцію» систему поліції складають: 1) центральний орган управління поліцією; 2) територіальні органи поліції.

Територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання (ч. 1 ст. 15 ЗУ «Про Національну поліцію»).

Відповідно до ч. 1 ст. 17 цього Закону поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Приписами ч. 3 ст. 288 КУпАП визначено порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі можна оскаржити у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених ч. 1 ст. 122 КУпАП інспектори відповідного органу поліції діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органів Національної поліції.

З огляду на викладене, поліцейський старший сержант поліції відділення поліції №1 (м. Валки) Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області Андрій Миколайович Денчик не може виступати відповідачем у справі за даним адміністративним позовом.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у рішення від 26.12.2019 по справі № 724/716/16-а (провадження № К/9901/12750/18).

Суд звертає увагу на те, що органом Національної поліції у цьому випадку є Головне управління Національної поліції в Харківській області ().

Відповідно до ч. 2 ст. 48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Згідно з ч. 3 ст. 48 КАС України якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави.

Верховний Суд в постановах від 16.04.2020 у справі № 280/2826/19, від 11.06.2020 у справі № 591/1877/16-а висновував, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

При цьому, обов`язком суду є встановлення належності відповідачів та їх заміна у разі необхідності.

Окрім того Верховний Суд вказав, що суд за результатами розгляду справи відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача та, водночас, зазначив, що позивач не завжди спроможний правильно визначити відповідача. Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач зазначає відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом, проте під час розгляду справи він може заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним.

Клопотань про заміну неналежного відповідача по справі або про закриття провадження в частині позовних вимог до суду не надходило, тому суд вважає за необхідне в частині позовних вимог до інспектора Денчика А.М. відмовити.

На підставі вказаного, суд вважає необхідним стягнути з ГУНП в Харківській області на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору за даним позовом в сумі 536 грн. 80 коп. (а.с.15 на звороті).

Керуючись ст. ст. 2, 6, 9, 73, 79, 132, 139, 159, 205, 211, 217, 227, 228, 238-239, 241, 246, 250, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕАС №6862804 від 20 квітня 2023 року задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАС №6862804 від 20 квітня 2023 року, прийняту поліцейським старшим сержантом поліції відділення поліції №1 (м. Валки) Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області Андрієм Миколайовичем Денчиком, якою на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 340 гривень 00 копійок.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Харківській області (, яке знаходиться за адресою: вул. Жон Мироносиць, буд. 5, м. Харків, 61000) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 536 (п`ятисот тридцяти шести) гривень 80 копійок.

В частині позовних вимог до старшого сержанта поліції відділення поліції №1 (м. Валки) Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області Андрія Миколайовича Денчика відмовити.

Повний текст рішення суду складено 21.06.2023.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Інформація відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_4 виданий Соснівським РВ УМВС України в Черкаській області від 21.05.2002.

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Харківській області, , місце знаходження за адресою: вул. Жон Мироносиць, буд. 5, м. Харків, 61000.

Суддя: О.О. Романько