Справа № 200/19261/21
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2023-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2023 року справа №200/19261/21

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,

за участі секретаря судового засідання Передерія Є.О.,

представника відповідачів Бикової М.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2022 року у справі № 200/19261/21 (головуючий І інстанції Шинкарьова І.В.) за позовом ОСОБА_1 до Донецької обласної державної адміністрації, Донецької обласної військово-цивільної адміністрації про зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов`язати відповідача поновити 8 ранг 4 категорію державного службовця шляхом видачі окремого розпорядження та внесення відповідних відомостей в його трудову книжку або прийняття відповідного рішення.

В обгрунтування позову зазначив, що позивачу 02.07.2007 позивачу присвоєний 8 ранг державного службовця 4 категорії.

09.11.2010 позивача позбавлено цього рангу на підставі розпорядження голови Старобешівської районної державної адміністрації.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 30.01.2012 позивачу поновлено цей ранг.

В подальшому, 16.07.2013 позивача знову позбавлено цього рангу.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.02.2014 вирок Ленінського районного суду міста Донецьк від 17.12.2012 та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 28.05.2013 скасовані, визначено вважати позивача засудженим за ч. 3 ст. 368 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з позбавленням права займати посади в органах державної влади та управліннях, пов`язаних з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, строком на три роки з конфіскацією майна.

Позивач, посилаючись на ухвалу суду касаційної інстанції, вважає, що позбавлення 8 рангу 4 категорії державного службовця не було затверджено, а тому він повинен бути поновлений в правах.

В листопаді 2021 року позивач звернувся до голови Донецької обласної державної адміністрації, керівника Донецької обласної військово-цивільної адміністрації із заявою щодо часткового поновлення рангу згідно з ухвалою ВССУ № 5-4834км13 від 11.02.2014.

За результатами розгляду заяви позивачу повідомлено, що облдержадміністрація та її посадові особи не наділені повноваженнями щодо поновлення позивачу 8 рангу державного службовця, тобто відповідач та його посадові особи самоусунулися від прямого виконання делегованих їм повноважень та захисту конституційних прав та свобод людини.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою позов задовольнити в повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Остаточним судовим рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 11.02.2014 позивач не позбавлений 8 рангу 4 категорії державного службовця, тому позивач повинен бути поновлений в правах.

В зв`язку з окупацією Старобешівського району та призупинення дій Старобешівської державної адміністрації, саме відповідач зобов`язаний поновити ранг державного службовця позивачу.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Представник відповідачів в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити судове рішення без змін.

Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

Відповідно до пункту 1 Указу Президенту України від 05.03.2015 № 123/2015 "Про утворення військово-цивільних адміністрацій» утворена Донецька обласна військово-цивільна адміністрація.

Відповідно до пункту 2 Указу № 123/2015 в зв`язку з утворенням обласних, районних військово-цивільних адміністрацій, зазначених у ст. 1 цього Указу: Донецька та Луганська обласні державні адміністрації набувають статусу відповідно Донецької та Луганської обласних військово-цивільних адміністрацій, а голови Донецької та Луганської обласних державних адміністрацій - статусу керівників відповідно Донецької та Луганської обласних військово-цивільних адміністрацій.

29.06.2005 позивача призначено на посаду першого заступника голови Старобешівської районної державної адміністрації та присвоєно 9 ранг державного службовця 4 категорії на підставі розпорядження голови адміністрації № 63к від 29.06.2005, що підтверджується записом № 27 трудової книжки позивача.

02.07.2007 позивачу присвоєний 8 ранг державного службовця 4 категорії на підставі розпорядження голови РДА № 53рк від 02.07.2007, що підтверджується записом № 28 трудової книжки позивача.

09.11.2010 позивача позбавлено 8 рангу державного службовця на підставі розпорядження голови РДА № 75рк від 09.11.2010, що підтверджується записом № 29 трудової книжки позивача.

17.02.2012 позивачу поновлений 8 ранг державного службовця на підставі постанови Донецького окружного адміністративного суду від 30.01.2012 у справі № 2а/0570/21794/2011, що підтверджується записом № 30 трудової книжки позивача.

16.07.2013 позивача позбавлено 8 рангу державного службовця на підставі розпорядження голови РДА № 88рк від 16.07.2013, що підтверджується записом № 31 трудової книжки позивача.

11.02.2014 Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ розглянув касаційні скарги засуджених, у тому числі позивача, їх захисників на вирок Ленінського районного суду міста Донецьк від 17.12.2012 та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 28.05.2013, що підтверджується ухвалою від 11.02.2014 у справі № 5-4834км13 (далі - ухвала ВССУ від 11.02.2014).

В ухвалі ВССУ від 11.02.2014 вказано, що вироком Ленінського районного суду м. Донецька від 17.12.2012 позивача засуджено за: ч. 3 ст. 368 КК України (в ред. КК 2001 року) на 10 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади і управліннях, пов`язані з організаційно-розпорядчими і адміністративно-господарськими функціями строком на 3 роки, з конфіскацією всього належного йому майна; ч. 1 ст. 345 КК України (в ред. КК 2001 року) на 2 роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно позивачу визначено покарання у виді 10 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади і управліннях, пов`язані з організаційно-розпорядчими і адміністративно-господарськими функціям строком на 3 роки, з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ст. 54 КК України позивача позбавлено 8-го рангу державного службовця.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 28.05.2013 вирок місцевого суду змінено. Постановлено вважати позивача засудженим за: ч. 3 ст. 368 КК України (в редакції КК 2001 року) на 8 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади управліннях, пов`язані з організаційно-розпорядчими і адміністративне господарськими функціями строком на 3 роки, з конфіскацією всього належного йому майна; за ч. 1 ст. 345 КК України (в ред. КК 2001 року) на 2 роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів остаточно позивачу визначено покарання у виді 8 років позбавлення волі, позбавленням права обіймати посади в органах державної влади і управліннях, пов`язані з організаційно-розпорядчими і адміністративно-господарським функціями строком на 3 роки, з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ст. 54 КК України позивача позбавлено 8-го рангу державного службовця

Також в ухвалі ВССУ від 11.02.2014 вказано, що апеляційний суд, розглядаючи апеляційні скарги, дотримався вимог ст. 377 КПК України, належним чином проаналізував усі доводи поданих на вирок місцевого суду апеляцій, на кожний з них дав вичерпну відповідь.

Разом з тим, при вирішенні питання про кримінальну відповідальність засудженого позивача за ч. 1 ст. 345 КК України апеляційним судом неправильно застосовано кримінальний закон.

Таким чином, судові рішення щодо позивача в частині його засудження за ч. 1 ст. 345 КК України підлягають скасуванню, а справа закриттю на підставі ст.ст. 11-1, 400-1 КПК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності.

В резолютивній частині ухвали ВССУ від 11.02.2014 зазначено, що касаційні скарги позивача і його захисника підлягають частковому задоволенню.

Вирок Ленінського районного суду м. Донецька від 17.12.2012 та ухвала Апеляційного суду Донецької області від 28.05.2013 щодо позивача в частині його засудження за ч. 1 ст. 345 КК України скасовані, а кримінальну справу щодо нього в цій частині закрито у зв`язку із закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності.

Виключено з судових рішень посилання суду про призначення позивачу покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів.

Визначено вважати позивача засудженим за ч. 3 ст. 368 КК України (в редакції КК 2001 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з позбавленням права займати посади в органах державної влади та управліннях, пов`язаних з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, строком на три роки з конфіскацією майна.

01.11.2021 позивач звернувся до голови Донецької обласної державної адміністрації, керівника Донецької обласної військово-цивільної адміністрації Кириленка П.О. із заявою щодо часткового поновлення попереднього юридичного стану в частині поновлення 8 рангу 4 категорії згідно з ухвалою ВССУ від 11.02.2014 шляхом внесення відповідних відомостей до трудової книжки та видачі окремого розпорядження.

За результатами розгляду звернення позивача, відповідач листом № 21/28-21 від 15.11.2021 повідомив, що до звернення не надано документів про скасування вироку Ленінського районного суду м. Донецька від 17.12.2012 та ухвали Апеляційного суду Донецької області від 28.05.2013 в частині позбавлення позивача 8 рангу державного службовця. З посиланням на Закон України "Про державну службу" відповідач у вказаному листі зазначив, що облдержадміністрація та її посадові особи не наділені повноваженнями щодо поновлення позивачу 8 рангу державного службовця.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що вирок Ленінського районного суду м. Донецька від 17.12.2012 та ухвала Апеляційного суду Донецької області від 28.05.2013 в частині призначення позивачу додаткового покарання - позбавлення 8-го рангу державного службовця є чинними, а тому підстав для задоволення позовних вимог немає.

Оцінка суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Які суспільно небезпечні діяння є кримінальними правопорушеннями та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили, визначає Кримінальний кодекс України.

Згідно частини першої статті 50 КК України (тут і далі в редакції, чинній на час засудження позивача в грудні 2012 року) покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Як визначено частинами першою та другою статті 52 КК України основними покараннями є громадські роботи, виправні роботи, службові обмеження для військовослужбовців, арешт, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців, позбавлення волі на певний строк, довічне позбавлення волі.

Додатковими покараннями є позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу та конфіскація майна.

Згідно частини третьої статті 52 КК України штраф та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю можуть застосовуватися як основні, так і як додаткові покарання.

На підставі частини четвертої статті 52 КК України за один злочин може бути призначено лише одне основне покарання, передбачене в санкції статті Особливої частини цього Кодексу. До основного покарання може бути приєднане одне чи кілька додаткових покарань у випадках та порядку, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 12 КК України залежно від ступеня тяжкості злочини поділяються на злочини невеликої тяжкості, середньої тяжкості, тяжкі та особливо тяжкі.

Злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання.

Злочином середньої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Тяжким злочином є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Особливо тяжким злочином є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк понад десять років або довічного позбавлення волі.

Згідно статті 54 КК України засуджена за тяжкий чи особливо тяжкий злочин особа, яка має військове, спеціальне звання, ранг, чин або кваліфікаційний клас, може бути позбавлена за вироком суду цього звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу.

Як передбачено частиною третьою статті 368 КК України одержання хабара в особливо великому розмірі або службовою особою, яка займає особливо відповідальне становище, - карається позбавленням волі на строк від восьми до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк від трьох років та конфіскацією майна.

Як передбачено частиною першою статті 345 КК України погроза вбивством, насильством або знищенням чи пошкодженням майна щодо працівника правоохоронного органу, а також щодо його близьких родичів у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, - карається виправними роботами на строк до двох років або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на той самий строк.

Аналіз вищезазначених приписів законодавства свідчить, що злочин, передбачений ч. 3 ст. 368 КК України відносився до особливо тяжких злочинів та основними видами покарання санкцією статті визначено позбавлення волі та позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, додатковим видом покарання - зазначена конфіскація майна.

Злочин, передбачений ч. 1 ст. 345 КК України відносився до злочинів середньої тяжкості.

При цьому, кримінальним законодавством визначена можливість приєднання до основного покарання додаткового покарання у виді позбавлення спеціального звання, рангу тощо, навіть, якщо санкцією статті таке додаткове покарання не передбачено, у випадках, передбачених цим Кодексом, а саме: засудження особи до тяжкого чи особливо тяжкого злочину, яка має таке звання, ранг, тощо.

Позивач в обгрунтування своїх доводів, посилається на те, що ВССУ визначило, що ОСОБА_1 вважається засудженим за ч. 3 ст. 368 КК України на 8 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади строком на 3 роки, з конфіскацією майна. Да думку позивача, вищим судом не затверджено позбавлення позивача 8 рангу 4 категорії державного службовця, тому він повинен бути поновлений у відповідному рангу державного службовця.

Як свідчать матеріали справи, ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 28.05.2013 постановлено вважати позивача засудженим за: ч. 3 ст. 368 КК України (в редакції КК 2001 року) на 8 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади управліннях, пов`язані з організаційно-розпорядчими і адміністративне господарськими функціями строком на 3 роки, з конфіскацією всього належного йому майна; за ч. 1 ст. 345 КК України (в ред. КК 2001 року) на 2 роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів остаточно позивачу визначено покарання у виді 8 років позбавлення волі, позбавленням права обіймати посади в органах державної влади і управліннях, пов`язані з організаційно-розпорядчими і адміністративно-господарським функціями строком на 3 роки, з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ст. 54 КК України позивача позбавлено 8-го рангу державного службовця.

Судом касаційної інстанції судові рішення попередніх інстанцій скасовані в частині засудження позивача за ч. 1 ст. 345 КК України.

Як вказав суд касаційної інстанції, злочин, склад якого передбачений ч. 1 ст. 345 КК України, є злочином середньої тяжкості.

При цьому, судом касаційної інстанції в своєму рішенні не надавалася оцінка законності застосування судами попередніх інстанцій до позивача додаткового покарання за ст. 54 КК України у вигляді позбавлення його рангу державного службовця.

Між тим, як зазначено вище, покарання у вигляді позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу, може бути призначено, якщо особа засуджена за тяжкий чи особливо тяжкий злочин особа.

Особливо тяжким злочином у справі позивача є злочин, за який його засудженого по ч. 3 ст. 368 КК України, і саме за його вчинення судами застосовано додаткове покарання у вигляді позбавлення позивача рангу державного службовця відповідно до ст. 54 КК України.

При цьому додаткове покарання - позбавлення 8-го рангу державного службовця не може бути призначено за вчинення позивачем злочину, склад якого передбачений ч. 1 ст. 345 КК України, оскільки цей злочин відноситься до злочинів середньої тяжкості, а не до тяжких чи особливо тяжких.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вирок Ленінського районного суду м. Донецька від 17.12.2012 та ухвала Апеляційного суду Донецької області від 28.05.2013 в частині призначення позивачу додаткового покарання відповідно до ст.54 КК України - позбавлення 8-го рангу державного службовця є чинними, касаційним судом в цій частині не скасований, що обумовлює відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2022 року у справі № 200/19261/21 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2022 року у справі № 200/19261/21 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 19 червня 2023 року.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення в порядку, визначеному ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 19 червня 2023 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв