Справа № 280/2417/23
Суддя: Прасов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2023-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

19 червня 2023 року о/об 10 год. 25 хв.Справа № 280/2417/23 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прасова О.О. при секретарі Шевченко С.О., розглянувши у місті Запоріжжі у порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області (проспект Соборний, буд.168, м.Запоріжжя, Запорізька область, 69035; )

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Державна судова адміністрація України (вул.Липська, буд.18/5, м.Київ, 01021; )

про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі позивач, ОСОБА_1 ) до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області (надалі відповідач, ТУ ДСАУ в Запорізькій області), в якій позивач просить суд: 1) визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 витрат на відрядження за серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2022 року; 2) зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 витрати на відрядження за серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2022 року.

У позовній заяві зазначено наступне. Рішенням Голови Верховного Суду №321/0/049-22 від 29.07.2022 позивача було відряджено до Ленінського районного суду м.Запоріжжя, оскільки Чернігівський районний суд Запорізької області, в якому позивач обіймає посаду судді був окупований військами Російської Федерації разом із відповідною територією на яку розповсюджувалася його компетенція, діяльність суду зі здійснення правосуддя припинена у зв`язку із військовими діями. Наказом голови Ленінського районного суду м.Запоріжжя №7-о від 08.08.2022 позивача зараховано до штату Ленінського районного суду м.Запоріжжя у зв`язку із тимчасовим переведенням шляхом відрядження з Чернігівського районного суду Запорізької області. Законодавством прямо, чітко та зрозуміло передбачено, що суддя, який був направлений у відрядження як тимчасове переведення до іншого суду має право на відшкодування витрат в порядку і розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 02.02.2011 за №98. В подальшому 20.12.2022 позивачем в ТУ ДСАУ в Запорізькій області, на виконання положень законодавства був поданий звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт №1 від 19.12.2022 (лише добові витрати). Проте ніяких витрат на відрядження позивач не отримав. З метою з`ясування причини тривалого неотримання позивачем витрат на відрядження позивач звернувся до ТУ ДСАУ в Запорізькій області та ДСА України із відповідними заявами від 13.02.2023 та просив виплатити та вжити заходів щодо виплати відповідно відповідача та третю особу. В подальшому 21.02.2023 за №08-04/672 позивач отримав відповідь від відповідача про те, що питання про виплату витрат на відрядження буде прийнято після роз`яснень ДСА України. Надалі 23.03.2023 позивач отримав відповідь від ДСА України №Б321-23-508/23 від 15.03.2023 про те, що нібито не були передбачені видатки на відрядження, а витрати на відрядження позивач матиме можливість отримати лише на підставі рішення суду. Тому наразі позивач змушений звертатися до суду із цим позовом з метою захисту своїх прав від протиправної бездіяльності відповідача.

Позивач підтримав позовну заяву.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено наступне. Зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що, на думку позивача, бездіяльність ТУ ДСАУ в Запорізькій області щодо невідшкодування йому добових витрат за серпень-грудень 2022 року є протиправною. ТУ ДСАУ в Запорізькій області не погоджується із вказаним твердженням, наведеним в адміністративному позові, з огляду на наступне. Відповідно до ст.48 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами. Кошторисом на 2022 рік видатки за КЕКВ 2250 «Видатки на відрядження» не передбачалися та не могли бути передбачені у обсягах, потреба у яких виникла у зв`язку з тимчасовою окупацією частини Запорізької області та активними бойовими діями на території деяких районів області. Так, у березні-травні 2022 року внаслідок перебування на тимчасово неконтрольованій українською владою території або перебування в зоні бойових дій, що створює загрозу життю і здоров`ю суддів, працівників апаратів судів, відвідувачів судів 18 з 28 місцевих загальних судів Запорізької області тимчасово призупинили роботу до моменту зникнення/усунення обставин, що спричинили зупинення роботи судів (Бердянський та Мелітопольський міськрайонні, Енергодарський міський, Василівський, Великобілозерський, Веселівський, Гуляйпільський, Кам`янсько-Дніпровський, Куйбишевський, Михайлівський, Оріхівський, Пологівський, Приазовський, Приморський, Розівський, Токмацький, Чернігівський, Якимівський районні суди Запорізької області). Вказані обставини стали підставою для прийняття рішення про тимчасове переведення шляхом відрядження 67 суддів місцевих загальних судів Запорізької області, з яких 17 суддів були тимчасово переведені шляхом відрядження до місцевих загальних судів Запорізької області. Враховуючи тривалий термін відрядження суддів до інших судів того самого рівня та спеціалізації, обсяг коштів, необхідний для відшкодування витрат, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 02.02.2011 за №98 «Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів» суттєво перевищував обсяг видатків, затверджений у кошторисі 2022 року за КЕКВ 2250 «Видатки на відрядження». З огляду на наведене, після надходження до територіального управління від відряджених суддів підтверджуючих документів та проведення відповідних розрахунків територіальне управління зверталося до Державної судової адміністрації України як головного розпорядника коштів, визначеного ст.148 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», із клопотаннями щодо виділення у 2022 році додаткових коштів за КЕКВ 2250 «Видатки на відрядження» (листи від 20.12.2022 за №08-02/3995 та від 22.12.2022 за №08-02/4016). Довідка про зміни до кошторису, якою були затверджені додаткові видатки за КЕКВ 2250 «Видатки на відрядження» у сумі 216,0 тис. грн., надійшла на електронну адресу територіального управління 28.12.2022. Усі кошти, затверджені у кошторисі на 2022 рік за КЕКВ 2250 «Видатки на відрядження», використані у повному обсязі для відшкодування витрат па відрядження суддям місцевих загальних судів Запорізької області. У той же час, враховуючи певні правові прогалини щодо відшкодування витрат на відрядження суддям, які не мають повноважень щодо здійснення правосуддя, територіальним управлінням направлялися запити до Державної судової адміністрації України стосовно можливості проведення таких виплат. Зазначене призвело до неможливості здійснити відшкодування добових витрат судді Богослову А.В. у 2022 році. Стосовно можливості проведення відшкодування добових витрат за 2022 рік за рахунок кошторисних призначень 2023 року відповідач зазначає про те, що основним плановим фінансовим документом бюджетної установи є кошторис, яким на бюджетний період встановлюються повноваження щодо отримання надходжень і розподіл бюджетних асигнувань на взяття бюджетних зобов`язань та здійснення платежів для виконання бюджетною установою своїх функцій та досягнення результатів, визначених відповідно до бюджетних призначень. Відповідно до ст.3 Бюджетного кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року. Тобто, відшкодування у 2023 році добових витрат 2022 року за рахунок кошторисних призначень 2023 року є прямим порушенням вищевказаних норм бюджетного законодавства. Стосовно підстав для проведення відшкодування добових витрат судді Богослову А.В., то на думку територіального управління, питання виплати витрат на відрядження суддям, які не здійснюють правосуддя, не знайшло належного правового врегулювання. Так, ОСОБА_1 був призначений на посаду судді Указом Президента України від 01.08.2016 за №321/2016 в порядку, передбаченому Законом України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції, що діяла на момент призначення), тобто - строком на п`ять років. Останнім днем повноважень ОСОБА_1 щодо здійснення правосуддя було 31.07.2021. Призначення ОСОБА_1 на посаду судді в порядку, передбаченому Законом України «Про судоустрій і статус суддів» у чинній редакції, не здійснювалося. Таким чином, ОСОБА_1 не здійснює правосуддя з 01.08.2021 по теперішній час. Відповідно до ст.55 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з неможливістю здійснення правосуддя у відповідному суді, виявленням надмірного рівня судового навантаження у відповідному суді, припиненням роботи суду у зв`язку зі стихійним лихом, військовими діями, заходами щодо боротьби з тероризмом або іншими надзвичайними обставинами суддя може бути, за його згодою, відряджений до іншого суду того самого рівня і спеціалізації для здійснення правосуддя. Вищевказана норма Закону узгоджується із положеннями п.1 розділу І «Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон», затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 13.03.1998 за №59, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 31.03.1998 за №218/2658 (Інструкція), службовим відрядженням вважається поїздка працівника за розпорядженням керівника органу державної влади, що повністю або частково утримується (фінансується) за рахунок бюджетних коштів, на певний строк до іншого населеного пункту для виконання службового доручення поза місцем його постійної роботи (за наявності документів, що підтверджують зв`язок службового відрядження з основною діяльністю підприємства). Згідно з п.15 Розділу І Інструкції окремим видом витрат, що не потребують спеціального документального підтвердження, є добові витрати, тобто витрати на харчування та фінансування інших власних потреб фізичної особи, понесені у зв`язку з таким відрядженням. Тобто, як вбачається з вищенаведених норм, підставою для виплати добових витрат є зв`язок вказаних витрат із відрядженням, тобто виконанням службових обов`язків. У той же час, судді, у яких закінчився термін, на який їх було призначено, не мають повноважень для здійснення правосуддя та, відповідно їх витрати на харчування та фінансування інших власних потреб не можуть вважатися такими, що пов`язані із виконанням службових завдань. Таким чином, на думку територіального управління, п.1 Розділу V «Порядку відрядження судді до іншого суду того самого рівня і спеціалізації (як тимчасового переведення)», затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 24.01.2017 за №54/0/15-17 (зі змінами), згідно якого суддям, які направляються у відрядження як тимчасове переведення судді до іншого суду того самого рівня і спеціалізації, виплачується суддівська винагорода та відшкодовуються витрати в порядку і розмірі, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 02.02.2011 за №98 «Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів» не враховує специфіку переведення суддів, які не мають повноважень для здійснення правосуддя, що може призвести до нецільового та неефективного використання бюджетних коштів. З приводу вимоги позивача зобов`язати ТУ ДСАУ в Запорізькій області нарахувати та виплатити йому витрати на відрядження відповідач зазначає наступне. Відшкодування у 2023 році добових витрат 2022 року за рахунок кошторисних призначень 2023 року є прямим порушенням норм бюджетного законодавства. Враховуючи наведене, виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , має здійснюватися за рахунок бюджетної програми для забезпечення виконання рішень судів - КПКВК 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів», призначеної саме для таких цілей.

Представник відповідача проти позовної заяви заперечував.

Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Державною судовою адміністрацією України (надалі третя особа, ДСА України) не надано до суду письмових пояснень. Про розгляд справи третя особа повідомлена належним чином.

Ухвалою судді від 24.04.2023 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 22.05.2023.

22.05.2023 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 19.06.2023.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд з`ясував наступне.

У Рішенні Верховного Суду від 29.07.2022 за №321/0/149-22 «Про відрядження судді Чернігівського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 до Ленінського районного суду м.Запоріжжя» зазначено: «… Голова Верховного Суду, розглянувши питання про відрядження судді, враховуючи наявність згоди на відрядження до іншого суду, керуючись статтею 55, пунктом 56 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», вирішив: 1.Відрядити суддю Чернігівського районного суду Запорізької' обтасті ОСОБА_1 до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з 2 серпня 2022 року. 2.Надіслати до Державної судової адміністрації України копію цього рішення для здійснення перерозподілу видатків між судами. …».

У Наказі Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 08.08.2022 за №7-о «Про зарахування до штату Ленінського районного суду м.Запоріжжя судді Богослова А.В.» зазначено: «… Відповідно до п.4 ч.1 ст.24, ст.ст. 55, 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», рішення Голови Верховного Суду від 29.07.2022 №321/0/149-22 «Про відрядження судді Чернігівського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 до Ленінського районного суду м.Запоріжжя», Порядку відрядження судді до іншого суду того самого рівня і спеціалізації (як тимчасового переведення), затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 24.01.2017 року №54/0/15-17, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України шодо оптимізації трудових відносин», НАКАЗУЮ: 1.Зарахувати з 08 серпня 2022 року до штату Ленінського районного суду м.Запоріжжя суддю ОСОБА_1 у зв`язку з його переведенням шляхом відрядження з Чернігівського районного суду Запорізької області на роботу на посаді судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя. 2.Вважати ОСОБА_1 таким, що приступив до роботи в Ленінському районному суді м.Запоріжжя з 08 серпня 2022 року. …».

У листі ДСА України від 15.03.2023 за №Б321-23-508/23 на адресу ОСОБА_1 зазначено: «… Таким чином, виконання відшкодування добових витрат у 2023 році за 2022 рік є прямим порушенням норм бюджетного законодавства, тому питання відшкодування вищевказаних витрат може бути вирішено лише у судовому порядку. Одночасно інформуємо, що для можливості здійснення відшкодування видатків на відрядження суддям, тимчасово переведених шляхом відрядження до місцевих загальних судів Запорізької області та з метою направлення до ДСА України клопотання про затвердження додаткових кошторисних призначень за КЕКВ 2250 "Видатки на відрядження" територіальним управлінням наразі здійснюється відповідний розрахунок. Тобто, відшкодування у 2023 році добових витрат за 2022 рік суддям, які не здійснюють правосуддя у зв`язку з закінченням п`ятирічного терміну повноважень, зокрема Вам, може бути здійснено лише на підставі рішення суду. …».

Судом досліджено й інші документи надані учасниками справи у дану справу.

При вирішенні спору по суті суд виходить з зазначеного вище та викладеного нижче.

Указом Президента України від 24.02.2022 за №64/2022 «Про введення воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації в Україні введений воєнний стан.

Згідно з ч.1 ст.55 Закону України від 02.06.2016 за №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) у зв`язку з неможливістю здійснення правосуддя у відповідному суді, виявленням надмірного рівня судового навантаження у відповідному суді, припиненням роботи суду у зв`язку зі стихійним лихом, військовими діями, заходами щодо боротьби з тероризмом або іншими надзвичайними обставинами, за рішенням Вищої ради правосуддя, ухваленим на підставі подання Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, суддя може бути, за його згодою, відряджений до іншого суду того самого рівня і спеціалізації для здійснення правосуддя.

Відповідно до ч.5 ст.55 Закону України від 02.06.2016 за №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» порядок відрядження судді до іншого суду того самого рівня і спеціалізації затверджується Вищою радою правосуддя за поданням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, погодженим з Державною судовою адміністрацією України.

Як зазначено у п.1 розділу VІ «Порядку відрядження судді до іншого суду того самого рівня і спеціалізації (як тимчасового переведення)», затвердженого 24.01.2017 рішенням Вищої ради правосуддя №54/0/15-17, суддям, які направляються у відрядження як тимчасове переведення судді до іншого суду того самого рівня і спеціалізації, виплачується суддівська винагорода та відшкодовуються витрати в порядку і розмірі, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 2 лютого 2011 року №98 «Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів».

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 02.02.2011 за №98 «Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів» затверджено суми витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів, згідно з додатком 1.

Враховуючи наведені та інші норми права, обставини справи, суд вважає, що ОСОБА_1 має право на нарахування та виплату йому витрат на відрядження.

За матеріалами ОСОБА_1 не здійснює правосуддя через не залежні від нього причини.

При цьому, норми права не містять заборони на нарахування та виплату судді, який не здійснює правосуддя через не залежні від нього причини, витрат на відрядження.

На думку суду, у даній справі має бути передусім визначена наявність права позивача як судді, який не здійснює правосуддя через не залежні від нього причини, на нарахування та виплату йому витрат на відрядження.

Обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим, є підставою для встановлення способу або порядку виконання рішення суду відповідно до ст.378 КАС України.

Тобто, питання виконання рішення суду «за рахунок бюджетної програми для забезпечення виконання рішень судів - КПКВК 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів»» є передчасним та може бути вирішене згідно з приписами ст.378 КАС України на стадії виконання рішення суду.

У ст.19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як зазначено у ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням з`ясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Доводи відповідача, третьої особи не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.1 ст.132 КАС України).

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України).

Позивач звільнений від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 77, 132, 139, 143, 243-246 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області (проспект Соборний, буд.168, м.Запоріжжя, Запорізька область, 69035; ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Державної судової адміністрації України (вул.Липська, буд.18/5, м.Київ, 01021; ), про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 витрат на відрядження за серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2022 року.

Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 витрати на відрядження за серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2022 року.

У стягненні на користь позивача судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено 20.06.2023.

Суддя О.О. Прасов