Справа № 520/5372/23
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2023-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2023 р. № 520/5372/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Спірідонова М.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче об`єднання "Вертікаль" (просп. Індустріальний, буд. 10-к,м. Харків,61007) до Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробниче об`єднання "Вертікаль", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом до Харківського зонального відділу військової служби правопорядку, в якому просить суд:

1. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 5 від 06 січня 2023 року

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 5 від 06 січня 2023 року.

В обґрунтування позову зазначено, що податкові повідомлення рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 5 від 06 січня 2023 року та № 5 від 06 січня 2023 року є протиправними та такими, що винесені з порушенням норм чинного законодавства України, а тому підлягають скасуванню.

Ухвалою суду від 16.03.2023 року відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Представником відповідача 30.03.2023 року надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, та зазначає, що оскаржувані позивачем податкові повідомлення-рішення № 5 від 06 січня 2023 року та № 5 від 06 січня 2023 року є законними, обґрунтованими та такими, що винесені в межах чинного законодавства України, а тому не підлягають скасуванню.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України зазначено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на вищезазначені приписи Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані спірні правовідносини вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що відповідачем - Головним управлінням ДПС у Харківській області, було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача - ТОВ «НЕЮ «ВЕРТІКАЛЬ», щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за травень 2022 року від`ємного значення з ПДВ, у т.ч. заявленого до відшкодування з бюджету, за результатами якої складено Акт від 09.11.2022 № 4716/20-40-07-07-03/30750980.

Відповідно до висновків Акту від 09.11.2022 № 4716/20-40-07-07-03/30750980 встановлено наступні порушення:

1) вимог абз. «а» п. 198.1., абзаців першого і другого п. 198.3 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2, п. 200.4 ст. 200 Податкового Кодексу України, що призвело до заниження суми ПДВ, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України, всього у сумі 990 676 грн., в тому числі за травень 2022 року у сумі 310 529 грн.

2) п. 44.1, п. 44.6 ст. 44, п. 200.4, п. 200.7, п. 200.9 ст. 200 Кодексу, що призвело до завищення суми ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню (р. 20.2.1) на 310 529 грн., у тому числі за травень 2022 року у сумі 310 529 гривень.

3) п. 44.1, п. 44.6 ст. 44, п. 198.1., п. 198.2, п. 198.3 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 Кодексу, що призвело до завищення суми від`ємного значення з ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (р. 21) Декларації за травень 2021 року всього у сумі 1 299 440 грн.

4) п. 44.5 ст. 44, п. 121.1 ст. 121 Кодексу, в частині ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю.

Позивач, не погодившись з висновками Акту перевірки від 09.11.2022 № 4716/20-40-07-07-03/30750980, подав, із наданням додаткових документів за період виникнення від`ємного значення, заявленого до бюджетного відшкодування (січень - лютий 2022 року) (згідно з Додатком 3 до декларації Розрахунок суми бюджетного відшкодування за травень 2022 року підприємство декларує до бюджетного відшкодування частину від`ємного значення, що виникла в січні та лютому 2022 року в сумі 310 529 грн.), а саме: договори, оборотно - сальдові відомості, первинні документи, штатні розклади, виписки банку (не завірені банківською печаткою).

Контролюючим органом при здійснені аналізу наданих до заперечень документів за період січень - лютий 2022 року була встановлена відсутність платіжних доручень, чеків, банківських виписок по всіх відкритих рахунках підприємством у банку (до перевірки не надано платіжні документи (платіжні доручення, виписки банку), завірені банківською печаткою), договорів, контрактів, додаткових угод, видаткових накладних, актів виконаних робіт/наданих послуг, актів прийому передачі, ТТН, CMR, щодо реалізації товарів (послуг), передачі (отримання) на зберігання, надання (отримання) в переробку давальницької сировини.

Також під час розгляду справи судом встановлено, що за результатами розгляду заперечення на акт перевірки від 09.11.2022 № 4716/20-40-07-07-03/30750980 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «НВО «ВЕРТІКАЛЬ» (податковий номер 30750980)», контролюючим органом прийнято рішення про проведення перевірки у відповідності ст. 78.1.5 Кодексу.

Первинні документи, які були додатково надані ТОВ «НВО «ВЕРТІКАЛЬ» разом з запереченням, які були відсутні на момент складання акту від 09.11.2022 № 4716/20-40-07-07-03/30750980, відповідачем досліджено при проведенні документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «НВО «ВЕРТІКАЛЬ» з питань, що стали предметом оскарження.

За результатами додаткової перевірки відповідачем складено акт від 19.12.2022 №5404/20-40-07-07-03/30750980 та встановлено порушення п. 44.1, п. 44.6 ст. 44, п. 200.4 , п. 200.7, п. 200.9 ст. 200 Кодексу та п. 5 р. V «Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 № 21, та відповідно, встановлено відсутність права на отримання заявленої суми бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку (р. 20.2.1 декларації) за травень 2022 на суму 310 529 грн. у зв`язку з відсутністю фактичної сплати постачальникам та п. 44.1 ст. 44, п. 121.1 ст. 121 Кодексу у частині ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю.

Позивачем 29.12.2022 року № 29/12 до контролюючого органу були надані заперечення (вх. ГУ ДПС у Харківській області від 02.01.2023 року № 111/6) на акт перевірки від 19.12.2022 №5404/20-40-07-07-03/30750980, одна вказані заперечення були подані до контролюючого органу з порушенням норм підпункту 86.7.4 пункту 86.7 статті 86 ПК України.

Відповідачем на підставі акту перевірки від 19.12.2022 № 5404/20-40-07-07-03/30750980 були винесені податкові повідомлення-рішення від 06.01.2023 за №№ 5, 5.

Позивач, вбачаючи в зазначеному порушення своїх прав, звернувся за їх захистом до суду.

Також суд зазначає, що під час перевірки контролюючим органом встановлено, що позивачем -ТОВ «НВО «ВЕРТІКАЛЬ», порушено п. 44.1, п. 44.6 ст. 44, п. 200.4 , п. 200.7, п. 200.9 ст. 200 Кодексу та п. 5 р. V «Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 р. № 21, та відповідно, встановлено відсутність права на отримання заявленої суми бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку (р. 20.2.1 декларації) за травень 2022 на суму 310 529 грн., у зв`язку з відсутністю фактичної сплати постачальникам, а також порушено п. 44.1 ст. 44, п. 121.1 ст. 121 Кодексу в частині ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю.

ТОВ «ТОВ «НВО «ВЕРТІКАЛЬ» згідно з Додатком 3 до декларації Розрахунок суми бюджетного відшкодування за травень 2022 року задекларовано до бюджетного відшкодування частину від`ємного значення, що виникла в січні 2022 року в сумі 175 239 грн., в лютому 2022 року в сумі 135 291 грн.

Контролюючим органом під час перевірки було встановлено, що в графі 2 Таблиці 1 Додатку 3 «Розрахунок суми бюджетного відшкодування» за травень 2022 року підприємством відображено ПДВ фактично сплаченого постачальникам у сумі 310 529 грн.

Таким чином, за даними перевірки, у контролюючого органу була відсутня можливість підтвердити правомірність формування від`ємного значення у періодах виникнення та фактичної сплати суми ПДВ постачальникам товарів/послуг або до Державного бюджету України в зв`язку з відсутністю банківських виписок, платіжних доручень та інших документів тощо.

Крім того суд зазначає, що позивачем не заперечується факт того, що під час проведення контролюючим органом перевірки у відповідача були відсутні оригінали документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю, які підтверджували б права на отримання заявленої суми бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку (р. 20.2.1 декларації) за травень 2022 на суму 310 529 грн.

Суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне.

Відповідно абзацу б) п. 200.4 ст.200 Кодексу «при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, у частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200'.З статті 200І цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету».

Відповідно до п. 200.7. «платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодуванні, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації...».

Відповідно п. 200.9. «форма заяви про відшкодування та форма розрахунку суми бюджетного відшкодування визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики...».

Так, відповідно до п. 5 р. V «Порядку заповнення і подання податкової" звітності з податку на додану вартість», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016р. № 21 «платники податку, які відповідно до статті 200 розділу V Кодексу мають право на бюджетне відшкодування податку на додану вартість, здійснюють розрахунок бюджетного відшкодування та додають до декларації (ДЗ) (додаток 3) та (Д4).

Відповідно до п. 44.1.ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п. 44.6 ст. 44 Кодексу у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає в порядку пункту 86.7 статті 86 цього Кодексу документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки, такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Законом України від 16.01.2020 № 466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних не узгодженостей у податковому законодавстві» внесено зміни до ПК України, у тому числі, у частині кваліфікації податкового правопорушення саме як протиправного, винного (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (у тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом.

Отже, умовами які визначають вину особи, у розумінні ст. 112 Кодексу є:

- встановлення можливості дотримання особою правил та норм, за порушення яких Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжиття цією особою достатніх заходів щодо їх дотримання;

- доведення контролюючим органом того, що вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.

Саме можливість особою дотримуватися правил та норм, за порушення яких Кодексом передбачена відповідальність, однак не вжиття нею достатніх заходів щодо їх дотримання, через вчинення дій, які можуть бути кваліфіковані як нерозумні, недобросовісні та без належної обачності, за умови доведення цього контролюючим органом, є свідченням вини особи, у вчинені податкового правопорушення.

У відповідності до п. 36.1 ст. 36 Кодексу податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Податковим правопорушенням у відповідності до п. 109.1 ст. 109 Кодексу є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (у т. ч. осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 112.2. статті 112 ПК України особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Під час розгляду справи, у відповідності до ст. 2 КАС України, суд перевіряє оскаржувані податкові повідомлення-рішення № 5 від 06 січня 2023 року та № 5 від 06 січня 2023 року, на предмет їх правомірності на час винесення, а отже суд не приймає до уваги надані позивачем до суду документи, на підтвердження показників, відображених у податковій звітності стосовно частини від`ємного значення, що виникла в січні та лютому 2022 року, оскільки як було встановлено судом вище, вони не надавались позивачем до контролюючого органу.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що спірні податкові повідомлення-рішення № 5 від 06 січня 2023 року та № 5 від 06 січня 2023 року є такими, що винесені в межах чинного законодавства України та не підлягають скасуванню, оскільки позивачем під час перевірки та після закінчення перевірки, та до прийняття оскаржуваних рішень не надано до контролюючого органу в порядку пункту 86.7 статті 86 цього Кодексу документи, що підтверджують показники, відображені у податковій звітності.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче об`єднання "Вертікаль" (просп. Індустріальний, буд. 10-к,м. Харків,61007) до Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Спірідонов М.О.