Справа № 160/20991/21
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2023-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

21 червня 2023 року

м. Київ

справа № 160/20991/21

адміністративне провадження № К/990/20581/23

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Мельник-Томенко Ж. М., перевіривши касаційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2022 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2023 року у справі №160/20991/21 за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України, в якому просило:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, яка полягає у порушенні строків та у тривалому невиконанні виконавчих документів від 09 червня 2017 року по справі № 904/12314/16; від 22 жовтня 2015 року по справі № 804/8587/15; від 17 лютого 2017 року по справі 904/12138/16; по справі № 191/1652/15-а від 05 квітня 2017 року по справі № 200/14427/15-а; від 05 квітня 2017 року по справі № 200/19629/16-а; від 07 листопада 2017 року по справі № 804/8715/16; від 15 травня 2019 року по справі № 904/90/19; від 04 грудня 2019 року по справі № 904/465/19; від 17 січня 2020 року по справі № 904/4603/19; від 07 серпня 2020 року по справі № 904/5844/19; від 01 липня 2014 року по справі № 191/2053/14-а; від 26 вересня 2017 року по справі № 191/4383/16; від 11 листопада 2015 року; від 07 листопада 2017 року по справі № 804/8685/16;

- зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області здійснити виконання виконавчих документів від 09 червня 2017 року по справі № 904/12314/16; від 22 жовтня 2015 року по справі № 804/8587/15; від 17 лютого 2017 року по справі 904/12138/16; по справі № 191/1652/15-а; від 05 квітня 2017 року по справі № 200/14427/15-а; від 05 квітня 2017 року по справі № 200/19629/16-а; від 07 листопада 2017 року по справі № 804/8715/16; від 15 травня 2019 року по справі № 904/90/19; від 04 грудня 2019 року по справі № 904/465/19; від 17 січня 2020 року по справі № 904/4603/19; від 07 серпня 2020 року по справі № 904/5844/19; від 01 липня 2014 року по справі № 191/2053/14-а; від 26 вересня 2017 року по справі № 191/4383/16; від 11 листопада 2015 року; від 07 листопада 2017 року по справі № 804/8685/16.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2022 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2023 року, у задоволені позову відмовлено.

07 червня 2023 року до Суду надійшла касаційна скарга Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2022 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2023 року у справі №160/20991/21.

Вирішуючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження, суд виходить із такого

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами. Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Так, у тексті касаційної скарги заявник указує, що підставою касаційного оскарження судових рішень у справі №160/20991/21 є пункти 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Скаржник зазначає що суди попередніх інстанцій застосували норму права без урахування висновків Верховного Суду, сформованих у постановах від 16 квітня 2020 року у справі №818/1814/17, від 21 лютого 2023 року у справі №500/5748/21, а саме - статтю 8 Конституції України, щодо обов`язкового та безумовного виконання акта, який набрав законної сили, особою на яку покладено такий обов`язок; пункт 48 Порядку №845, яким передбачено, що для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 47 цього порядку в Казначействі України відкривається в установленому порядку відповідний рахунок, перерахування коштів стягувачу здійснюється Казначейством у тримісячний строк з дня надходження необхідних документів та відомостей;статтю 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», якою передбачено, що держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є , зокрема, державний орган.

Суд зазначає, що таке формальне посилання на постанови Верховного Суду не може вважатись належним обґрунтуванням підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, оскільки заявником не обґрунтовано подібності правовідносин у справах, на які він посилається.

Посилання на практику Верховного Суду (без аналізу та врахування обставин справи, за яких судом касаційної інстанції було зроблено відповідні висновки, без доведення подібності правовідносин у справах) щодо оцінки того чи іншого аргументу, які зроблені на підставі встановлених фактичних обставин конкретної справи і наявних в матеріалах справи доказів, не є свідченням застосування судами попередніх інстанцій у цій справі норм матеріального права без урахування висновків Верховного Суду щодо їх застосування.

З огляду на викладене, заявником належним чином не обґрунтовано посилання на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Верховний Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права.

Таким чином, межі касаційного перегляду судових рішень обмежено підставами, на яких подається касаційна скарга, викладеними скаржником, та зазначеними в ухвалі суду підставами для відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин, касаційна скарга Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" підлягає поверненню як така, що не містить підстав касаційного оскарження рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2022 року та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2023 року у справі №160/20991/21.

Одночасно Суд роз`яснює, що повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо буде усунуто обставини, які зумовили її повернення.

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 328, 330, 332 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2022 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2023 року у справі №160/20991/21 - повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

СуддяЖ.М. Мельник-Томенко