Справа № 826/13101/17
Суддя: Черпіцька Людмила Тимофіївна
Дата ухвалення: 2023-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого-судді: Черпіцької Л.Т., суддів: Грибан І.О., Сорочка Є.О., за участю секретаря: Висоцького А.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міжгалузевого науково-технічного колективного підприємства "Лана" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від "23" червня 2022 р. у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до Міжгалузевого науково-технічного колективного підприємства "Лана" про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України у м. Києві звернулося до суду з позовом до Міжгалузевого науково-технічного колективного підприємства «Лана» про стягнення заборгованості з відшкодування коштів на виплату різниці між сумами пенсій у розмірі 36412,45 грн.

Підставою для звернення до суду послугувала несплата відповідачем різниці фактичних витрат на виплату пенсій в розмірі 36412,45 грн за період з 01.08.2015 по 30.04.2017.

Окружний адміністративний суд міста Києва рішенням від "23" червня 2022 р. позовні вимоги задовольнив.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що оскільки заборгованість з відшкодування коштів на виплату різниці між сумами пенсій на загальну суму 36412,45 грн у встановлені законодавством строки відповідачем не сплачена та наявність такої заборгованості не спростована, то вимога позивача щодо стягнення заборгованості по відшкодуванню коштів на виплату різниці між сумами пенсій за період з 01.08.2015 по 30.04.2017 у розмірі 36412,45 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідач, не погоджуючись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та недотримання норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким закрити провадження у справі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, що суд першої інстанції не врахував те, що аналогічні правовідносини між тими самими сторонами вже були предметом дослідження у справі № 3/359 про стягнення заборгованості 21834,30 грн, у якій закрито провадження.

Також, на переконання скаржника, суд не врахував довідку Управління ПФУ в Печерському районі м. Києва № 18370/02 від 31.10.2013 про відсутність заборгованості по внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Крім того, скаржник вказує, що суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про те, що Міжгалузеве науково-технічне колективне підприємство "Лана" зареєстровано в Управлінні ПФУ в Печерському районі м. Києва, як платник страхових внесків з 14.06.1996, оскільки Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» почав діяти з 01.01.2004, а підприємство тимчасово призупинило господарську діяльність і всі працівники були звільнені 01.01.2004, тому вони не були застрахованими в ПФУ.

З-поміж вказаного, скаржник зазначає, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про відсутність обмеження щодо строку звернення до суду з цим позовом, посилаючись на ухвалу Вищого адміністративного суду України від 09.12.2015 у справі №826/17931/14, адже така ухвала стосується суду касаційної інстанції.

У поданій апеляційній скарзі скаржник також просив здійснювати розгляд справи за участю його представника.

Колегія суддів встановила, що суд першої інстанції розглянув справу за правилами ст. 262 КАС України в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 311 КАС України апеляційні скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, судом апеляційної інстанції можуть бути розглянуті без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами.

З огляду на подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про участь скаржника в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на необґрунтованості доводів скаржника і правильності висновків суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з огляду на таке.

Суд першої інстанції встановив, що Міжгалузеве науково-технічне колективне підприємство «Лана» зареєстровано в Центральному об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві як платник страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

На адресу відповідача Центральним об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві були надіслані повідомлення про суму витрат на виплату пенсій, що становить різницю між сумами пенсій, призначених згідно із Законом України «Про наукову та науково-технічну діяльність» і сумою пенсій, обчислених відповідно до інших законодавчих актів за квітень 2017 року, за березень 2017 року, на 2017 рік (з 01.02.2017 по 31.12.2017), на 2017 рік (з 01.01.2017 по 31.12.2017), на 2016 рік (з 01.12.2016 по 31.12.2016), на 2016 рік (01.11.2016 по 31.12.2016), на 2016 рік (01.10.2016 по 31.12.2016), на 2016 рік (з 01.09.2016 по 31.12.2016), на 2016 рік (01.08.2016 по 31.12.2016), на 2016 рік (з 01.05.2016 по 31.12.2016), на 2015 рік (01.10.2015 по 31.12.2015), на 2015 рік (01.01.2015 по 31.12.2015). Сума відшкодування за період з 01.08.2015 по 30.04.2017 становить 36412,45 грн.

У зв`язку наявністю у віідповідача заборгованості, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам скаржника, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 37 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» від 26.11.2015 №848-VIII (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) пенсії науковим (науково-педагогічним) працівникам призначаються в розмірі 60 відсотків суми заробітної плати наукового (науково-педагогічного) працівника, яка визначається відповідно до статті 35 цього Закону та частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на яку відповідно до законодавства нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування (внески).

Для обчислення пенсії враховується заробітна плата наукового (науково-педагогічного) працівника за весь період страхового стажу на посадах наукового (науково-педагогічного) працівника, починаючи з 1 липня 2000 року.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата для обчислення пенсії, виключається період до 60 календарних місяців підряд, за умови що зазначений період становить не більш як 10 відсотків тривалості наукового стажу.

У будь-якому разі період, за який враховується заробітна плата, з урахуванням виключення, передбаченого цим Законом, не може бути меншим за 60 календарних місяців.

Перелік посад наукових (науково-педагогічних) працівників установ, організацій, підприємств, вищих навчальних закладів, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до цієї статті, затверджується Кабінетом Міністрів України з урахуванням положень статей 31 і 32 цього Закону.

Різниця між сумою пенсії, призначеної відповідно до цього Закону, та сумою пенсії із солідарної системи, обчисленої згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на яку має право науковий працівник, фінансується:

- для наукових (науково-педагогічних) працівників державних, комунальних наукових установ, організацій, підприємств та вищих навчальних закладів, а також інших наукових установ, які згідно із статтею 12 цього Закону включені до Державного реєстру наукових установ, яким надається підтримка держави, - за рахунок коштів державного бюджету з урахуванням надходжень від сплати єдиного внеску у розмірі, встановленому частиною дев`ятою статті 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» для цієї категорії працівників;

- для наукових (науково-педагогічних) працівників інших наукових установ, організацій, підприємств та вищих навчальних закладів - за рахунок коштів цих установ, організацій, підприємств та закладів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.2004 №372 затверджено Порядок фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації, та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи (далі - Порядок), який визначає механізм фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації згідно із Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність», та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи (далі - різниця у розмірі пенсії).

Відповідно до п.2 Порядку, за рахунок коштів державного бюджету фінансується 50 відсотків різниці у розмірі пенсії наукових (науково-педагогічних) працівників державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації у розрахунку на одну особу. Інша частина фінансується за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та закладів.

Згідно з п.3 Порядку фінансування різниці у розмірі пенсії осіб, які мають науковий стаж роботи на кількох підприємствах, в установах, організаціях та вищих навчальних закладах III - IV рівнів акредитації незалежно від форми власності та фінансування, здійснюється пропорційно зарахованому для призначення пенсії науковому стажу роботи за рахунок джерел фінансування, визначених законодавством для відповідних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації.

Пунктом 4 Порядку встановлено, що у разі ліквідації або зміни власника підприємства, установи, організації чи вищого навчального закладу III - IV рівнів акредитації різниця у розмірі пенсії фінансується за рахунок коштів їх правонаступників у порядку, що діяв стосовно цих підприємств, установ, організацій та закладів до моменту ліквідації або зміни власника.

Пунктом 2 статті 13 розділу 15 Перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) (далі -Закон № 1058-ІV) встановлено, що у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» та цього Закону, призначається одна пенсія за її вибором. При цьому різниця між розміром пенсії, на який має право особа відповідно до зазначеного Закону, та розміром пенсії із солідарної системи відповідно до цього Закону фінансується відповідно до умов, передбачених Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність».

Згідно з п.5 Порядку розмір витрат на фінансування різниці у розмірі пенсії за рахунок коштів державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації визначається у розрахунку на рік органами Пенсійного фонду до 20 січня поточного року та протягом 10 днів з дня призначення пенсії відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», про що відповідному підприємству, установі, організації або закладу відразу надсилається повідомлення за зразком, що додається.

Зазначені підприємства, установи, організації та заклади самостійно визначають суму, що підлягає до сплати у розрахунку на місяць, та щомісяця до 25 числа перераховують органу Пенсійного фонду за своїм місцезнаходженням відповідні кошти для фінансування різниці у розмірі пенсії, призначеної у минулому та поточному роках.

Відповідно до п.6 Порядку у разі зміни розміру пенсії або виникнення обставин, які впливають на фінансування різниці у розмірі пенсії (смерть пенсіонера, зміна місця проживання тощо), органи Пенсійного фонду повідомляють про це відповідні підприємства, установи, організації та заклади у місячний строк з дня виникнення таких обставин.

Згідно з п.7 Порядку у разі виявлення факту надміру сплачених сум, які спрямовуються на фінансування різниці у розмірі пенсії, відповідні кошти за бажанням підприємства, установи, організації або закладу повертаються їм у 10-денний строк з дня виявлення переплати або зараховуються в рахунок фінансування різниці у розмірі пенсії у наступних періодах.

Відповідно до п.8 Порядку у разі порушення строку сплати коштів, які спрямовуються на фінансування різниці у розмірі пенсії, органи Пенсійного фонду стягують відповідні суми у порядку, визначеному законодавством.

Суд першої інстанції встановив, що на адресу відповідача Центральним об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві були надіслані повідомлення про суму витрат на виплату пенсій, що становить різницю між сумами пенсій, призначених згідно із Законом України «Про наукову та науково-технічну діяльність» і сумою пенсій, обчислених відповідно до інших законодавчих актів за квітень 2017 року, за березень 2017 року, на 2017 рік (з 01.02.2017 по 31.12.2017), на 2017 рік (з 01.01.2017 по 31.12.2017), на 2016 рік (з 01.12.2016 по 31.12.2016), на 2016 рік (01.11.2016 по 31.12.2016), на 2016 рік (01.10.2016 по 31.12.2016), на 2016 рік (з 01.09.2016 по 31.12.2016), на 2016 рік (01.08.2016 по 31.12.2016), на 2016 рік (з 01.05.2016 по 31.12.2016), на 2015 рік (01.10.2015 по 31.12.2015), на 2015 рік (01.01.2015 по 31.12.2015). Сума відшкодування за період з 01.08.2015 по 30.04.2017 становить 36412,45 грн.

Колегія суддів зазначає, що визначений розмір різниці між сумою пенсії призначеної за Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність» та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник відповідача як державного небюджетного підприємства, підлягає відшкодуванню підприємством.

Згідно з даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, Міжгалузеве науково-технічне колективне підприємство «Лана» зареєстроване як юридична особа 11.04.1988 та на час розгляду цієї адміністративної справи не припинено.

Тож, Міжгалузеве науково-технічне колективне підприємство «Лана» зобов`язане перераховувати органу Пенсійного фонду за своїм місцезнаходженням відповідні кошти для фінансування різниці у розмірі пенсії, призначеної у минулому та поточному роках.

Що стосується доводів скаржника про безпідставні висновки суду першої інстанції щодо реєстрації Міжгалузевого науково-технічного колективного підприємства "Лана" в Управлінні ПФУ в Печерському районі м. Києва, як платника страхових внесків з 14.06.1996, то колегія суддів їх відхиляє, адже постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.06.2014 у справі №826/8098/14, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07.08.2014 та набрала законної сили, встановлено, що відповідач зареєстрований в Управлінні Пенсійного фонду України в Печерському районі м. Києва з 14.06.1996, як платник внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що виконання юридичною особою обов`язку, передбаченого Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність» щодо сплати у встановленому чинним законодавством порядку до органу Пенсійного фонду за своїм місцезнаходженням коштів для фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної згідно із Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність», та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів не залежить від обставин щодо фактичного здійснення чи не здійснення такою юридичною особою господарської діяльності.

Безпідставними також є доводи скаржника про неврахування судом першої інстанції того факту, що за аналогічними правовідносинами між тими самими сторонами вже були розглянута справа № 3/359 у якій закрито провадження, з огляду на таке.

Так, ухвалою Окружного адміністративного суду від 31.03.2008 у справі № 3/359 за позовом Управління Пенсійного фонду України в Печерському районі міста Києва до Міжгалузевого науково-технічного колективного підприємства «Лана» про стягнення суми заборгованості в розмірі 21 834 грн. 30 коп., закрито апеляційне провадження з тих підстав, що Управління Пенсійного фонду України в Печерському районі міста Києва не наділене законом правом звертатись до адміністративного суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості з відшкодування різниці між сумою пенсій, призначених та виплачених громадянам на підставі Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність».

Однак, вказана справа не може свідчить про наявність підстав для закриття провадження у справі, яка розглядається, у зв`язку з тим, що вже є така, що набрала законної сили ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, адже у справі № 3/359 та у справі № 826/13101/17 відмінна сума стягнення заборгованості, тобто предмет спору, а також інша підстава позову у цих справах, оскільки за обставинами справи № 3/359 заборгованість утворилась до 2008 року, а за обставинами справи, яка розглядається, заборгованість виникла у період 2015-2017 років.

Водночас, станом на час виникнення спірних правовідносин Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві наділене правом звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості відповідно до Указу Президента України від 06.04.2011 №384/2011 «Про Положення про Пенсійний фонд України» основним завданням Пенсійного фонду України, зокрема, стягнення у передбаченому законодавством порядку своєчасно не нарахованих та/або не сплачених сум єдиного внеску, страхових внесків та інших платежів.

Аргумент скаржника про неврахування судом першої інстанції довідки Управління ПФУ в Печерському районі м. Києва № 18370/02 від 31.10.2013 про відсутність заборгованості за внесками на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, колегія суддів відхиляє, адже предметом спору в цій справі є стягнення заборгованості саме з відшкодування коштів на виплату різниці між сумами пенсій. Крім того, як зазначалось, вказана заборгованість виникла за період 2015-2017 роки, а довідка видана станом на 31.10.2013.

Щодо питання дотримання позивачем строку звернення до суду, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч.1 ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановлено цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ст.24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» від 13.12.1991 №1977-XII, різниця між сумою призначеної пенсії за цим Законом та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник, фінансується: для наукових (науково-педагогічних) працівників державних бюджетних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації - за рахунок коштів державного бюджету; для наукових (науково-педагогічних) працівників інших державних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації - за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та закладів, а також коштів державного бюджету у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому за рахунок коштів державного бюджету науковим (науково-педагогічним) працівникам оплачується з розрахунку на одну особу 50 відсотків різниці пенсії, призначеної за цим Законом.

Постановою Кабінету Міністрів України №372 від 24.03.2004 затверджений Порядок фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних не бюджетних підприємств, установ і організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації згідно із Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність», та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи.

Відповідно до ч.5 Порядку розмір витрат на фінансування різниці у розмірі пенсії за рахунок коштів державних не бюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації визначається у розрахунку на рік органами Пенсійного фонду до 20 січня поточного року та протягом 10 днів з дня призначення пенси відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», про що відповідному підприємству, установі, організації або закладу відразу надсилається повідомлення за зразком, що додасться до Порядку.

Зазначені підприємства, установи, організації та заклади самостійно визначають суму, що підлягає до сплати у розрахунку на місяць, та щомісяця до 25 числа перераховують органу Пенсійного фонду за своїм місцезнаходженням відповідні кошти для фінансування різниці у розмірі пенсії, призначеної у минулому та поточному роках.

Згідно з ч.9 Порядку різниця у розмірі пенсій наукових (науково-педагогічних) працівників недержавних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації фінансується за рахунок коштів цих установ, організацій та закладів згідно з пунктами 3-8 цього Порядку.

Відповідно ч.8 Порядку, у разі порушення строку сплати коштів, які спрямовуються на фінансування різниці у розмірі пенсії, органи Пенсійного фонду стягують відповідні суми у порядку, визначеному законодавством.

Пунктом 6 ч.1 ст.1 Закону України від 08.07.2010 №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що недоїмка - це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з ч.15 ст.106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV, строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується.

Отже, у разі звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості (недоїмки) яка виникла через несвоєчасне нарахування та/або сплату різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних небюджетних підприємств за Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність», та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник, строки звернення до суду із позовом про стягнення цієї заборгованості (недоїмки), передбачені ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), не застосовуються.

Враховуючи те, що Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначає принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсії, обов`язок по відшкодуванню різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» і сумою пенсії обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, покладено на відповідача, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відсутні обмеження щодо строку звернення до суду.

Також колегія суддів звертає увагу на правовий висновок щодо застосування даної норми права у подібних правовідносинах, викладений у постановах Верховного Суду від 20 березня 2018 року у справі № 804/18891/14 та від 26 червня 2018 року у справі № 804/8277/14, відповідно до якого у разі звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості (недоїмки), яка виникла через несвоєчасне нарахування та/або сплату суми фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, до відносин щодо стягнення такої заборгованості (недоїмки) застосовуються положення ч.15 статті 106 Закону № 1058-IV.

Водночас строки звернення до суду із позовом про стягнення цієї заборгованості (недоїмки), передбачені статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства, не застосовуються.

Крім того, колегія суддів Верховного Суду у постанові від 01 грудня 2021 року у справі № 140/1205/19 не знайшла необхідності відступати від вказаного висновку, оскільки в даному випадку термін «недоїмка» вжито в широкому розумінні заборгованості. Тобто, в розумінні суми фінансових зобов`язань (грошових боргів), що підлягає погашенню, поверненню в певний термін.

Тож, у разі звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості (недоїмки), яка виникла через несвоєчасне відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, строки звернення до суду, визначені положеннями КАС України - не застосовуються.

З огляду на встановлені у цій справі обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості по виплаті різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів за період з 01.08.2015 по 30.04.2017 у розмірі 36412,45 грн.

Інші доводи апеляційної скарги колегія суддів не приймає, оскільки вони не спростовують правильність висновків суду першої інстанції щодо застосування норм матеріального та процесуального права.

Крім того, аналізуючи всі доводи учасників справи, апеляційний суд враховує висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні від 21.01.1999 р. по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Згідно з ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 250, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Міжгалузевого науково-технічного колективного підприємства "Лана" залишити без задоволення, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від "23" червня 2022 р. - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 20 червня 2023 року.

Головуючий суддя Судді:Л.Т. Черпіцька І.О. Грибан Є.О. Сорочко