Справа № 240/31256/22
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2023-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/31256/22

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Панкеєва Вікторія Анатоліївна

Суддя-доповідач - Залімський І. Г.

19 червня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Сушка О.О. Мацького Є.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2023 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС в Житомирській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкової заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Головне управління ДПС в Житомирській області звернулось до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкової заборгованості в сумі 23700,92 грн.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 07.02.2023 позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 07.02.2023 скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відповідач проживає за адресою АДРЕСА_1 , про що належним чином повідомлено позивача. Однак, податкову вимогу від 18.01.2022 №0-0650 позивачем надіслано на адресу АДРЕСА_2 , у зв`язку із чим відповідач не отримала вказану вимогу. Також за адресою АДРЕСА_2 відповідачу надіслано матеріали позивної заяви судом першої інстанції, у зв`язку із чим відповідач не змогла подати відзив на позовну заяву. Крім того, податкова вимога від 18.01.2022 №0-0650 сформована про погашення заборгованості, стягнення якої вже здійснюється у виконавчому провадженні НОМЕР_1 за податковою вимогою від 02.08.2018 №Ф-323-17 та у виконавчому провадженні НОМЕР_2 за податковою вимогою від 10.06.2021 №Ф-323-17У.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги. Зауважив, що податковою адресою відповідача є АДРЕСА_2 , така адреса самостійно зазначалась позивачем у відповідних деклараціях про майновий стан та доходи.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18.04.2023, з урахуванням п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 перебуває на податковому обліку в Малинській ДПІ ГУ ДПС у Житомирській області. Податкова адреса м. Малин, вул. Кримського, 102-А.

ФОП ОСОБА_1 подано податкові декларації про майновий стан і доходи від 25.04.2019 №4163, від 29.04.2019 №3696, від 28.04.2020 №3509, у яких самостійно визначені податкові зобов`язання у загальному розмірі 23700,92 грн, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 21859 грн та військового збору у сумі 1841,92 грн.

Станом на 17.01.2022 вказані податкові зобов`язання відповідачем не сплачені, у зв`язку із чим позивачем сформовано та направлено на податкову адресу відповідача податкову вимогу від 18.01.2022 №0-0650 про сплату податкового боргу у сумі 23700,92 грн. Поштове відправлення із вказаною податковою вимогою повернулось не врученим до контролюючого органу.

Враховуючи наявність у відповідача вказаного податкового боргу, який відповідач добровільно не погашає, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення податкового боргу.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач самостійно не сплачує наявний податковий боргу у сумі 23700,92 грн, у зв`язку із чим наявні підстави для стягнення такого боргу.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

Відповідно до статті 67 Конституції України, прийнятій на п`ятій сесії Верховної Ради України 28.06.1996, кожен зобов`язаний сплачувати податки збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (ПК України), контролюючий орган має право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий борг - сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

У пункті 54.1 статті 54 ПК України зафіксовано, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.

Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 ПК України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до пункту 59.1 статті 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з пунктом 59.5 статті 59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

З метою погашення податкового боргу, відповідно до статті 59 ПК України, позивачем сформовано та направлено на податкову адресу відповідача податкову вимогу від 18.01.2022 №0-0650 про сплату податкового боргу у сумі 23700,92 грн.

Відповідно до пункту 58.3 статті 58 ПК України у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення- рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Поштове відправлення із вказаною податковою вимогою направлено відповідачу за податковою адресою АДРЕСА_2 , однак повернулось не врученим до контролюючого органу.

Абзацами першим-третім пункту 45.1 статті 45 ПК України встановлено, що платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.

Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.

Відповідно до пункту 70.7 статті 70 ПК України фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно підпункту 70.2.4 пункту 70.4 статті 70 ПК України до облікової картки фізичної особи - платника податків та повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) вноситься, зокрема інформація про місце проживання.

Верховний Суд у постанові від 04.06.2020 у справі №826/11455/15 зазначив, що не виконання платником податків обов`язку щодо повідомлення контролюючого органу про зміну податкової адреси позбавляє його можливості посилатися у спорі з контролюючим органом, що документи, правомірності яких стосується спір, не були йому вручені, якщо буде встановлено, що документи були направлені в установленому законом порядку на його податкову адресу, навіть у випадку повернення цих документів підприємством поштового зв`язку через неможливість їх вручення. Такий правовий наслідок висновується з норми пункту 42.2 статті 42 ПК України. Однак, цей наслідок не може бути поширений на випадок, коли контролюючий орган володіє достовірною інформацією про зміну платником місця проживання.

Суд враховує вказаний висновок Верховного Суду, а також зазначає, що законодавством визначено виключно обов`язок платника податків повідомляти контролюючий орган про зміну податкової адреси, водночас, законодавством не передбачено повноважень контролюючого органу збирати інформацію про дійсну адресу реєстрації фізичних осіб.

Матеріали справи не містять доказів повідомлення відповідачем контролюючий орган про зміну податкової адреси на АДРЕСА_1 .

Таким чином, суд вважає, що контролюючий орган належним чином надіслав відповідачу вказану податкову вимогу, а тому вона вважається належним чином врученою відповідачу.

Матеріали справи не містять доказів вжиття відповідачем заходів щодо погашення вказаного податкового боргу в добровільному порядку.

Доводи апеляційної скарги про те, що податкову вимогу від 18.01.2022 №0-0650 сформовано про погашення заборгованості, стягнення якої вже здійснюється у виконавчому провадженні НОМЕР_1 за податковою вимогою від 02.08.2018 №Ф-323-17 та у виконавчому провадженні НОМЕР_2 за податковою вимогою від 10.06.2021 №Ф-323-17У, апеляційний суд розцінює критично, адже вказані податкові вимоги сформовані щодо різної заборгованості.

Так, податкову вимогу від 18.01.2022 №0-0650 сформовано про погашення заборгованості з податку на доходи фізичних осіб та військового збору, а податкові вимоги від 02.08.2018 №Ф-323-17 та від 10.06.2021 №Ф-323-17У про сплату заборгованості з єдиного внеску.

Як визначено пунктом 95.1 статті 95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно пункту 95.2 статті 95 ПК України, стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

Пунктом 95.3 статті 95 ПК України обумовлено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Враховуючи, що відповідач має податковий борг, який самостійно не сплачує, наявні підстави для задоволення позову та стягнення даного боргу з відповідача.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Сушко О.О. Мацький Є.М.