Справа № 200/12559/21
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2023-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2023 року Справа№200/12559/21

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Дмитрієва В.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради про зобов`язання нарахувати та виплатити недоплачену грошову допомогу до 5 травня,

ВСТАНОВИВ:

до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради, в якому позивач просив:

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком з урахуванням попередньо виплаченої суми такої допомоги.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що відповідач не погоджується донараховувати та виплачувати їй як особі з інвалідністю ІІ групи разову грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком з урахуванням вже виплаченої суми допомоги.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є особою з інвалідністю ІІ групи та має право на пільги, встановлені Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, проте відповідач не погоджується донараховувати та виплачувати їй разову грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком з урахуванням вже виплаченої суми допомоги.

Відповідач відзиву на адміністративний позов не подав.

Положеннями частини четвертої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Таким чином, суд розцінює неподання відповідачем - суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин як визнання даного позову.

Ухвалою судді Донецького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі, призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2021 року вирішено закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради про зобов`язання нарахувати та виплатити недоплачену грошову допомогу до 5 травня.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2022 року скасовано ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2021 року у справі № 200/12559/21 та вирішено направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до повторного автоматичного розподілу справ, вказану адміністративну справу передано на розгляд головуючому судді Дмитрієву В.С.

Ухвалою судді від 16 лютого 2022 року прийнято до провадження адміністративну справу, вирішено розгляд справи провести суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 21 квітня 2023 року витребувано докази у Міністерства соціальної політики України.

Ухвалою суду від 31 травня 2023 року повторно витребувано докази у справі.

Стосовно строку звернення до суду.

Так, позивач вказав, що тільки наприкінці квітня 2021 року відповідач здійснив виплату одноразової грошової допомоги за 2020 рік у меншому розмірі, що і стало підставою звернення до суду.

Розглянувши зазначене клопотання слід зазначити, що частина 1 статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

За змістом цієї норми процесуальним строком є також строк звернення до суду, який відповідно до частини 2 статті 122 КАС України становить шість місяців, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк (частини 1, 4 статті 122 КАС України).

Отже, на підставі викладеного, вважаю за необхідне визнати поважними причини пропуску строку та поновити позивачеві строк звернення до адміністративного суду.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на нього, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що встановлено на підставі копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 як особа з інвалідністю ІІ групи мала право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни, що підтверджено посвідченням серії НОМЕР_2 , виданим Жовтневим управлінням праці та соціального захисту населення м. Маріуполя Донецької області 28 вересня 2004 року.

При цьому, відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 073765, за наслідками повторного огляду, який відбувся 11 липня 2019 року, ОСОБА_1 встановлена інвалідність І групи довічно.

21 січня 2021 року позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату допомоги до 5 травня 2020 року.

З листа Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради від 27 січня 2021 року №56.8-4620/ККЦ вбачається, що з 1 лютого 2020 року позивач був позбавлений статусу особа з інвалідністю 2 групи внаслідок війни. Позивача виключено зі списків отримувачів грошової допомоги до 5 травня 2020 року наданих Пенсійним фондом. На виконання рішення Першого апеляційного адміністративного суду від 01 вересня 2020 року по справі №200/3210/20-а пільги на житлово-комунальні послуги позивачу, як особі з інвалідністю внаслідок війни 2 групи у жовтні 2020 року поновлено право на статус, але до департаменту із особистою заявою до 30 вересня 2020 року позивач не звертався, тому департамент не мав підстав для виплати грошової допомоги до 5 травня 2020 року.

Вказані обставини встановлені рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2021 року у справі 200/1765/21-а.

Так, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2021 року у справі 200/1765/21-а вирішено визнати протиправними дії Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради щодо відмови в нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня 2020, передбаченої частиною 5 статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Зобов`язати Департамент соціального захисту населення Маріупольської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу до 5 травня 2020, передбачену частиною 5 статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

На виконання вказаного вище судового рішення відповідачем прийнято рішення №02.318-1791 від 24 травня 2021 року про виплату грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, відповідно до якого сума недоотриманої грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік складає 13104 грн., що встановлено рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 2 вересня 2021 року у справі 200/5684/21.

15 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про донарахування та виплату допомоги до 5 травня у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком як інваліду 2 групи за 2020 рік.

Листом від 21 вересня 2021 року №Д-8310-11-1.1.2 Департамент соціального захисту населення Маріупольської міської ради повідомив, що з метою добровільного виконання рішення суду департаментом здійснено нарахування щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та направлено на адресу департаменту соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації заявку на здійснення фінансування за програмою КПКВК 2501150 Щорічна разова грошова допомога ветеранам війни і жертв нацистських переслідувань та соціальна допомога особам, які мають особливі трудові заслуги перед Батьківщиною. Рішенням №02.3.18-1791 від 24 травня 2021 року Департаментом соціального захисту населення Маріупольської міської ради ОСОБА_1 нараховано суму недоотриманої грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік в розмірі 13104 грн. Також вказано, що виплата буде здійснена після надходження бюджетних асигнувань на рахунок департаменту.

Докази виплати ОСОБА_1 вказаної вище суми в матеріалах справи відсутні.

Також в матеріалах справи відсутні докази виплати позивачеві грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік в розмірі 4000 грн., як зазначено у адміністративному позові.

Так, на виконання вимог ухвали суду, Міністерство соціальної політики України листом від 14 червня 2023 року повідомило, що відповідно до інформації наданої державним підприємством „Інформаційно-обчислюваний центр Міністерства соціальної політики України?, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) перебувала на обліку в Управлінні соціального захисту населення Центрального району м. Маріуполь Донецької області. УСЗН м. Маріуполь була призначена одноразова допомога ветеранам війни до 5 травня за 2020 рік в розмірі 13 104 грн., допомога за 2021 рік призначена в розмірі 13 269 грн. Протягом 2021 року Мінсоцполітики спрямувало кошти Департаменту в сумі 4 667,1 тис. грн. для виплати за рішеннями суду щорічної разової грошової допомоги до 5 травня.

При цьому зазначено, що за інформацією Департаменту з початку повномасштабного вторгнення російської федерації і до сьогоднішнього дня Маріупольською районною та міською державними адміністраціями не надавалася інформація про потребу в бюджетних коштах для забезпечення виконання судових рішень, оскільки внаслідок проведення активних бойових дій на території Донецької області зазначені органи соціального захисту населення не можуть здійснювати свої повноваження в повному обсязі.

Тобто матеріали справи не містять доказів виплати ОСОБА_1 нарахованої суми недоотриманої грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік в розмірі 13104 грн.

При цьому, суд звертає увагу, що ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2021 року вирішено закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради про зобов`язання нарахувати та виплатити недоплачену грошову допомогу до 5 травня, оскільки суд вважав, що заявлені позовні вимоги стосуються саме порядку виконання судового рішення у справі № 200/1765/21, а тому позивач, у випадку незгоди з рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача, має встановлене законом право в порядку ст. 383 КАС подати до суду заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або про порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Проте, постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2022 року скасовано ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2021 року у справі № 200/12559/21 та вирішено направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що оскільки вищезазначені вимоги позивача, щодо яких приймались рішення про закриття провадження не є ідентичними вимогам, заявленим у цій справі та справі № 200/1765/21-а, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про закриття провадження у справі в цій частині.

Таким чином, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Правовий статус ветеранів війни визначає Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" № 3551-XII від 22 жовтня 1993 року (далі - Закон України № 3551-XII).

Пільги особам з інвалідністю внаслідок війни встановлені статтею 13 вказаного Закону.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25 грудня 1998 року статтю 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» було доповнено частиною четвертою такого змісту: "Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком".

Підпунктом "б" підпункту 1 пункту 20 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 107-VI від 28 грудня 2007 року (набрав чинності 01 січня 2008 року) статтю 13 частину 5 Закону України № 3551-XII викладено у такій редакції: " Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України".

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10рп/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, положення підпункту "б" підпункту 1 пункту 20 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 107-VI від 28 грудня 2007 року.

У подальшому Законом України від 28 грудня 2014 року № 79-VІІІ "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" (набрав чинності 01 січня 2015 року) розділ VІ "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення, зокрема статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

На виконання зазначених приписів Бюджетного кодексу України з метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань", Кабінетом Міністрів України щороку приймалися відповідні щодо окремого бюджетного року постанови, а саме: № 147 від 31 березня 2015 року, № 141 від 02 березня 2016 року, № 233 від 05 квітня 2017 року, № 170 від 14 березня 2018 року, № 237 від 20 березня 2019 року та № 112 від 19 лютого 2020 року, якими визначався, зокрема, розмір та порядок виплати разової грошової допомоги особам з інвалідністю внаслідок війни.

Зокрема, у постанові Кабінету Міністрів України "Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" №112 від 19 лютого 2020 року (набрала чинності 25 лютого 2020 року) визначено розмір виплати разової грошової допомоги особам з інвалідністю ІІ групи внаслідок війни - 3640 гривень.

Водночас рішенням Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020 у справі № 1-247/2018(3393/18) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 45, ст. 425) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У цьому ж рішенні зазначено, що окреме положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 45, ст. 425) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Тобто, з 27 лютого 2020 року норми і положення, зокрема статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", не застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Таким чином, з 27 лютого 2020 року застосовуються положення статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" в редакції Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 25 грудня 1998 року № 367-XIV (з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10рп/2008), а саме: щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: особам з інвалідністю II групи - вісім мінімальних пенсій за віком.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09 липня 2003 року, мінімальна пенсія - державна соціальна гарантія, розмір якої визначається цим Законом.

Відповідно до статті 28 частини 1 вказаного Закону мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" № 294-IX від 14 листопада 2019 року встановлено у 2020 році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2020 року - 1638 гривень.

Таким чином, розмір щорічної разової грошової допомоги особам з інвалідністю ІІ групи внаслідок війни, у 2020 році становить 13104 грн. (1638 грн. х 8).

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в рішенні від 29 вересня 2020 року по справі №440/2722/20, висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 5 статті 242 КАС України).

При цьому, це рішення суду є зразковим для справ, у яких предметом спору є оскарження дій (бездіяльності) органу, уповноваженого здійснювати виплату разової щорічної грошової допомоги до 5 травня (Управління соціального захисту населення за місцем проживання особи та/або Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат) щодо нарахування і виплати разової грошової допомоги до 5 травня у 2020 році у розмірі, передбаченому статтею 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Оскільки разову грошову допомогу, що передбачена статтею 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" позивачу не виплачено, суд дійшов висновку про порушення прав позивача на отримання такої допомоги у належному розмірі.

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не здійснено виплату щорічної разової грошової допомоги у 2020 році в розмірі, передбаченому статтею 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

При цьому, оскільки судом встановлено, що відповідачем здійснено нарахування позивачеві разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі 13104 грн., позовні вимоги в частині зобов`язати нарахувати допомогу у зазначеному розмірі, задоволенню не підлягають.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02).

Таким чином ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Зазначена правова позиція узгоджується із позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові у справі № 21-1465а15 від 16 вересня 2015 року.

У вказаному рішенні Верховний Суд України наголосив, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії та бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалось примусове виконання рішення.

Таким чином суд вважає, що ефективним способом захисту прав позивача буде саме стягнення з відповідача разової грошової допомоги до 5 травня як особа з інвалідністю 2 групи внаслідок війни відповідно до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, враховуючи висновки, викладені в рішенні Конституційного Суду України № 3-р/2020 від 27 лютого 2021 року, в розмірі 13104 грн.

Таким чином, зважаючи на встановлені у справі фактичні обставини, наведені норми чинного законодавства України, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, підстави для розподілу судових витрат у відповідності до вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради щодо невиплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком.

Стягнути з Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради (місцезнаходження: Донецька область, м. Маріуполь, пр. Миру, б. 70; ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) недоотриману разову грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі 13104 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя В.С. Дмитрієв