Справа № 140/5384/23
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2023-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2023 року ЛуцькСправа № 140/5384/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Валюха В.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі ГУ ПФУ в Сумській області) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою, яка постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (3 категорія) та постійно проживає на території Камінь-Каширського району Волинської області, який відповідно до постанови Кабінету Міністрів УРСР «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи» від 23.07.1991 № 106 (далі Постанова № 106) входить до переліку населених пунктів, віднесених до зони гарантованого добровільного відселення внаслідок радіоактивного забруднення, тому має право на пенсійне забезпечення відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-ХІІ (далі Закон № 796-ХІІ).

17.02.2023 позивач звернулася до відділу обслуговування громадян № 4 ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ.

Проте, ГУ ПФУ у Сумській області відмовлено у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку, мотивуючи тим, що позивач навчалась, зокрема, у Луцькому державному педагогічному інституті імені Лесі Українки у період з 01.09.1986 по 14.06.1989 та у Ровенському державному педагогічному інституті ім. Д.З. Мануїльського в період з 01.09.1989 по 02.07.1991, тому період проживання на території, яка відноситься до зони гарантованого добровільного відселення станом 01.01.1993 становить 01 рік 09 місяців 27 днів.

Позивач не погоджується з відмовою у призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку з підстави не підтвердження постійного проживання або роботи у зоні гарантованого добровільного відселення упродовж 3 років станом на 01.01.1993, оскільки має статус особи, потерпілої від аварії на ЧАЕС 3-ї категорії, що підтверджується відповідним посвідченням, а також зазначає, що в канікулярний період, який становить більше п`яти місяців та період, який не зайнятий навчанням, проводила у с. Підцир`я Камінь-Каширського району у батьків, а в період з 01.06.1989 по 14.06.1989 проходила піонерську практику в піонерському таборі «Орлятко», що також знаходиться на території, яка відноситься до зони радіоактивного забруднення.

Позивач просить визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Сумській області щодо відмови у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ та зобов`язати ГУ ПФУ у Волинській області зарахувати період проживання 3 роки станом на 01.01.1993 в зоні гарантованого добровільного відселення, призначити і виплачувати пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ з часу звернення до органу Пенсійного фонду.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 05.04.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а. с. 31).

В поданому до суду відзиві на позовну заяву від 25.04.2023 № 0300-0902-7/20196 (а. с. 34-36) представник відповідача ГУ ПФУ у Волинській області Оласюк Т.С. позов не визнала та просить відмовити у його задоволенні з тих підстав, що станом на 01.01.1993 період проживання позивача у зоні гарантованого добровільного відселення менше трьох років, що є недостатнім для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку.

Копію ухвали про відкриття провадження в адміністративній справі від 05.04.2023 разом з позовною заявою та доданими до неї документами відповідач ГУ ПФУ в Сумській області отримав 18.04.2023, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 33а), проте відзиву на позовну заяву до суду не подав.

Інших заяв по суті справи чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні на адресу суду від учасників справи не надходило.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає до задоволення частково з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має статус особи, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 (а. с. 14).

17.02.2023 позивач звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком із зниження пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ, додавши до заяви перелік документів згідно із розпискою-повідомленням (а. с. 37-40).

Рішенням ГУ ПФУ в Сумській області від 24.02.2023 № 28 позивачу відмовлено у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку. Рішення мотивоване тим, що за наданими документами встановлено, що заявник проживала в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 01 рік 09 місяців 27 днів, право на призначення пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону № 796-ХІІ відсутнє (а. с. 27).

При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 11 Закону № 796-ХІІ до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать: особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.

Згідно із абзацом восьмим пункту 3 частини першої статті 14 Закону № 796-ХІІ для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: потерпілі від Чорнобильської катастрофи (не віднесені до категорії 2), які: постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, - категорія 3.

За приписами частини третьої статті 65 Закону № 796-ХІІ посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Частинами першою, другою статті 55 Закону № 796-ХІІ передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу. Потерпілі від Чорнобильської катастрофи: особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років - 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років; початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі Закон № 1058-ІV) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

З оскаржуваного рішення ГУ ПФУ в Сумській області від 24.02.2022 № 28 вбачається, що позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ у зв`язку із відсутністю підтвердження факту проживання у зоні гарантованого добровільного відселення не менше 3 років станом на 01.01.1993, при цьому, пенсійний орган виходив з того, що період проживання заявника в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 становить 01 рік 09 місяців 27 днів, тобто не дотримані вимоги статті 55 Закону № 796-ХІІ (а. с. 27).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що до таких висновків орган Пенсійного фонду дійшов враховуючи те, що у періоди з 01.09.1986 по 14.06.1989 позивач навчалася у Луцькому державному педагогічному інституті імені Лесі Українки, що підтверджується архівною довідкою від 16.12.2022 №03-25/01/3223 (а. с. 22), а в період з 01.09.1989 по 02.07.1991 - у Ровенському державному педагогічному інституті ім. Д.З. Мануїльського, що підтверджується архівними довідками від 06.03.2023 №44-01/1-17 та від 03.02.2023 №21-01/1-17 (а. с. 24, 26), тобто за межами зони, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

При вирішенні спору суд враховує, що обов`язковою умовою наявності у особи права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі статті 55 Закону № 796-ХІІ є факт проживання та (або) праця такої особи у зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років до 01.01.1993, при цьому, особам, які додатково до вказаних вище умов, з моменту аварії по 31.07.1986 проживали у зоні гарантованого добровільного відселення встановлюється початкова величина зниження пенсійного віку 3 роки.

З матеріалів справи вбачається, що у період з 26.04.1986 по 31.07.1986 позивач була зареєстрована та проживала в с. Підцир`я Камінь-Каширського району Волинської області, яке відповідно до Постанови № 106 віднесено до зони гарантованого добровільного відселення, що підтверджується довідкою № 4906 від 23.12.2022, яка видана Камінь-Каширською міською радою (а. с. 19). Відтак, позивач має право на встановлення початкової величини зниження пенсійного віку у 3 роки, за умови, що позивач станом на 01.01.1993 прожила або відпрацювала у вказаній зоні не менше 3 років.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що період роботи (проживання) позивача в зоні гарантованого добровільного відселення становить 01 рік 09 місяців 27 днів, оскільки ГУ ПФУ в Сумській області не зараховано періоди навчання у Луцькому державному педагогічному інституті імені Лесі Українки з 01.09.1986 по 14.09.1989, а також навчання у Ровенському державному педагогічному інституті ім. Д.З. Мануїльського з 01.09.1989 по 02.07.1991.

Суд не погоджується із позицією відповідачів щодо обрахунку періоду проживання (роботи) позивача в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993, з огляду на таке.

Згідно з довідкою від 23.12.2022 № 4906, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживала і була зареєстрована, зокрема, з 25.12.1969 по 26.08.1986 по АДРЕСА_1 ; з 05.07.1991 по даний час по АДРЕСА_2 , яке віднесено до зони гарантованого добровільного відселення третьої категорії; вказана довідка видана на підставі будинкових книг по АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2 (а. с. 19).

Так, дійсно у період з 01.09.1986 по 14.06.1989 позивач навчалася у Луцькому державному педагогічному інституті імені Лесі Українки, а у зв`язку з сімейними обставинами наказом ректора від 14.06.1989 №32-С переведена до Рівненського державного педагогічного інституту ім. Д.З. Мануїльського (а. с. 24), де навчалась в період з 01.09.1989 по 02.07.1991, що підтверджується дипломом серії НОМЕР_2 (а. с. 20), та вказані навчальні заклади розташовані у м. Луцьку та у м. Рівному, тобто у населених пунктах, які відповідно до Постанови № 106 не віднесені до зони гарантованого добровільного відселення.

Проте, суд звертає увагу, що відповідно до відомостей архівної довідки Волинського національного університету імені Лесі Українки (правонаступника Луцького державного педагогічного інституту імені Лесі Українки) від 16.12.2022 № 03-25/01/3223 канікули ОСОБА_1 під час навчання тривали: протягом двох тижнів 1987 року у першому семестрі, протягом двох тижнів (липня) та один місяць (серпень) 1987 року у другому семестрі, протягом двох тижнів 1988 року у третьому семестрі, протягом двох тижнів (липня) та один місяць (серпень) 1988 року у четвертому семестрі, протягом двох тижнів 1989 року у п`ятому семестрі, з 14.06.1989 відрахована; позивач проходила практику: фольклорну - з 03.07.1987 по 15.07.1989, соціолінгвістичну - з 06.07.1988 по 17.07.1988, літню піонерську - з 01.06.1989 по 14.06.1989 (а. с. 22).

Крім того, згідно з архівною довідкою Рівненського державного гуманітарного університету (правонаступника Рівненського державного педагогічного інституту ім. Д.З. Мануїльського) від 06.03.2023 № 44-01/1-17 зимові канікули в період 1989-1991 н.р. були з 26 січня по 8 лютого, літні канікули в період 1989-1990 н.р. з 06 липня по 31 серпня; позивач проходила практику: піонерську - в період з 02.06.1989 по 10.08.1989, педагогічну - в період з 02.02.1990 по 19.03.1990 та з 17.09.1990 по 03.11.1990 (а. с. 24)

Отже, відповідачем ГУ ПФУ в Сумській області не враховано, що навчання у Луцькому державному педагогічному інституті імені Лесі Українки та Рівненському державному педагогічному інституті ім. Д.З. Мануїльського переривалося на період канікул та практики, а навчальні заклади знаходилися на території Волинської та Рівненської областей, що давало можливість за наявності прямого транспортного сполучення добиратися рейсовим пасажирським транспортом з місця проживання та реєстрації позивача до місця навчання.

Крім того, суд звертає увагу, що позивач має статус особи, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 (а. с. 14), тоді як згідно із абзацом восьмим пункту 3 частини першої статті 14 Закону №796-ХІІ посвідчення «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» (категорія 3) видається особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про те, що рішенням ГУ ПФУ в Сумській області від 24.02.2023 № 28 позивачу протиправно відмовлено у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ з тих мотивів, що період проживання (роботи) позивача на території, яка відноситься до зони гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993, становить менше трьох років.

Як вбачається із позовної заяви, позивач просить визнати протиправними дії ГУ ПФУ у Сумській області щодо відмови в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ . Водночас, суд зазначає, що відмова органу Пенсійного фонду в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ була оформлена рішенням ГУ ПФУ в Сумській області від 24.02.2023 № 28, якому суд надав правову оцінку. У цьому випадку, саме це є рішенням (тобто, є актом індивідуальної дії у розумінні пункту 19 частини першої статті 4 КАС України) про відмову в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ, у зв`язку із чим позовні вимоги про визнання протиправними дій необхідно задовольнити у спосіб прийняття судом рішення про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Сумській області від 24.02.2023 № 28.

Разом з тим, при вирішенні позовних вимог зобов`язального характеру суд враховує, що відповідач ГУ ПФУ в Сумській області при розгляді заяви позивача від 17.02.2023 про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ обмежився лише дослідженням періоду проживання (роботи) позивача в зоні гарантованого добровільного відселення до 01.01.1993, та констатувавши, що період проживання (роботи) позивача на території, яка відноситься до зони гарантованого добровільного відселення, станом на 01.01.1993 становить менше трьох років, з цих підстав відмовив у призначенні пенсії згідно із оскаржуваним рішенням.

Крім того, враховуючи, що позивачу виповнилося 54 роки, тому для реалізації права на пенсійне забезпечення відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ пенсійний вік позивача підлягає зменшенню на 6 років.

З урахуванням наведеного, за відсутності правової оцінки, наданої територіальним органом Пенсійного фонду України щодо наявності усіх умов для надання позивачу пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ (у цьому випадку щодо наявності правових та фактичних підстав для зменшення позивачу пенсійного віку на 6 років), суд позбавлений у межах цієї справи можливості дійти категоричного висновку про наявність/відсутність у позивача права на призначення вказаної пенсії. Саме до повноважень органів ПФУ віднесено зарахування певних періодів проживання та трудової діяльності до страхового стажу для призначення пенсій, тоді як суд такі повноваження не може перебирати та здійснює лише функцію судового контролю за правомірністю рішень про призначення/відмову у призначенні пенсій.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (зі змінами; далі Порядок № 22-1), після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.10 Порядку № 22-1 передбачено, що після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

На думку суду, оскільки за приписами Порядку № 22-1 електронна пенсійна справа знаходиться в пенсійному органі за місцем фактичного проживання особи, та такий орган здійснює нарахування та виплату пенсії, тому належним відповідачем за позовними вимогами зобов`язального характеру є ГУ ПФУ у Волинській області.

Відтак, позовні вимоги про зобов`язання вчинити дії належить задовольнити частково у спосіб прийняття судом рішення про зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області повторно розглянути заяву позивача від 17.02.2023 про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ , з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, та про відмову у задоволенні решти позовних вимог зобов`язального характеру.

Згідно із частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Отже, оскільки права позивача були порушені саме рішенням ГУ ПФУ в Сумській області від 24.02.2023 № 28, а позовні вимоги задоволені частково, тому на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань вказаного відповідача судовий збір в сумі 536,80 грн, сплачений в розмірі 1073,60 грн квитанцією від 17.03.2023 (а. с. 7, 30).

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про відмову у призначенні пенсії від 24 лютого 2023 року № 28.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, м. Луцьк, вул. Кравчука, 22-В, ідентифікаційний код 13358826) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , паспорт серії НОМЕР_3 ) від 17 лютого 2023 року про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40030, м. Суми, вул. Пушкіна, 1, ідентифікаційний код 21108013) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , паспорт серії НОМЕР_3 ) судовий збір в розмірі 536 гривень 80 копійок (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок).

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку у спосіб подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.М. Валюх