Справа № 240/19304/22
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2023-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/19304/22

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Горовенко А.В.

Суддя-доповідач - Курко О. П.

21 червня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Шидловського В.Б. Боровицького О. А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Житомирської митниці на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2023 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТБР Імпорт" до Житомирської митниці про визнання протиправними дій, скасування картки відмови та рішення,

В С Т А Н О В И В :

в вересні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ТБР Імпорт" звернулось до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Житомирської митниці про визнання протиправними дій, скасування картки відмови та рішення.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2023 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано рішення Житомирської митниці Державної митної служби України №UA101000/2022/000116/1 від 26.07.2022 про коригування митної вартості товарів та картку відмови Житомирської митниці Державної митної служби України в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA101020/2022/022171.

У задоволенні решти позовних вимог, - відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Житомирської митниці Державної митної служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТБР Імпорт" судові витрати зі сплати судового збору у сумі розміром 4962 (чотири тисячі дев`ятсот шістдесят дві) грн 00 (нуль) коп.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що між ТОВ «ТБР Імпорт» ("Покупець") та «Schlesiger Industrie- und Technik Handelsgesellschaft mbH & Со. KG», (Німеччина) ("Продавець") укладено Контракт №0722866 відповідно до умов якого "Продавець" відвантажує, а "Покупець" приймає та оплачує автотранспортні засоби, що були у використанні, у кількості та по цінам, вказаним у Інвойсах, що є невід`ємною частиною договору. Ціна за товар визначена у Євро за одиницю товару та вказана у Інвойс (а.с. 13-14).

07.07.2022 Сторони контракту уклали додаткову угоду до контакту №722866, якою узгодили що датою укладення та набрання чинності контракту №722866 є 11.07.2022 (а.с.20).

11.07.2022 сторони узгодили номенклатуру, ціну та кількість, умови поставки Товару, а саме: Напівпричіп-самоскид, що був у використанні; кількість 1 одиниця; ціна на умовах DAP (Житомир) 8200 Євро; умови поставки DAP (Житомир) (а.с.16).

На підставі інвойсу №UA0722866 від 11.07.2022, відповідно до умов контракту ТОВ «ТБР Імпорт» здійснило попередню оплату згідно з платіжним дорученням б/н від 14.07.2022 у розмірі 8200,00 Євро (а.с. 15).

З метою здійснення митного оформлення товару декларантом 25.07.2022 подано митному органу митну декларацію №UA101020/2022/027136, у якій визначено вартість транспортного засобу в розмірі 8200 Євро (а.с.50-51).

На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації №UA101020/2022/027136 митної вартості транспортного засобу та обраного методу її визначення, разом з декларацією декларант надав митному органу документи, які посвідчують підстави придбання товару, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування, а саме: інвойс (рахунок-фактура) від 11.07.2022; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 01.10.2012 №VY864448; платіжне доручення №б/н від 14.07.2022 на суму 8200,00 євро; контракт №0722866 від 07.07.2022.

Відповідно до змісту відзиву на позовну заяву за вх.№58220/22 відповідач вказує, що за результатами аналізу поданої декларантом позивача до митного оформлення МД №UA101020/2022/027136 та перевірки документів встановлено, що заявлена митна вартість товарів є нижчою за вартість ввезених на митну територію України схожих товарів.

Документи, подані для митного оформлення містять розбіжності, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягала до сплати за товар, а саме:

- до митного оформлення подано платіжне доручення від 14.07.2022, даний документ не може бути використаний як документ, що підтверджує ціну, що була фактично сплачена за товар, оскільки останній містить посилання на контракт №0722866 від 11.07.2022, в той час, як до митного оформлення надано контракт №0722866 від 07.07.2022. У зв`язку з тим, що даний документ не перебуває у розпорядженні митниці, митний орган фактично позбавлений можливості перевірити достовірність декларування митної вартості декларантом.

- у технічному паспорті №НН 040009 від 22.07.2022 зазначено іншу особу, яка не є стороною контракту №0722866 від 07.07.2022;

- не надано декларантом платіжний документ з відміткою уповноваженого банку про здійснення платіжної операції та додаткову угоду до контракту №0722866 від 07.07.2022.

У подальшому, 26.07.2022 відповідач прийняв рішення №UA101000/2022/000116/1 про коригування митної вартості товарів, яким збільшено митну вартість ввезеного автомобіля у розмірі 14000 Євро. У графі 33 вказаного рішення було зазначено, що за результатами перевірки встановлено, що заявлена митна вартість товарів є нижчою за вартість ввезених на митну територію України схожих товарів.

Відповідно до графи 43 митної декларації, декларантом застосовано резервний метод визначення митної вартості. Документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення не подані до митного оформлення.

Митна вартість, визначена згідно з положеннями статті 64 «Резервний метод» Митного кодексу України, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

До митного оформлення надано: інвойс (рахунок-фактура) №0722866 від 11.07.2022, у вказаному документі зроблене посилання на контракт №0722866 від 11.07.2022, проте надано до митного оформлення контракт №0722866 від 07.07.2022 Отже, товар проданий по іншому контракту, ніж той, що наданий до митного оформлення.

Також вказано, що у інвойсі (рахунок-фактура) №0722866 від 11.07.2022 вказана сума договору 8200,00 Євро, а в наданому контракті №0722866 від 07.07.2022 зазначено: загальна сума контракту складає 50000,00 євро (п.2.2. Контракту). Отже, вказані суми в інвойсі від 11.07.2022 та контракті від 07.07.2022 є різними.

Платіжний документ (банківська квитанція) від 14.07.2022 про здійснення оплати у розмірі 8200,00 Євро, із посиланням на контракт №0722866 від 11.07.2022 та інвойс №0722866 від 11.07.2022. Зазначений платіжний документ не може бути використано як документ, що підтверджує ціну, що була фактично сплачена за товар у зв`язку із наступним.

Документ містить посилання на контракт №0722866 від 11.07.2022, в той час як до митного оформлення надано контракт №0722866 від 07.07.2022

Зазначені розбіжності можуть свідчити про те, що існує інший зовнішньоекономічний контракт з реквізитами №0722866 від 11.07.2022, що стосується оцінюваного товару, контракт №0722866 від 11.07.2022 може містити умови купівлі-продажу оцінюваного товару (ціна продажу, умови поставки тощо), що можуть вплинути на правильність визначення митної вартості. У зв`язку із тим, що контракт №0722866 від 11.07.2022 не перебуває у розпорядженні митниці, митний орган фактично позбавлений можливості перевірити достовірність декларування митної вартості декларантом.

Крім того, платіжний документ від 14.07.2022 щодо перерахування коштів у розмірі 8200,00 Євро, не містить підпису уповноваженої особи покупця та печатки покупця, а також - відмітки уповноваженого банку про здійснення платіжної операції.

Також у технічному паспорті №НН 040009 від 22.07.2022 зазначено іншу особу, яка не є стороною договору купівлі-продажу.

У повідомленні декларанта від 26.07.2022 зазначено, що надається платіжний документ з відміткою уповноваженого банку про здійснення платіжної операції, та додаткова угода до контракту, однак зазначені документи не були приєднані до митної декларації.

Методи 2а і 26 не могли бути застосовані у зв`язку з відсутністю цінової інформації на ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методи 2в і 2г - в зв`язку з відсутністю основи для віднімання та додавання вартості. Митна вартість визначена за резервним методом, із врахуванням обмежень, передбачених ч.3 ст.64 Митного кодексу України, яка ґрунтується на раніше визнаній (визначеній) митними органами митній вартості схожого товару за митною декларацією від 24.06.2022 №UA101020/2022/22804 - напівпричіп-самоскид для перевезення сипучих вантажів марка CARNEHL CHKS/A, модель CARNEHL, календарний рік виготовлення 2010 і складає 14000 Євро за одиницю з дотриманням принципів і критеріїв, визначених Угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (а.с.23-24).

У зв`язку з прийняттям вказаного рішення, відповідачем видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA101020/2022/022171, з тих підстав, що митна декларація не може бути оформлена, у зв`язку з тим що декларантом у графі 45 декларації невірно розрахована митна вартість товару №1 та вона не підтверджена документально, а вибраний метод її визначення не відповідає умовам наведеним у главі 9 Митного кодексу України (а.с.21-22).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Розділ ІІІ МК України регулює питання митної вартості товарів та методи її визначення.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частиною першою статті 51 МК України митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Частиною друга статті 52 МК України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 МК України).

Як свідчать матеріали справи, декларант (позивач) при здійсненні митного оформлення товару надав наявні у нього документи, що підтверджують митну вартість товару, підстави його придбання, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування. Зокрема, для обґрунтування вартісного значення складових митної вартості надав: рахунок-фактуру (інвойс) №0722866 від 11.07.2022; декларацію про походження товару №0722866 від 11.07.2022; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 01.10.2012; банківський платіжний документ від 14.07.2022; зовнішньоекономічний договір (контракт) №0722866 від 07.07.2022; договір про надання послуг митного брокера (а.с. 13-14, 15, 16, 17, 52, 53, 54, 55, 56, 57-58).

Частинами першою, другою статті 54 МК України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частиною п`ятою статті 54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у встановлених випадках, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені форми митного контролю.

Частиною третьою статті 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

З наведеного випливає, що орган доходів і зборів досліджує документи стосовно усіх товарів, які переміщуються через митний кордон, на предмет перевірки правильності визначення митної вартості. Виключно висновки, що ґрунтуються на дослідженні документів, доданих до митної декларації, можуть бути підставою для витребування додаткових документів. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі.

Суд не заперечує право органу доходів і зборів перевіряти достовірність або точність будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів (частина п`ята статті 54 МК України), проте вважає, що при цьому він має довести підстави застосування норм частини третьої статті 53 МК України: наявність розбіжностей у поданих декларантом документах, ознаки підробки або відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як свідчать матеріали справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого транспортного засобу напівпричепу-самоскиду трьохосьового, для перевезення вантажів (сипучих) по дорогам загального призначення, що був у використанні, марка - GARNEHL CHKS/A; модель - GARNEHL; номер шасі - НОМЕР_1 ; вантажопідйомність - 33000 кг; маса в разі максимального навантаження - 38500 кг; календарний рік виготовлення - 2012, у розмірі 8200 Євро, та надання відповідачу необхідних документів для підтвердження заявленої митної вартості товару.

При цьому правова позиція відповідача полягає у тому, що за результатами перевірки встановлено, що заявлена митна вартість товарів є нижчою за вартість ввезених на митну територію України схожих товарів, у зв`язку із чим від декларанта витребовувалися додаткові документи, та за переконанням митного органу, декларантом не надано документи які підтверджують заявлену митну вартість, тому митну вартість товару визначено відповідачем за резервним методом на підставі цінової інформації з електронного каталогу, наявної в митниці, за кодом транспортного засобу і на рівні 14000 Євро.

Як слідує із рішення відповідача, він поставив під сумнів достовірність наданих декларантом документів у зв`язку зі спрацюванням системи ризиків АСАУР: "Митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів".

Однак після додатково поданих декларантом документів митний орган зазначив, що після опрацювання документів, що були подані до митного оформлення та подані додатково, встановлено, що вони не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару.

При цьому у рішенні про коригування митної вартості товарів №UA101000/2022/000116/1 від 26.07.2022 відповідач, як на основну підставу коригування заявленої митної вартості транспортного засобу, вказав на те, що у графі 28 зазначається у валюті України митна вартість товару, визначена Декларантом самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом. В даному випадку декларантом самостійно визначено митну вартість товару за резервним методом у розмірі 8200 Євро, проте на підтвердження цієї вартості документів не надано.

Колегія суддів не погоджується з такими доводами відповідача, оскільки право позивача на напівпричеп-самоскид трьохосьовий, що був у використанні, марка - GARNEHL CHKS/A; модель - GARNEHL; номер шасі - НОМЕР_1 ; вантажопідйомність - 33000 кг; календарний рік виготовлення - 2012, підтверджується зовнішньоекономічним контрактом №722866 від 07.07.2022, відповідно до змісту якого, сторони контракту уклали додаткову угоду до контракту №722866, якою узгодили, що датою укладення та набрання чинності контракту №722866 є 11.07.2022 (а.с. 20).

А тому, доводи апелянта про можливе, існування декількох контрактів, що стосуються одного і того ж товару є необґрунтованим припущенням та спростовується вищевказаними документами, що були надані до митного оформлення.

Окрім цього, відповідачем під час розгляду справи не надано доказів оскарження правочину з приводу придбання позивачем напівпричепу-самоскиду трьохосьового, що був у використанні, марка - GARNEHL CHKS/A; модель - GARNEHL; номер шасі - НОМЕР_1 ; вантажопідйомність - 33000 кг; календарний рік виготовлення - 2012, на підставі зовнішньоекономічного контракту №722866 від 07.07.2022 (набрання чинності з 11.07.2022).

На підтвердження своїх доводів відносно визначеної митної вартості транспортного засобу, митним органом не надано жодного доказу, який би спростував зміст угоди про передачу права власності на транспортний засіб, напівпричеп-самоскид та інвойсу від 11.07.2022, у якому вказано узгоджену вартість напівпричепу-самоскиду сумі розміром 8200 Євро, в тому числі будь-які відомості про отримання від компетентних органів країни експорту інформації щодо підтвердження чи не підтвердження обставини відчуження позивачу транспортного засобу, напівпричепу-самоскиду трьохосьового, що був у використанні, марка - GARNEHL CHKS/A; модель - GARNEHL; номер шасі - НОМЕР_1 та отримання або не отримання від позивача коштів в сумі 8200 Євро та/або іншої суми за відчужений вказаний транспортний засіб.

Крім цього, необхідно зазначити, згідно ст.58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. Платежі можуть бути здійснені прямо чи опосередковано. Платежі необов`язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно).

З огляду на вказане, надання митному органу документів щодо оплати/передоплати товару не впливають на рівень митної вартості товару, а лише підтверджують заявлену ціну, як складову митної вартості товару.

Щодо доводів відповідача про неможливість підтвердження оплати на підставі наданих ТОВ «ТБР Імпорт» документів, а саме платіжним дорученням від 14.07.2022 (МТ103) вихідний через SWIFT) № (Mur) 1, яке, на думку митного органу, не містить необхідних реквізитів, суд зазначає наступне.

Постановою Правління Національного Банку України «Про затвердження Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах» від 28.07.2008 № 216 (далі Постанова - № 216) встановлено загальні вимоги Національного банку України до оформлення клієнтами доручень на переказ коштів в іноземній валюті або банківських металів, їх виконання уповноваженими банками й іншими фінансовими установами, порядку зарахування коштів в іноземній валюті, а також визначає особливості ініціювання банком переказу коштів в іноземній валюті з рахунків умовного зберігання (ескроу), здійснення уповноваженим банком арешту та примусового списання коштів в іноземних валютах та банківських металів з рахунків клієнта і з кореспондентських рахунків уповноваженого банку-резидента та нерезидента, відкритих в іншому уповноваженому банку-резиденту.

Відповідно до пункту 1.3 № Постанови №216 (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) її вимоги не поширюються на: операції з переказу коштів в іноземній валюті, які здійснюються за допомогою внутрішньодержавних та міжнародних платіжних систем без відкриття рахунку клієнту та які здійснюються за дорученням інших банків; операції з використанням електронних платіжних засобів (п.1.3).

Суд зазначає, що вимоги до SWIFT-повідомлень встановлені в міжнародному стандарті затвердженому у ДСТУ ISO 15022-2:2004 «Цінні папери. Схема повідомлень. Словник полів даних. Частина 1. Правила та настанови щодо побудови полів даних і повідомлень», затверджені наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 15.11.2004 № 258. Згідно цих стандартів мають бути обов`язково заповнені поля, а також обов`язково має бути зазначений код відправлення.

Судом встановлено, що платіжний документ SWIFT від 14.07.2022 містить посилання на договір (контракт) №0722866 від 11.07.2022, дату операції, суму операції в EUR, найменування банку відправника і банку отримувача, розрахункові рахунки сторін, що повною мірою узгоджується з умовами договору №0722866 від 07.07.2022 (дата набрання чинності від 11.07.2022) та іншими документами, поданими під час митного оформлення (а.с. 56).

Суд зазначає, що чинним законодавством не передбачено проставлення банківської печатки на Swift повідомленні.

До того ж ТОВ «ТБР Імпорт» надано до суду платіжне доручення від 14.07.2022 з відміткою банку про переказ валюти у розмірі 8200 Євро, чим підтверджується оплата по договору №0722866 від 07.07.2022 (дата набрання чинності з 11.07.2022) (а.с. 15).

Про належність та достатність повідомлень системи SWIFT (Society for Worldwide Interbank Financial Telecommunications), як доказів здійснення операції з переведення іноземної валюти зазначив Верховний Суд у постанові від 27 червня 2019 року у справі №826/9719/16.

На підставі аналізу вказаних документів у сукупності з іншими документами, поданими позивачем під час митного оформлення оцінюваного товару, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю, з огляду на ненадання банківських документів на підтвердження оплати за поставку товару.

Суд погоджується, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та ініціювання повної її перевірки, але така інформація не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Як визначено частиною шостою статті 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У рішенні про коригування митної вартості товарів від 26.07.2022 №UA101000/2022/000116/1 вказано, що воно прийняте із застосуванням частини шостої статті 54 МК України, при цьому митну вартість відповідач визначив за другорядним методом - резервним. Його застосування передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Згідно з вимогами частини 6 статті 54 МК підставами для відмови у коригуванні митної вартості, серед іншого, є неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За змістом статті 57 МК визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється в першу чергу за основним методом, тобто, за ціною договору (вартістю операції).

Відповідно до статті 58 МК при визначенні митної вартості до ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються, в тому числі, і витрати (складові митної вартості), пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Основним методом визначення митної вартості товарів є метод - за ціною договору.

Обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачеві. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Аналогічні правові висновки викладені, зокрема, але не виключно, у постановах Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №826/2313/16, від 19.02.2019 у справі №804/1316/16, від 21.01.2020 у справі №804/428/16, від 11.09.2020 у справі №804/1211/16.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Згідно з пунктом 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №598, посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні. Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 08.02.2019 у справі № 825/648/17 (№ К/9901/16592/18).

Посилання апелянта на незабезпечення позивачем перекладу українською мовою копії митної декларації країни відправлення з огляду на положення статті 254 МК України судова колегія не приймає до уваги, з огляду на наступне.

Так, вказана норма права визначає, що документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються органу доходів і зборів українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Органи доходів і зборів вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

Відтак, вимога органу доходів і зборів про надання перекладу документів українською мовою є правомірною лише у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей.

Водночас, доказів витребування у позивача перекладу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування документі відповідач до суду не надав.

Судом першої інстанції обґрунтовано зазначено, що відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом. Також не наведено достатніх підстав правомірності проведеного відповідачем розрахунку митної вартості без врахування технічного стану транспортного засобу внаслідок використання автомобіля, що безумовно впливає на митну вартість вказаного товару.

У рішенні про коригування митної вартості товару відповідачем зазначено митну декларацію від 26.07.2022 №UA101000/2022/000116/1, яку взято за основу для коригування митної вартості придбаного позивачем автомобіля за резервним методом, відповідно до якої вартість схожого транспортного засобу визначено на рівні 14000 Євро.

Зазначення у рішенні про коригування митної вартості товарів реквізитів раніше оформленої митної декларації з вищим рівнем митної вартості товару не може вважатись належним підтвердженням обґрунтованості коригування митної вартості.

Отже, суд наголошує, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення (подібного, а не аналогічного товару) не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості.

Тобто застосування вказаного методу без наявності відповідних висновків щодо оцінки вартості оцінюваного та взятого для порівняння транспортних засобів не може вказувати на об`єктивність та правомірність такого методу митного оцінювання товару. У даному випадку зазначених висновків митним органом наведено не було.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач належними та допустимими доказами не довів правомірність коригування митної вартості товарів згідно із оскаржуваним рішенням №UA101000/2022/000116/1 від 26.07.2022 та винесення картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA101020/2022/022171, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в цій частині.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Житомирської митниці залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Курко О. П.

Судді Шидловський В.Б. Боровицький О. А.