Справа № 400/3084/21
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2023-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2023 р.м. ОдесаСправа № 400/3084/21

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Коваля М.П.,

суддів - Турецької І.О.,

- Зуєвої Л.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 липня 2021 року, прийнятого у складі суду судді Біоносенка В.В. в місті Миколаїв, по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2021 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі - Відповідач, ВЧ НОМЕР_1 ), в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо не донарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 01 січня 2003 року по 31 грудня 2007 року від базового місяця січень 2003 року, з 01 січня 2008 року по 28 лютого 2018 року від базового місяця січень 2008 року;

- зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 донарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 01 січня 2003 року по 31 грудня 2007 року від базового місяця січень 2003 року, з 01 січня 2008 року по 28 лютого 2018 року від базового місяця січень 2008 року.

Вимоги адміністративного позову обґрунтовано тим, що Відповідачем усупереч вимогам Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, йому не була нарахована та виплачена в повному обсязі індексація грошового забезпечення за період проходження військової служби протягом 01 січня 2003 року - 31 грудня 2007 року та 01 січня 2008 року - 28 лютого 2018 року в Збройних Силах України. Позивач вважає, що бездіяльність Відповідача щодо не проведення індексації грошового забезпечення є протиправною та не відповідає вимогам законодавства України, оскільки проведення індексації у зв`язку із зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. При цьому, на переконання Позивача, базовим місяцем для нарахування індексації у період з 01 січня 2003 року по 31 грудня 2007 року є січень 2003 року, а у період з 01 січня 2008 року по 28 лютого 2018 року - січень 2008 року.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 липня 2021 року позов задоволено; визнано протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати в повному обсязі ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2003 року - 31 грудня 2007 року, 01 січня 2008 року - 28 лютого 2018 року; зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 здійснити донарахування та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2003 року - 31 грудня 2007 року від базового місяця січень 2003 року, 01 січня 2008 року - 28 лютого 2018 року від базового місяця січень 2008 року (а.с. 60-65).

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, вважаючи його незаконним та необґрунтованим, прийнятим з неправильним застосуванням норм процесуального та матеріального права, без повного з`ясування усіх обставин, які мають значення для справи, ВЧ НОМЕР_1 звернулась до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій просило суд апеляційної інстанції скасувати його повністю та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог (а.с. 71-75).

Позиція ВЧ НОМЕР_1 обґрунтована тим, що з лютого 2017 року по лютий 2018 року індексація ОСОБА_1 не виплачувалась у зв`язку з відсутністю фінансування з державного бюджету на потреби перерахунку та виплати індексації грошового забезпечення. Відповідно до статті 51 Бюджетного кодексу України керівники бюджетних установ здійснюють фактичні видатки на грошове забезпечення лише в межах фонду грошового забезпечення. За таких обставин ВЧ НОМЕР_1 , як розпорядник бюджетних коштів, проводить видатки тільки у межах бюджетних асигнувань, які встановлені кошторисом, відповідно, грошове забезпечення військовослужбовцям Національної гвардії України, у тому числі індексація, виплачуються у межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців. Таким чином у даному випадку відсутні підстави для визнання дій Відповідача протиправними, так як останній керувався вимогами чинного законодавства та виконав їх у повному обсязі.

Крім цього, апелянт в апеляційній скарзі звертає увагу на те, що повноваження щодо обрахунку індексації, у тому числі щодо визначення базового місяця для такого нарахування, у відповідності до положень Порядку № 1078 та Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», покладаються на Відповідача.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року скасовано рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 липня 2021 року та прийнято нове рішення по справі № 400/3084/21, яким позовні вимоги задоволено частково; зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 лютого 2017 року по 01 лютого 2018 року включно; в задоволенні решти позовних вимог відмовив (а.с. 88-92).

Не погодившись з постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року, ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій скаржник просив скасувати постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року та залишити в силі рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 липня 2021 року (а.с. 102-108).

Постановою Верховного Суду від 26 квітня 2023 року скасовано постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року та справу № 400/3084/21 направлено на новий апеляційний розгляд до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Скасовуючи постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду та повертаючи справу на новий апеляційний розгляд, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що оскаржуване судове рішення не є таким, що відповідає вимогам законності та обґрунтованості, встановленим статтею 242 КАС України, оскільки висновки суду апеляційної інстанції є передчасними, та такими, що зроблені без повного з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, а оцінка наявних у матеріалах справи доказів здійснена без дотримання положень статті 90 КАС України та з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Зокрема, судом апеляційної інстанції не встановлено фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи у частині нарахування та виплати Відповідачем індексації грошового забезпечення Позивачу у період з 01 січня 2003 року по 28 лютого 2018 року. Під час нового розгляду суду апеляційної інстанції необхідно ретельно дослідити спірні правовідносини і надати оцінку заявленим позовним вимогам у частині визнання протиправними дій Відповідача щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення Позивачу у період з 01 січня 2003 року по 28 лютого 2018 року та, відповідно, зобов`язання Відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення Позивачу за вказаний період, крізь призму частини другої статті 2 КАС України та з урахуванням установленого статтею 6 цього Кодексу принципу верховенства права, а також прийняти рішення та постановити рішення відповідно до вимог статті 242 КАС України.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02 травня 2023 року справу № 400/3084/21 прийнято до провадження та призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами в приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду без виклику сторін та проведення судового засідання (а.с. 176-177).

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 у період з 20 липня 2001 року по 20 липня 2020 року проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України.

У період з 01 січня 2003 року по 28 лютого 2018 року індексація грошового забезпечення Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України виплачувалась ОСОБА_1 не у повному обсязі.

В грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України із заявою, у якій просив надати інформацію про розміри грошового забезпечення за період проходження служби.

Листом від 23 грудня 2020 року №3/39/12-2674 Відповідач надав інформацію згідно заяви Позивача та копії особистих карток грошового забезпечення Позивача за 2014- 2020 роки. Інші картки відповідно до відповіді були передані до Центрального архівного відділу Національної гвардії України.

06 грудня 2020 року Позивач звернувся із заявою до Центрального архівного відділу Національної гвардії України, у якій просив надати інформацію про розміри грошового забезпечення за період проходження служби.

Листом від 11 січня 2021 року № 24 Центральний архівний відділ Національної гвардії України надав інформацію згідно заяви Позивача та копії особистих карток про його грошове забезпечення.

Не погодившись із діями до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо нарахування та розмірів виплаченої індексації грошового забезпечення, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. Проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. При цьому, реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань. Зважаючи на це місцевий суд дійшов до висновку, що Відповідачем протиправно в повному обсязі не нараховувалася та не виплачувалася індексація грошового забезпечення за періоди 01 січня 2003 року - 31 грудня 2007 року, 01 січня 2008 року - 28 лютого 2018 року. Крім цього, визначення базового місяця залежить тільки від зміни розміру тарифної ставки (посадового окладу), яка вперше відбулася у січні 2008 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка набрала чинності 01 січня 2008 року та втратила чинність з 01 березня 2018 року у зв`язку із прийняттям постанови Уряду від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». Отже, підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення, зокрема, посадових окладів особи. Зміна розміру доплат, надбавок та премій не випливає на встановлення базового місяця індексації для початку обчислення індексу споживчих цін при нарахуванні індексації. Підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовців за період з січня 2008 року по лютий 2018 року, що є підставою для встановлення іншого базового місяця для проведення індексації, не відбувалося. Таким чином, за висновком суду першої інстанції, саме січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2008 року по 28 лютого 2018 року.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 №1282-XII.

Статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Приписами статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Підстави для проведення індексації визначені статтею 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

У первинній редакції частина 1 статті 4 цього Закону передбачала, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка.

Надалі до цієї норми були внесені зміни Законом України від 24.12.2015 року № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який набрав законну силу 01 січня 2016 року.

Тож з 01 січня 2016 року за правилами частини 1 статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Інші положення статті 4 цього Закону з 2003 року й дотепер залишилися незмінними.

Зокрема, частина 2 статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» передбачає, що обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Згідно з частиною 3 статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Відповідно до частини 4 статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України (частина друга статті 6 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»).

Постановою Кабінету Міністрів України від 07 травня 1998 року № 663 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів громадян (далі - Порядок № 663).

Пунктом 1 цього Порядку встановлено, що підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, який обчислюється з наростаючим підсумком у разі, коли він перевищив 105 відсотків (величину порога індексації). Базою для обчислення індексу споживчих цін є січень 1998 року.

Пунктом 4 Порядку № 663 передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян у межах трикратної величини вартості межі малозабезпеченості.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат добутку доходу, що підлягає індексації, та величини приросту індексу споживчих цін, зменшеного на величину порогу індексації та поділеного на 100 відсотків.

Пунктом 5 Порядку № 663 визначено, що індекс споживчих цін обчислюється Держкомстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для здійснення подальшої індексації грошових доходів громадян починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив 105 відсотків. Для здійснення індексації грошових доходів громадян застосовується індекс споживчих цін, зменшений на величину порогу індексації.

У разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, мінімальної пенсії, соціальної допомоги та стипендії місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів громадян. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться.

У разі коли підвищення розміру мінімальної заробітної плати, мінімальної пенсії, соціальної допомоги та стипендії не супроводжується підвищенням грошових доходів громадян, що підлягають індексації, передбачених пунктом 2 цього Порядку, або коли це підвищення не перевищує гарантії, встановленої Законом України «Про індексацію грошових доходів населення», грошові доходи індексуються на загальних підставах, передбачених пунктами 1 і 4 цього Порядку.

У подальшому, Порядок № 663 втратив чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення», який визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення.

Так, пункт 1 Порядку № 1078 (у редакції постанови Уряду від 17.07.2003 року № 1078) передбачав, що підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка.

Індекс споживчих цін обчислюється Держкомстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 року № 491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Своєю чергою, пункт 5 Порядку у тій же редакції визначав, що у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, мінімальної пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державної допомоги сім`ям з дітьми, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться.

Отже, положеннями Порядку № 1078 було запроваджено правило, у силу якого календарний місяць підвищення розміру мінімальної заробітної плати та календарний місяць зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів (що має місце у випадку підвищення винагороди за працю) є подією, яка припиняє раніше розпочату процедуру нарахування індексації наростаючим підсумком і ця процедура розпочинається знову лише у наступному календарному місяці.

Пункт 5 Порядку № 1078 (у редакції постанови Уряду від 17.05.2006 року № 690) передбачав, що у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, мінімальної пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державної допомоги сім`ям з дітьми, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

У подальшому, пункт 5 Порядку № 1078 (у редакції постанови Уряду від 12.03.2008 року № 170) визначав, що у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації».

Відтак, з наведених положень Порядку № 1078 слідує, що правило події збільшення розміру мінімальної заробітної плати чи події зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів (що має місце у випадку підвищення винагороди за працю) залишалося одночасно правовою підставою для припинення раніше розпочатої процедури індексації наростаючим підсумком і правовою підставою для початку нової процедури індексації з наступного календарного місяця.

Таким чином, враховуючи зазначене можливо дійти висновку про те, що у період з 01 січня до 28 лютого 2003 року грошове забезпечення ОСОБА_1 підлягало індексації, виходячи з базового місяця - січня 1998 року, а у період з 01 березня 2003 року по 31 грудня 2007 року - з березня 2003 року.

В даному випадку спірні правовідносини охоплюються часовим проміжком з 01 січня 2003 року по 28 лютого 2018 року.

При цьому, в указаний період Порядок № 1078 піддавався неодноразовим змінам, які, у свою чергу, змінювали механізм і порядок нарахування індексації грошового забезпечення позивача.

Так, з аналізу вищенаведених положень Порядку № 663 та № 1078 можливо дійти висновку, що у період з 01 січня 2003 року по 31 грудня 2007 року грошове забезпечення ОСОБА_1 підлягало індексації, виходячи з такого «базового місяця» у певний період, а саме:

- у період з 01 січня по 28 лютого 2003 року виходячи з базового місяця - «січень 1998 року»;

- у період з 01 березня 2003 року по 31 грудня 2007 року виходячи з базового місяця «березень 2003 року».

Поряд із цим, як вбачається з матеріалів справи та встановлено колегією суддів, ВЧ 3039 при обчисленні індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 під час проходження ним військової служби у період з 01 січня 2003 року по 31 грудня 2007 року, визначало наступні базові місяці у певний період згідно з довідкою про збільшення грошового забезпечення за рахунок посадового окладу, окладу за військове звання та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які мають постійний характер - надбавки, доплати, винагороди, премії та інше під час проходження військової служби ОСОБА_1 (а.с. 58), а саме:

- з січня 2003 року по листопад 2003 року - базовий місяць не було визначено;

- грудень 2003 року - базовий місяць визначено «грудень 2003 року»;

- з січня по грудень 2004 року - базовий місяць визначено «січень 2004 року»;

- з січня по березень 2005 року - базовий місяць визначено «січень 2005 року»;

- з квітня 2005 року по вересень 2006 року - базовий місяць визначено «квітень 2005 року»;

- з жовтня 2006 року по березень 2007 року - базовий місяць визначено «жовтень 2006 року»;

- з квітня 2007 року по грудень 2007 року - базовий місяць визначено «квітень 2007 року».

Отже, у період з 01 січня по 28 лютого 2003 року при обчисленні індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 з боку ВЧ НОМЕР_1 взагалі не вчинялося будь-яких дій по визначенню базового місяця для проведення індексації грошового забезпечення, що є протиправною бездіяльністю.

При цьому, грошове забезпечення у період з 01 січня по 28 лютого 2003 року підлягало індексації, виходячи з базового місяця - «січень 1998 року» згідно пункту 1 Порядку № 663, який був чинним у вказаний період та регулював спірні правовідносини.

У період з 01 березня 2003 року по 31 грудня 2007 року, як вже зазначалось вище, обчислення індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 повинно було проводитись виходячи з базового місяця «березень 2003 року», проте ВЧ НОМЕР_1 при обчисленні індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 у період з березня по листопад 2003 року базовий місяць взагалі не визначався, а у період з грудня 2003 року по грудень 2007 року, в якості базового місяця застосовувалися, зокрема, «грудень 2003 року», «січень 2004 року», «січень 2005 року», «квітень 2005 року», «жовтень 2006 року», «квітень 2007 року», замість вірного базового місяця за цей період - «березень 2003 року», як це передбачав пункт 1 Порядку № 1078.

Таким чином, не визначаючи в якості базового місяця «березень 2003 року» при обчисленні індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 у період з 01 березня 2003 року по 31 грудня 2007 року ВЧ НОМЕР_1 допустило протиправну бездіяльність, що призвело до неповного нарахування та виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за цей період.

За таких обставин, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про те, що Відповідачем протиправно в повному обсязі не нараховувалась та не виплачувалась Позивачу індексація грошового забезпечення у період з 01.01.2003 року по 31.12.2007 року, оскільки індексація грошового забезпечення Позивача за цей період проводилася Відповідачем не у встановленому законом порядку.

В той же час, з огляду на проведення з боку Відповідача індексації грошового забезпечення Позивача у період з 01.01.2003 року по 31.12.2007 року не у встановленому законом порядку через незастосування вірного базового місяця при обчисленні індексації грошового забезпечення, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав щодо зобов`язання Відповідача здійснити донарахування та виплату Позивачу індексації грошового забезпечення за період за цей період виходячи з базового місяця «січень 2003 року».

Однак, колегія суддів частково не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, а також з твердженням Позивача про те, що саме «січень 2003 року» підлягає застосуванню в якості базового місяця у період з 01.01.2003 року по 31.12.2007 року при обчисленні індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 з огляду на неправильне застосування норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини та були чинні на час виникнення правовідносин у цей період.

Так, як вже зазначалось вище, грошове забезпечення ОСОБА_1 у період з 01.01.2003 по 28.02.2003 року підлягало індексації, виходячи з базового місяця - «січень 1998 року» згідно пункту 1 Порядку № 663, який був чинним у вказаний період та регулював спірні правовідносини, проте цей Порядок до спірних правовідносин судом першої інстанції застосовано не було, а також не слугував в якості обґрунтувань позовних вимог Позивача в цій частині.

А у період з 01.03.2003 року по 31.12.2007 року обчислення індексації грошового забезпечення повинно було проводитись виходячи з базового місяця «березень 2003 року» згідно пункту 1 Порядку № 1078, що також спростовує вимоги Позивача щодо застосування «січень 2003 року» в якості базового місяця при обчисленні індексації грошового забезпечення у період з 01.01.2003 року по 31.12.2007 року.

Отже, беручи до уваги позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплаті в повному обсязі ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2003 року - 31.12.2007 року та зобов`язання ВЧ НОМЕР_1 здійснити донарахування та виплату індексації грошового забезпечення за цей період виходячи з базового місяця «січень 2003 року», а також встановленні вище обставини щодо проведення ВЧ НОМЕР_1 індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 не у встановленому законом порядку у зв`язку із незастосуванням вірного базового місяця при обчисленні індексації грошового забезпечення у цей період, колегія суддів дійшла висновку про часткове їх задоволення враховуючи наступне.

За приписами ч. 2 ст. 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому, слід зазначити, що відповідно до частин 1 та 2 статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями статті 9 Конституції України та статтями 17, частиною 5 статті 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України» (рішення від 08.11.2005 року) в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними.

Європейський Суд з прав людини в своєму рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014 року зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Європейський суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії», «Онер`їлдіз проти Туреччини», «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» і «Москаль проти Польщі»). Також, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Лелас проти Хорватії» і «Тошкуце та інші проти Румунії») і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.

У рішенні від 31.07.2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що оскільки за період з 01.01.2003 року по 31.12.2007 року ВЧ НОМЕР_1 не здійснено належного обрахування сум індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 , тому належним способом захисту є визнання протиправною бездіяльності, як пасивної поведінки, ВЧ НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 належних сум індексації грошового забезпечення за вказаний період та зобов`язання провести перерахунок і доплату індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2003 року по 28.02.2003 року виходячи з базового місяця «січень 1998 року», за період з 01.03.2003 року по 31.12.2007 року виходячи з базового місяця «березень 2003 року», з врахуванням фактично виплачених сум, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

При цьому не підлягає задоволенню вимога ОСОБА_1 в частині зобов`язання ВЧ НОМЕР_1 здійснити донарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2003 року по 31.12.2007 року виходячи з базового місяця «січень 2003 року» через невірне тлумачення Порядку № 1078 та незастосування Порядку № 663, який підлягав застосуванню, оскільки базовий місяць як «січень 2003 року» взагалі не підлягав до застосуванню у цей період з огляду на приписи пункту 1 Порядку № 663 та пункту 1 Порядку № 1078, які регулювали спірні правовідносини та були чинні у цей період в межах певного часу.

У подальшому постановою Уряду від 13.06.2012 року № 526 (набрала чинності 21.06.2012 року) пункт 10-1 Порядку № 1078 було доповнено новим абзацом, згідно з яким обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації заробітної плати новоприйнятих працівників здійснюється з місяця прийняття працівника на роботу.

Одночасно цією ж постановою Уряду відбулося доповнення Порядку № 1078 новим пунктом 10-2, відповідно до якого для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість, та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи сума індексації зберігається, якщо сума збільшення заробітної плати менша, ніж сума індексації, яка повинна нараховуватися за відповідний місяць. У разі коли сума збільшення заробітної плати більша, ніж сума індексації, яка повинна нараховуватися за відповідний місяць, такий місяць вважається базовим під час обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації.

Отже, з 21.06.2012 року було введено у дію нове спеціальне правило визначення базового календарного місяця для початку процедури індексації - календарний місяць прийняття найманого працівника на роботу.

Це правило застосовувалося до 01.12.2015 року та було скасоване на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів».

Зокрема, відповідно до абзацу 1 пункту 5 Порядку № 1078 (у редакції постанови Уряду № 1013) у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Абзацом 2 пункту 5 Порядку №1078 передбачено, що обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Абзацом 3 пункту 5 Порядку № 1078 встановлено, що сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Абзацом 4 пункту 5 Порядку № 1078 визначено, що якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Абзацом 5 пункту 5 Порядку № 1078 зазначено, що у разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Абзацом 6 пункту 5 Порядку № 1078 обумовлено, що до чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

Також у новій редакції на підставі постанови Уряду № 1013 був викладений пункт 10-2 Порядку № 1078, згідно з приписами якого для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.

Отже, Порядок № 1078 у редакції, яка застосовувалася до 01 грудня 2015 року, містив поняття «базовий місяць». Базовим місяцем уважався той місяць, у якому відбулося підвищення мінімальної заробітної плати, пенсій, стипендій виплат із соціального страхування чи зростання грошових доходів населення без перегляду їхніх мінімальних розмірів (за рахунок постійних складових зарплати). Базовий місяць визначали окремо для кожного працівника у випадку, коли заробітна плата зростала внаслідок підвищення тарифної ставки (окладу) або за рахунок будь-якої її постійної складової.

Таким чином до 01 грудня 2015 року новим базовим місяцем для обчислення індексації грошового доходу міг бути місяць прийняття (виходу) працівника на роботу, місяць збільшення заробітної плати, а нарахування й виплата індексації мали індивідуальний характер для кожного працівника.

Отже, для правильного визначення базового місяця для нарахування індексації за період з 01 січня 2008 року до 01 грудня 2015 року необхідно встановити місяць прийняття (виходу) працівника на роботу, місяць збільшення заробітної плати.

В той же час, колегія суддів зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців, яка набирає чинності з 01 січня 2008 року згідно п. 13 вказаної Постанови.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено колегією суддів, проходжуючи військову службу у ВЧ НОМЕР_1 у період з 01 січня 2008 року до 01 грудня 2015 року ОСОБА_1 займав наступні посаді, що підтверджується послужним списком, а саме (а.с. 32-33):

- у період з 06.07.2007 року по 14.02.2012 року технік (начальник) телефонної групи вузла зв`язку роти бойового та матеріально-технічного забезпечення;

- у період з 14.02.2012 року по 25.11.2014 року старший спеціаліст СПЗ групи спеціального зв`язку;

- у період з 25.11.2014 року по 06.05.2015 року старший спеціаліст СПЗ групи спеціального зв`язку;

- у період з 06.05.2015 року по 19.01.2018 року старший спеціаліст групи спеціального зв`язку секретної частини служби захисту інформації режимно-секретного відділення.

При цьому, згідно особистих карток на грошове забезпечення ОСОБА_1 , наявних у матеріалах справи, посадовий оклад займаних ОСОБА_1 посад у період з 01.01.2008 року по 01.12.2015 року був незмінним та складав 685 грн. (а.с. 18, 19, 20, 22, 28, 29, 30).

Він змінився лише в січні 2018 року у зв`язку із переведенням на вищу посаду - начальника групи спецзв`язку та становив 760 грн., що вбачається з особистої картки на грошове забезпечення ОСОБА_1 за 2018 рік.

В подальшому у березні 2018 року, на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року № 704, встановлено нові розміри посадових окладів військовослужбовців.

Таким чином, останнє підвищення окладу за посадою ОСОБА_1 відбулось у січні 2008 року, то для визначення суми індексації грошового забезпечення має застосовуватись індекс споживчих цін, обчислений наростаючим підсумком з 01 січня 2008 року до 01 грудня 2015 року, оскільки після прийняття Постанови № 704 базовим місяцем для нарахування військовослужбовцям індексації став «березень 2018 року».

Отже, базовим місяцем при проведенні індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 січня 2008 року до 01 грудня 2015 року є «січень 2008 року», в якому Постановою № 1294 встановлені підвищені розміри посадових окладів військовослужбовців.

За таких обставин, суд першої інстанції правомірно визнав «січень 2008 року», як базового місяця для нарахування індексації відповідно до Порядку № 1078, оскільки в період з 01 січня 2008 року до 01 грудня 2015 року посадові оклади військовослужбовців були незмінними.

Разом з тим, як слідує із запроваджених Постановою № 1013 змін, у подальшому з 01 грудня 2015 року почали діяти єдині правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації для всіх працівників, незалежно від дати їхнього прийняття, переведення чи виходу на роботу. Внаслідок цих змін Порядок № 1078 у редакції, що застосовується з 01 грудня 2015 року, не містить поняття «базовий місяць» і передбачає уніфікований підхід до обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації всіх працівників.

Для проведення індексації з 01 грудня 2015 року замість терміну «базовий місяць» використовується поняття «місяць підвищення доходу», яке має інший зміст, а саме, це місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Таке визначення означеного поняття висновується із системного тлумачення пункту 5 Порядку № 1078 у редакції, яка була запроваджена з 01 грудня 2015 року.

Місяць підвищення доходу при зростанні заробітної плати визначається тільки в разі, якщо підвищена тарифна ставка (оклад). Тож з 01 грудня 2015 року зростання заробітної плати за рахунок інших постійних її складових, без підвищення тарифної ставки (окладу), не призводить до визначення нового місяця підвищення доходу.

У цьому полягає одна з основних відмінностей понять «місяць підвищення доходу» і «базовий місяць», позаяк визначення останнього залежало також від факту зростання заробітної плати за рахунок будь-якої її постійної складової.

Між тим, вилучення терміну «базовий місяць» та запровадження поняття «місяць підвищення доходу» не вплинуло на правило обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації. Як у «базовому місяці», так і у «місяці підвищення доходу» індекс обчислення споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків, а обчислення цього індексу для проведення подальшої індексації здійснюється наростаючим підсумком із наступного місяця.

Таким чином, ураховуючи наведені нормативні положення, слідує висновок, що розрахунок індексації грошового забезпечення Позивача, як військовослужбовця, з 01 грудня 2015 року не прив`язаний до місяця прийняття (виходу) на військову службу.

Початком відліку для визначення місяця підвищення доходу позивачки та початку обчислення індексу споживчих цін наростаючим підсумком є місяць останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку вона займала.

Аналіз приписів Постанови № 1013 у взаємозв`язку із запровадженими нею змінами до пунктів 5, 10-2 Порядку № 1078 дають підстави дійти висновку про те, що для проведення подальшої індексації грошового забезпечення Відповідачу з 01 грудня 2015 року належало переглянути «базовий місяць», визначений за старими правилами, змінивши його на «місяць підвищення доходу», тобто на місяць останнього підвищення тарифних ставок (окладів) за посадою, займаною ОСОБА_1 .

У цьому зв`язку колегія суддів звертає увагу на те, що дотепер посадові оклади військовослужбовців визначалися постановами Кабінету Міністрів України. У період 2008 - 2018 років таких постанов було дві.

Зокрема, у період з 01 січня 2008 року до 01 березня 2018 року схеми посадових окладів військовослужбовців були затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка була чинною.

Починаючи від січня 2008 року посадовий оклад Позивача не змінювався. Він змінився лише у березні 2018 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою встановлені нові розміри окладів військовослужбовців.

Тож з огляду на місяць підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовців та правила пунктів 5, 10-2 Порядку № 1078, саме січень 2008 року є місяцем підвищення доходу ОСОБА_1 , за яким і слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року до 28 лютого 2018 року.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно наявності підстав для задоволення позову в частині визначення «січня 2008 року» як базового місяця для проведення індексації за період з 01 грудня 2015 року до 28 лютого 2018 року.

Судова колегія критично оцінює твердження ВЧ НОМЕР_1 про безпідставність доводів ОСОБА_1 про застосування «січень 2008 року» як базового місяця з посиланням на лист Мінсоцполітики від 17.12.2017 №122/0/66-17, оскільки необхідність застосування цього місяця як базового випливає із змісту згаданих вище норм чинних нормативно-правових актів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 шляхом:

- визнання протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо не донарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 01.01.2003 року по 28.02.2003 року від базового місяця «січень 1998 року», з 01.03.2003 року по 31.12.2007 року від базового місяця «березень 2003 року», з 01.01.2008 року по 28.02.2018 року від базового місяця «січень 2008 року»;

- зобов`язання ВЧ НОМЕР_1 донарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 01.01.2003 року по 28.02.2003 року від базового місяця «січень 1998 року», з 01.03.2003 року по 31.12.2007 року від базового місяця «березень 2003 року», з 01.01.2008 року по 28.02.2018 року від базового місяця «січень 2008 року».

В частині зобов`язання ВЧ НОМЕР_1 здійснити донарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2003 року по 31.12.2007 року виходячи з базового місяця «січень 2003 року» колегія суддів вважає за необхідним відмовити в цій частині, оскільки базовий місяць як «січень 2003 року» взагалі не підлягав до застосуванню у цей період з огляду на приписи пункту 1 Порядку № 663 та пункту 1 Порядку № 1078, які регулювали спірні правовідносини та були чинні у цей період в межах певного часу.

Проте, суд першої інстанції розглянувши справу по суті дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі з огляду на їх обґрунтованість, з яким колегія суддів погодитись не може, оскільки вирішуючи питання щодо визначення в якості базового місяця «січень 2003 року» при обчисленні індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2003 року по 31.12.2007 року судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, а саме невірно тлумачено Порядок № 1078 та незастосовано Порядок № 663, який підлягав застосуванню у період з 01.01.2003 року по 28.02.2003 року, до спірних правовідносин.

Таким чином, твердження апелянта про прийняття оскаржуваного рішення судом першої інстанції з неправильним застосуванням норм матеріального права та без повного з`ясування усіх обставин, які мають значення для справи, в цій частині частково знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи, які беруться судовою колегією до уваги.

В іншій частині доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та колегією суддів оцінюються критично.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення (п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (ч. 2 ст. 317 КАС України).

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення по даній справі, суд першої інстанції припустився неправильного застосування норм матеріального права при вирішенні питання про призначення базового місяця при обрахунку ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період 01.01.2003 року по 31.12.2007 року, у зв`язку з чим дійшов невірного висновку, що є підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухваленням нового рішення.

За таких обставин, апеляційна скарга ВЧ НОМЕР_1 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 310, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України - задовольнити частково.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 липня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - скасувати та ухвалити нове судове рішення яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 01 січня 2003 року по 28 лютого 2003 року від базового місяця «січень 1998 року», з 01 березня 2003 року по 31 грудня 2007 року від базового місяця «березень 2003 року», з 01 січня 2008 року по 28 лютого 2018 року від базового місяця «січень 2008 року».

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України здійснити донарахування та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2003 року по 28 лютого 2003 року від базового місяця «січень 1998 року», з 01 березня 2003 року по 31 грудня 2007 року від базового місяця «березень 2003 року», з 01 січня 2008 року по 28 лютого 2018 року від базового місяця «січень 2008 року».

В задоволенні позову в іншій частині - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Суддя-доповідач: М.П. Коваль

Суддя: І.О. Турецька

Суддя: Л.Є. Зуєва