Справа № 480/458/23
Суддя: А.Б. Діска
Дата ухвалення: 2023-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 червня 2023 року Справа № 480/458/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Діски А.Б.,
за участю секретаря судового засідання - Олійник К.О.,
представника позивача - Петрищева О.О.,
представника відповідача - Савченко С.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 480/458/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНИОН-ТРАНС" до Головного управління Державної податкової служби у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮНИОН-ТРАНС" через адвоката Петрищева О.О. звернулось до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Сумській області, в якому просить:
1. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення:
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що в період з 16.08.2021 по 20.08.2021 ГУ ДПС у Сумській області було проведено фактичну перевірку ТОВ «ЮНИОН-ТРАНС» з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства з питань виробництва, зберігання та обігу підакцизних товарів. За результатами перевірки податковим органом складено відповідний акт від 20.08.2021 №4212/А/18-28-09-01/39705014. Актом перевірки встановлено порушення норм ПК України, а саме: абз. 8 п.п. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України - відсутність реєстрації акцизного складу в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового; абз.1, абз. 4, абз. 6 п.п. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України - необладнання одного резервуару для пального рівнеміром-лічильником пального та відсутність реєстрації зазначеного рівнеміру лічильника в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі; абз.6 п.п.230.1 ст. 230 ПК України - відсутність реєстрації витратоміра-лічильника пального в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі.
Позивач вважає оскаржувані податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню. Зазначає, що податковим органом було вказано, що оскільки ТОВ «ЮНИОН-ТРАНС» здійснило придбання пального у обсязі, що перевищує граничні обсяги визначенні п.п.14.1.6 п.14.1 ст. 14 ПК України (1000 кубічних метрів), то останнє зобов`язано зареєструвати блокпункт для зберігання пального, як акцизний склад, обладнати його рівнеміром-лічильником пального та зареєструвати такий рівнемір-лічильник в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі.
Проте позивач з такими висновками податкового органу не погоджується та зазначає, що ГУ ДПС у Сумській області не взято до уваги фактичні обставини справи та первинні документи, надані підприємством разом із запереченнями до акту перевірки, та помилково застосовані норми п.п.14.1.6 п.14.1 ст. 14 ПК України до даних господарських правовідносин. П.п.14.1.6 п.14.1 ст. 14 ПК України визначено, що не є акцизним складом: приміщення або територія, на кожній з яких загальна місткість розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не перевищує 200 кубічних метрів, а суб`єкт господарювання (крім платника єдиного податку четвертої групи) - власник або користувач такого приміщення або території отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 1000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам.
Податковим органом виявлено наявність лише однієї складової - отримання суб`єктом господарювання протягом календарного року пального в обсягах, що перевищують 1000 кубічних метрів, що нівелює позицію останнього стосовно застосування п.п. 14.1.6 п.14.1 ст. 14 ПК України.
Отже, підприємство мало право здійснювати два окремих види господарської діяльності, суть яких розкривається у самій назві ліцензії.
Отже, як стверджує позивач, до блокпункту підприємства дизельне паливо в кількості 1000 куб. м. (1 млн. літрів) не заливалось.
Придбане пальне для здійснення оптової торгівлі, на підприємстві не зберігалось та відразу реалізовувалось покупцям, про що свідчать первинні бухгалтерські документи, а саме - договори купівлі-продажу пального, видаткові накладні, ТТН та акцизні накладні. Загальний обсяг пального, придбаного та реалізованого підприємством в межах діяльності з «оптової торгівлі пальним», склав 1308092,7 л, що підтверджується реєстром операцій пального за 2020 рік.
Дизельне пальне, з моменту його придбання ТОВ «ЮНИОН-ТРАНС» у фірми «ЯРНА-НТ» та подальшого його реалізації іншим покупцям, перебувало в пересувному акцизному складі автомобілі ГАЗ ВМ 0737 ВІ без зливу до блокпункту для зберігання пального.
Отже, висновок податкового органу про факт придбання ТОВ «ЮНИОН- ТРАНС» у 2020 році пального для власних потреб в обсязі, що перевищує обсяг, визначений п.п.14.1.6 п.14.1 ст. 14 ПК України, є необґрунтованим та таким, що прямо суперечить нормам ПК України.
Ухвалою суду від 23.01.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Ухвалами суду від 30.01.2023 та від 28.02.2023 у задоволенні клопотань представників сторін про розгляд справи № 480/458/23 у судовому засіданні було відмовлено.

24.03.2023 на адресу суду від відповідача надійшло клопотання, в якому просив залишити без розгляду позовну заяву, оскільки позивачем пропущено місячний строк звернення до суду, передбачений п.56.19. ст. 56 Податкового кодексу України.

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНИОН-ТРАНС" до Головного управління Державної податкової служби у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ухвалою від 07.04.2023 було залишено без руху.

Ухвалою суду від 18.04.2023 задоволено заяву позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду, визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновлено ТОВ "ЮНИОН-ТРАНС" цей строк, у задоволенні заяви представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду відмовлено, продовжено розгляд справи, який ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

У поданому до суду відзиві ГУ ДПС у Сумській області вважає позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 29.09.2021 за № 01, №01, №01 такими, що відповідають чинному законодавству.

Так, відповідач вказує, що в ході фактичної перевірки встановлено, що на території місця зберігання пального розташований блокпункт, що складається з резервуара для зберігання пального місткістю 8000 л та паливороздавальної колонки типу «БЕНЗА», серійний номер №00273, яка має один об`ємний лічильник для дизельного пального.

Блокпункт для зберігання пального орендується ТОВ «ЮНИОН-ТРАНС» у ФОП ОСОБА_1 згідно договору №1008/1 від 10.08.2020 та акту приймання-передачі майна від 10.08.2020. Паливороздавальна колонка типу «БЕНЗА», серійний номер №00273 придбана ТОВ «ЮНИОН-ТРАНС» 21.10.2017, згідно видаткової накладної №13201 у ТОВ «ГІДРАВЛІК МАСТЕР». Блокпункт для зберігання пального та паливороздавальна колонка типу «БЕРІЗА» використовуються ТОВ «ЮНИОН-ТРАНС» для заправки власного автомобільного транспорту. Відповідно до акту інвентаризації від 16.08.2021 залишок дизельного палива станом на 16.08.2021 складав - 6729 л.

Вибірковим вивченням акцизних накладних форми «П», зареєстрованих в Єдиному реєстрі акцизних накладних (далі - ЄРАН) та «Журналів-ордерів і Відомостей по рахунку 203 Паливо», «Журналів-ордерів і Відомостей по рахунку 281 Товари на складі» наданих до перевірки, встановлено, що суб`єктом господарювання ТОВ «ЮНИОН-ТРАНС» у 2020 році було отримано пальне (з врахуванням коригувань) в загальній кількості 1422177,11 л, приведених до температури 15°С. Постачальниками пального в 2020 році були ФІРМА "ЯРНА-НТ", ТОВ "ЄВРОСТАНДАРТ-АВТОГАЗ", ТОВ "НАФТОБІЗНЕС КОНТРАКТ". Детальну інформацію про зареєстровані в ЄРАН акцизні накладні на придбання пального наведено у Додатку №1 до акту.

Перевіркою встановлено, що ТОВ «ЮНИОН-ТРАНС» у 2020 році здійснено отримання пального (без врахування придбаного пального в роздрібній мережі) в кількості 1422177,18 л. (1422,2 м3), що перевищує визначені п.п.14.1.6 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, граничні обсяги отримання пального у розмірі 1000 м3, без реєстрації акцизного складу за адресою: Сумська обл., м. Суми, вул. Івана Піддубного, буд. 16.

Крім того, перевіркою встановлено, що ТОВ «ЮНИОН - ТРАНС» на акцизному складі за адресою: Сумська обл., м. Суми, вул. Івана Піддубного, буд. 16, здійснювалась господарська діяльність із зберігання пального без: обладнання одного резервуару для пального рівнеміром-лічильником пального і його реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, чим порушено абз.1, абз.4, абз.6 пп.230.1, п.230.1 ст.230 Податкового кодексу України; реєстрації витратоміра-лічильника пального в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, чим порушено абз.6 пп.230.1.2 п.230.1 ст.230 Податкового кодексу України.

Відповідач наголошує, що невиконання хоча б однієї з умов, визначених п.п. 14.1.6 п. 14.1 ст. 14 ПК України зумовлює визначення відповідної території або приміщення як акцизного складу. Відповідач звертає увагу, що ТОВ «ЮНИОН-ТРАНС» в поданій позовній заяві не заперечує факти придбання пального в оптових постачальників в кількості 1422177,18 л. (1422,2 м3), також не заперечується і факт наявності місця зберігання пального за адресою: Сумська обл., м. Суми, вул. Івана Піддубного, буд. 16. Отже, твердження ТОВ «ЮНИОН-ТРАНС» про те, що для визнання території акцизним складом обов`язковою є наявність двох обставин, з яких в ході перевірки виявлено лише одну, відповідач вважає таким, що не відповідає дійсності.

Крім того відповідач вказує, що для розрахунку граничного обсягу в 1000 метрів кубічних використовуються операції на отримання пального від суб`єктів господарювання оптової торгівлі пальним, при цьому, кінцевий пункт розвантаження отриманого пального (спеціалізований автомобіль, або блокпункт для зберігання пального), або напрямок використання отриманого пального (зберігання, або подальший продаж) не має жодного значення.

Також відповідач заперечує щодо розміру витрат на правову допомогу, заявлених позивачем.

Ухвалою суду від 19.05.2023 призначено у справі судове засідання на 24.05.2023.

24.05.2023 судом було відмовлено у задоволенні клопотання представника Головного управління Державної податкової служби у Сумській області про залишення позовної заяви без розгляду.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала.

Суд, заслухавши представників сторін, перевіривши матеріали справи, повно та об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

ГУ ДПС у Сумській області було проведено фактичну перевірку з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства з питань виробництва, зберігання та обігу підакцизних товарів ТОВ «ЮНИОН-ТРАНС».

За результатами перевірки податковим органом складено акт від 20.08.2021 №4212/А/18-28-09-01/39705014, яким встановлено порушення норм ПК України, а саме: абз. 8 п.п. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України - відсутність реєстрації акцизного складу в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового; абз.1, абз. 4, абз. 6 п.п. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України - необладнання одного резервуару для пального рівнеміром-лічильником пального та відсутність реєстрації зазначеного рівнеміру лічильника в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівн пального у резервуарі; абз.6 п.п.230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України - відсутність реєстрації витратоміра-лічильника пального в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі (а.с. 14-16).

29.09.2021 податковим органом було винесено податкові повідомлення-рішення:

№01 про застосування до ТОВ «ЮНИОН-ТРАНС» штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та /або пені, у розмірі 1000000 грн.(а.с. 23-24);

№01 про застосування до ТОВ «ЮНИОН-ТРАНС» штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у розмірі 20000 грн (а.с. 25-26);

№01 про застосування до ТОВ «ЮНИОН-ТРАНС» штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у розмірі 20000 грн (а.с. 27-28).

Товариством було подано скаргу на вказані податкові повідомлення-рішення (а.с. 29-33), проте рішенням ДПС України від 08.07.2022 у задоволенні скарги було відмовлено (а.с. 138-140).

Вважаючи податкові повідомлення-рішення від 29.09.2021 протиправними, ТОВ «ЮНИОН-ТРАНС» звернулося до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п. 14.1.6 п. 14.1 ст. 14 ПК України акцизний склад - це:

а) спеціально обладнані приміщення на обмеженій території (далі - приміщення), розташовані на митній території України, де під контролем постійних представників контролюючого органу розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі, а також реалізації спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів;

б) приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.

Не є акцизним складом:

а) приміщення відокремлених підрозділів розпорядника акцизного складу, які використовуються ним виключно для пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі маркованих марками акцизного податку горілки та лікеро-горілчаних виробів, відвантажених з акцизного складу, а також для здійснення оптової та/або роздрібної торгівлі відповідно до отриманої розпорядником акцизного складу ліцензії;

б) приміщення або територія, на кожній з яких загальна місткість розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не перевищує 200 кубічних метрів, а суб`єкт господарювання (крім платника єдиного податку четвертої групи) - власник або користувач такого приміщення або території отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 1000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам.

Критерій, визначений цим підпунктом, щодо загальної місткості ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не застосовується до ємностей суб`єктів господарювання, які є розпорядниками хоча б одного акцизного складу;

в) приміщення або територія незалежно від загальної місткості розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального, власником або користувачем яких є суб`єкт господарювання - платник єдиного податку четвертої групи, який отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 10000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам;

г) паливний бак як ємність для зберігання пального безпосередньо в транспортному засобі або обладнанні чи пристрої;

ґ) приміщення або територія, у тому числі платника податку, де зберігається або реалізується виключно пальне у споживчій тарі ємністю до 5 літрів включно, отримане від виробника або особи, яка здійснила його розлив у таку тару.

Згідно вимог п.п. 14.1.224 п. 14.1 ст. 14 ПК України розпорядником акцизного складу є суб`єкт господарювання, який одержав ліцензію на право виробництва спирту етилового, алкогольних напоїв, зареєстрований платником акцизного податку, або суб`єкт господарювання - платник акцизного податку, який здійснює виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізацію пального на акцизному складі та має документи, що підтверджують право власності або користування приміщеннями та/або територією, що відносяться до акцизного складу.

Реалізація підакцизних товарів (продукції) - будь-які операції на митній території України, що передбачають відвантаження підакцизних товарів (продукції) згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами з передачею прав власності або без такої, за плату (компенсацію) або без такої, незалежно від строків її надання, а також безоплатного відвантаження товарів, у тому числі з давальницької сировини, реалізація суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів (п.п. 14.1.212 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Відповідно до вимог п.п. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі, а для скрапленого газу (пропану або суміші пропану з бутаном), інших газів, бутану, ізобутану за кодами згідно з УКТ ЗЕД 2711 12 11 00, 2711 12 19 00, 2711 12 91 00, 2711 12 93 00, 2711 12 94 00, 2711 12 97 00, 2711 13 10 00, 2711 13 30 00, 2711 13 91 00, 2711 13 97 00, 2711 14 00 00, 2711 19 00 00, 2901 10 00 10 - також можуть бути обладнані пристроями для вимірювання рівня або відсотка пального у резервуарі (далі - рівнемір-лічильник) на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі.

Витратоміри-лічильники та резервуари повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, проведені відповідно до законодавства, а рівнеміри-лічильники повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, або калібрування, проведені відповідно до законодавства. У разі відсутності позитивного результату повірки або оцінки відповідності, або калібрування витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників для цілей цього Кодексу акцизні склади, на яких вони розташовані, вважаються необладнаними витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.

Паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки, встановлені на акцизних складах, на які є позитивні результати повірки або оцінка відповідності, проведені відповідно до законодавства, виконують функції витратомірів-лічильників.

Акцизні склади, на яких здійснюються виключно зберігання та реалізація пального, що отримується та реалізується виключно у споживчій тарі без зміни розфасовки, а також скрапленого газу природного, бензолу, метанолу, не обладнуються витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.

Платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати:

а) усі розташовані на акцизних складах резервуари, введені в експлуатацію, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники у розрізі акцизних складів - в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі;

б) усі акцизні склади - в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Один акцизний склад може бути зареєстрований виключно одним розпорядником акцизного складу. Один розпорядник акцизного складу може зареєструвати один і більше акцизних складів.

Забороняється здійснення реалізації пального без наявності зареєстрованих витратомірів-лічильників, рівнемірів-лічильників та резервуарів, без реєстрації акцизного складу.

Як визначено п. 12 підрозділу 5 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, розпорядники акцизних складів відповідно до вимог цього Кодексу зобов`язані обладнати акцизні склади витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками та зареєструвати їх в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі в такі строки:

акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких перевищує 20000 куб. метрів, - не пізніше 1 липня 2019 року;

акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких перевищує 1000 куб. метрів, але не перевищує 20000 куб. метрів, - не пізніше 1 жовтня 2019 року;

акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів, - не пізніше 1 січня 2020 року.

Як вбачається з акту перевірки, податковим органом було встановлено, що позивачем у 2020 році здійснено придбання пального в кількості 1422177,18 л (1422,2м3), а тому, з посиланням на вимоги п.п. 14.1.6 п. 14.1 ст. 14 ПК України, зроблено висновок, що вказана кількість пального перевищує граничні обсяги пального, визначені вказаною нормою в розмірі 1000 м3, та є умовою визначення місця провадження діяльності зі зберігання пального за адресою: м. Суми, вул. Івана Піддубного, 16, як акцизного складу.

Як стверджує представник відповідача, оскільки товариством не було зареєстровано вказану територію провадження господарської діяльності як акцизний склад, а зберігання палива здійснювалось без обладнання одного резервуару для пального рівнеміром-лічильником і його реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, податковим органом винесено спірні податкові повідомлення-рішення.

Крім того, представник відповідача наголошувала, що відповідно до вимог п.п. 14.1.6 п. 14.1 ст. 14 ПК України не є акцизним складом приміщення або територія, на кожній з яких загальна місткість розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не перевищує 200 кубічних метрів, а суб`єкт господарювання (крім платника єдиного податку четвертої групи) - власник або користувач такого приміщення або території отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 1000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам.

Отже, для того, щоб певні приміщення чи територія не визнавались акцизним складом, мають бути дотримані усі перераховані умови. Оскільки товариством у 2020 році здійснено придбання пального в кількості, що перевищує 1000 кубічних метрів, місце провадження діяльності зі зберігання пального позивача, на думку податкового органу, є акцизним складом, який має бути зареєстрований.

Проте суд не погоджується з такими висновками відповідача, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог п.п. 14.1.6-1 п. 14.1 ст. 14 ПК України транспортний засіб (автомобільний, залізничний, морський, річковий, повітряний, магістральний трубопровід), на якому переміщується та/або зберігається пальне або спирт етиловий на митній території України визначається як пересувний акцизний склад.

Транспортний засіб набуває статусу акцизного складу пересувного протягом періоду його використання для:

а) переміщення в ньому митною територією України пального або спирту етилового, що реалізується (крім пального або спирту етилового, що переміщується митною територією України прохідним транзитом або внутрішнім транзитом, визначеним підпунктом "а" пункту 2 частини другої статті 91 Митного кодексу України);

б) зберігання в ньому пального або спирту етилового на митній території України;

в) ввезення пального або спирту етилового на митну територію України, з якого сплачено акцизний податок або на умовах, визначених статтею 229 цього Кодексу.

Транспортний засіб, в якому переміщується та/або зберігається пальне або спирт етиловий, право власності на які належить декільком розпорядникам акцизного складу пересувного, є декількома акцизними складами пересувними, кількість яких дорівнює кількості власників пального або спирту етилового, що переміщується та/або зберігається в такому транспортному засобі.

Транспортний засіб, в якому переміщується та/або зберігається пальне або спирт етиловий, право власності на які переходить від одного суб`єкта господарювання до іншого, вважається іншим акцизним складом пересувним.

Отже, податковим законодавством передбачено, що окрім приміщень чи територій, пальне може берігатися у транспортному засобі пересувному акцизному складі.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «ЮНИОН-ТРАНС» має ліцензію №2000698 на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки), терміном дії з 21.08.2020 до 21.08.2025 (а.с. 41) та ліцензію №00430 серії АЖ № 078538 на право оптової торгівлі пальним, за відсутності місць оптової торгівлі, терміном дії з 01.07.2019 до 01.07.2024 (а.с. 40).

Позивач вказує, що пальне, придбане для власних потреб заправка транспорту, зберігалось на блокпункті для зберігання пального, загальний обсяг якого за 2020 рік склав 12270,36 л. На підтвердження вказаного позивачем надано журнал-ордер і відомість по рахунку №105 «Транспортні засоби», накладні на внутрішнє переміщення пального, відомості на відпуск нафтопродуктів та реєстр операцій пального за 2020 рік (а.с. 110-123).

Отже, як стверджує позивач, до блокпункту підприємства дизельне паливо в кількості 1000 куб. м. (1 млн. літрів) не заливалось. Придбане пальне для здійснення оптової торгівлі, на підприємстві не зберігалось та відразу реалізовувалось покупцям. Дизельне пальне, з моменту його придбання ТОВ «ЮНИОН-ТРАНС» та подальшої його реалізації іншим покупцям, перебувало в пересувному акцизному складі без зливу до блокпункту для зберігання пального.

Так, між постачальником - Фірма «ЯРНА-НТ» та покупцем - ТОВ «ЮНИОН- ТРАНС» було укладено договір постачання нафтопродуктів №8 від 02.01.2020 року. На виконання вказаного вище договору Фірма «ЯРНА-НТ» здійснено поставку дизельного палива, шляхом його наливу у спеціалізований автомобіль ТОВ «ЮНИОН-ТРАНС» (ГАЗ №ВМ0737), що є пересувним акцизним складом, зі складанням відповідної ТТН та акцизної накладної.

Згідно відомостей зазначених в ТТН замовником, вантажоодержувачем та автопідприємством є ТОВ «ЮНИОН-ТРАНС», вантажовідправником - Фірма «ЯРНА- НТ», пункт навантаження м. Суми, вул. І. Піддубного, буд. 27А. Автомобіль, що здійснює перевезення - ГАЗ держ. № НОМЕР_1 .

Згідно відомостей зазначених постачальником - Фірма «ЯРНА-НТ» в акцизних накладних, складених за результатами договору постачання нафтопродуктів, дизельне пальне, фактично відвантажено у пересувний акцизний склад, а саме автомобіль ГA3 НОМЕР_2 (а.с. 44-69).

В свою чергу, придбане у Фірми «ЯРНА-НТ» дизельне пальне ТОВ «ЮНИОН- ТРАНС», без його зливу в окремі ємності, реалізовувало ТОВ «СЛАВГОРОД» за договором поставки нафтопродуктів №2702/1 від 27.02.2020 року, ТОВ «КЕРАМЕЯ» за договором №0401/1 від 04.01.2020 року, ПАТ «СУМСЬКИЙ ЗАВОД ПРОДОВОЛЬЧИХ ТОВАРІВ» за договором №1101/1 від 11.01.2020 року, ТОВ «ХОЗХІМСЕРВІС» за договором №1905/1 від 19.05.2020 року, ТОВ «БМФ «ЕТАЛОН - БУД» за договором №1607/1 від 16.07.2020 року, ТОВ «ВДБК» за договором №3108/1 від 31.08.2020 року, ТОВ ТРАНСПОРТНА ЕКСПЕДИЦІЙНА КОМПАНІЯ «ТРАНС-ЕКСПЕРТ» за договором №2310/1 від 23.10.2020 року та ТОВ «МЕГА-БУД УКРАЇНА» за договором №2111/01 від 21.10.2020 року.

На кожну поставку дизельного пального ТОВ «ЮНИОН-ТРАНС» складались відповідні товарні накладні, ТТН та акцизні накладні (а.с. 70-109).

Так, згідно ТТН на відпуск нафтопродуктів, автопідприємством та замовником визначено ТОВ «ЮНИОН-ТРАНС», а одержувачем одне із підприємств - покупців із перелічених вище. Пунктом навантаження - м. Суми, вул. І. Підубного, 27А, тобто місце наливу спеціалізованого автомобіля (адреса фірми «ЯРНА-НТ»), пункт розвантаження - адреса підприємства покупця пального.

Згідно відомостей, зазначених постачальником - ТОВ «ЮНИОН-ТРАНС» в акцизних накладних, складених за результатами договорів постачання нафтопродуктів, дизельне пальне відвантажувалось з пересувного акцизного складу - автомобіля ГАЗ ВМ 0737 ВМ.

Вказані обставини також підтверджуються витягом з Єдиного реєстру акцизних накладних щодо зареєстрованих акцизних накладних на продаж та придбання позивачем палива за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 (а.с. 229-236).

Проте, як вбачається з акту перевірки, податковим органом було встановлено лише отримання пального та питання щодо перебування пального з моменту його придбання ТОВ «ЮНИОН-ТРАНС» до подальшої реалізації іншим покупцям в пересувному акцизному складі - автомобілі без зливу до блокпункту для зберігання пального, не перевірялось, оцінка таким обставинам відповідачем не надавалась.

При цьому доводи відповідача про те, що в даному випадку має бути встановлено лише обсяг отримання пального і кінцевий пункт розвантаження або напрямок використання отриманого пального не має жодного значення, суд вважає необгрунтованими, оскільки для визначення певних приміщення чи території акцизним складом, має бути встановлено, що у цьому приміщенні чи на цій території розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.

За наслідками перевірки відповідачем було зроблено висновок про провадження позивачем діяльності зі зберігання пального за адресою: м. Суми, вул. Івана Піддубного, 16. При цьому відповідачем ні в ході перевірки, ні в ході судового розгляду не надано доказів зберігання отриманого товариством пального в кількості, що перевищує 1000 кубічних метрів, за адресою: м. Суми, вул. Івана Піддубного, 16 та не спростовані доводи позивача про те, що придбане пальне на підприємстві не зберігалось, перебувало в пересувному акцизному складі без зливу до блокпункту для зберігання пального та одразу реалізовувалось покупцям.

А тому, суд доходить висновку, що відповідачем зроблено передчасний висновок про зберігання пального в розмірі 1000 м3 за місцем провадження діяльності товариства, тобто на території самого підприємства, та наявність підстав для реєстрації місця провадження діяльності позивача як акцизного складу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на те, що відповідачем не доведено допущення ТОВ "ЮНИОН-ТРАНС" порушення вимог абз. 8 п.п. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230, абз.1, абз. 4, абз. 6 п.п. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230, абз.6 п.п.230.1 ст. 230 ПК України, суд вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення, якими до позивача застосовано штрафні санкції, не відповідають вимогам ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, є протиправним та підлягають скасуванню.

Враховуючи задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, відповідно до ст. 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати в розмірі 15600 грн, сплачені за платіжним дорученням № 5217 від 17.01.2023 (а.с. 127).

Також позивач у позовній заяві просить стягнути на його користь з відповідача витрати на правову допомогу в сумі 20000 грн.

Позивачем на обґрунтування заявлених вимог надано договір про надання правової допомоги №10/09 від 10.09.2021 року (а.с. 9), ордер серії ВМ № 1017253 від 19.01.2023 (а.с. 10), рахунок на оплату № 13/09 від 13.09.2021 на суму 20000 грн за юридичні послуги по договору про надання правової допомоги від 10.09.2021 (а.с. 12), платіжне доручення №3968 від 14.09.2021 про оплату адвокатських послуг на суму 20000 грн (а.с. 13).

Крім того, представником позивача було надано суду акт прийому-передачі юридичних послуг по договору № 10/09 від 10.09.2021, складений 13.06.2023. Згідно вказаного акту, адвокат надав клієнту наступні послуги:

1. Правовий аналіз акту фактичної перевірки ТОВ «ЮНИОН-ТРАНС» з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства з питань виробництва, зберігання та обігу підакцизних товарів від 20.08.2021 року №4212/А/18-28-09- 01/39705014;

2. Аналіз первинних бухгалтерських та податкових документів Клієнта пов`язаних з придбанням, зберіганням та реалізацією ним пального у період з січня 202 року по серпень 2021 року;

3. Надання правових консультацій з приводу адміністративного та судового оскарження результатів акту перевірки від 20.08.2021 року №4212/А/18-28-09- 01/39705014;

4. Підготовка та направлення до ГУ ДПС у Сумській області від імені Клієнта заперечення на акт перевірки від 20.08.2021 року №4212/А/18-28-09- 01/39705014;

5. Представництво інтересів Клієнта в ГУ ДПС у Сумській області при розгляді заперечення на акт перевірки;

6. Підготовка та направлення від імені Клієнта на адресу ДПС України скарги на податкові повідомлення - рішення про застосування штрафних санкцій, складених за результатами акту перевірки;

7. Підготовка та направлення від імені Клієнта на адресу ДПС України листа про надання інформації, щодо розгляду скарги підприємства на податкові повідомлення-рішення;

8. Підготовка та направлення на адресу ДПС України адвокатського запиту щодо підстав відображення в електронному кабінеті платника податків заборгованості;

9. Підготовка та направлення від імені Клієнта до Сумського окружного адміністративного суду позовної заяви про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень;

10. Підготовка та направлення від імені Клієнта до Сумського окружного адміністративного суду клопотання про розгляд справи №480/458/23 в судовому засіданні за участю сторін;

11. Підготовка та направлення від імені Клієнта до Сумського окружного адміністративного суду клопотання про ознайомлення з матеріалами судової справи №480/458/23. Ознайомлення з матеріалами судової справи №480/458/23.

12. Підготовка та направлення від імені Клієнта до Сумського окружного адміністративного суду пояснення щодо клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду;

13. Підготовка та направлення від імені Клієнта до Сумського окружного адміністративного суду заяви про поновлення строку на звернення до адміністративного суду;

14. Підготовка та направлення від імені Клієнта до Сумського окружного адміністративного суду листа про усунення недоліків позовної заяви;

15. Підготовка та направлення від імені Клієнта до Сумського окружного адміністративного суду листа-пояснення щодо перебуванні у власності Клієнта транспортних засобів, та їх використання у господарській діяльності;

16. Підготовка та направлення від імені Клієнта до Сумського окружного адміністративного суду пояснення щодо витрат на професійну правничу допомогу по справі №480/458/23;

17. Представництво інтересів Клієнта в судових засіданнях Сумського окружного адміністративного суду по справі №480/458/23.

Представником відповідача було подано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, в якому вважає завищеною вартість послуг наданих адвокатом згідно наданого до пояснень акту приймання-передачі. Зазначає, що справа є справою незначної складності, розгляд якої проводився у спрощеному провадженні, об`єм справи не є значним, до матеріалів справи додані лише копії документів, наявних у позивача на момент звернення до суду. Зміст позовної заяви ідентичний змісту скарги на податкові повідомлення-рішення, поданої до Державної податкової служби України та складеної адвокатом Петрищевим О. О., спірне рішення, як і адміністративна справа в цілому, не впливають на репутацію позивача, і не викликають публічного інтересу. Крім того представником позивача не надано до суду належних доказів на підтвердження використаного адвокатом на надання правничої допомоги, пов`язаної із даною справою, часу, а також детального опису наданих послуг, виконаних адвокатом.

Згідно з ч. 1 ст. 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Частиною 1 ст. 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 КАС України, яка не обмежує розмір таких витрат.

За змістом пункту першого частини третьої статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4, 5 статі 134 КАС України).

Відповідно до частини третьої статті 134 КАС України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Варто зазначити, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача, має бути встановлено, що позов позивача задоволено, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Тобто, суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження) та суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України", від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України", від 30 березня 2004 року у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 17 вересня 2019 року у справі №810/3806/18, від 31.03.2020 у справі №726/549/19, від 15 червня 2022 року у справі №280/8547/20.

Згідно із пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05.07.2012 №5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон №5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності є: 1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; 2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; 3) захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; 4) надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні; 5) представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні; 6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами; 7) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана ВРУ; 8) надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань.

Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Отже, консультації і роз`яснення з правових питань протягом усього судового провадження, підготовка до судових засідань, робота з клієнтом, опрацювання нормативно-правової бази, складання уточнення, опрацювання відзивів, нормативно-правової бази, складання процесуальних клопотань є правничою допомогою.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеної у постанові Верховного Суду від 13 квітня 2022р. у справі №480/388/20.

У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 7 ст. 134 КАС України).

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 269 Рішення цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

При цьому, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Крім того, на підтвердження надання правової допомоги необхідно долучати у тому числі розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Наведене узгоджується із правовим висновком, викладеним Верховним Судом у постанові від 01.10.2018 року у справі № 569/17904/17 та від 26.04.2022 у справі № 520/9831/19.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Проаналізувавши зміст поданої представником позивача заяви та наданих доказів на підтвердження витрат на правову допомогу, заперечення представника відповідача щодо суми судових витрат, враховуючи критерії обґрунтованості та співмірності, суд частково погоджується із доводами представника відповідача, та зауважує, що на підтвердження понесених витрат представником позивача не було долучено розрахунок погодинної вартості правової допомоги за договором або інші докази на підтвердження витраченого часу на надання правової допомоги позивачу, пов`язаної з розглядом цієї справи.

Суд вважає необгрунтованим включення до витрат на правничу допомогу надання послуг щодо правового аналізу акту фактичної перевірки, аналізу первинних бухгалтерських та податкових документів клієнта, оскільки вивчення наданих документів може бути складовою витрат понесених під час складання адміністративного позову.

Крім того витрати на правову допомогу з підготовки та направлення до ГУ ДПС у Сумській області заперечень на акт перевірки, представництва інтересів клієнта в ГУ ДПС у Сумській області при розгляді заперечень на акт перевірки, підготовки та направлення на адресу ДПС України скарги на податкові повідомлення-рішення, підготовки та направлення на адресу ДПС України листа про надання інформації, щодо розгляду скарги підприємства на податкові повідомлення-рішення та підготовки та направлення на адресу ДПС України адвокатського запиту щодо підстав відображення в електронному кабінеті платника податків заборгованості, на думку суду, не пов`язані з розглядом справи в суді.

Суд враховує, що витрати по підготовці та направленню заяви про поновлення строку на звернення до адміністративного суду та листа про усунення недоліків позовної заяви, зумовлені недоліками при підготовці позовної заяви.

При цьому, судом враховується, що позовну заяву було підписано та подано до суду адвокатом Петрищевим О. О., адвокат подавав до суду письмові пояснення та додаткові докази на виконання вимог ухвал суду, а також адвокат приймав участь у судових засіданнях: 24.05.2023 тривалістю - 40 хв., 14.06.2023 тривалістю - 18 хв. та 15.06.2023 тривалістю - 32 хв.

Таким чином, з огляду на рівень складності справи, її значення для репутації позивача та обсяг наданих послуг, суд, виходячи з критерію пропорційності вважає, що розмір витрат на правничу допомогу підлягає задоволенню в сумі 15600 грн. Такий розмір витрат підтверджується належними та допустимими, в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, доказами, крім того такий розмір є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом, а також ціною позову та значенням справи для сторони позивача, у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15600 грн.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНИОН-ТРАНС" до Головного управління Державної податкової служби у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення № 01 від 29.09.2021; № 01 від 29.09.2021; № 01 від 29.09.2021.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Сумській області (40009, м. Суми, вул. Іллінська, 13 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНИОН-ТРАНС" (вул. М. Вовчок, б. 1, м. Суми, Сумська область, 40007, ) судовий збір у розмірі 15600 грн та витрати на правову допомогу в сумі 15600 грн.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 20.06.2023.

Суддя А.Б. Діска