Справа № 340/5885/22
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2023-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 червня 2023 року м. Дніпросправа № 340/5885/22

Головуючий суддя І інстанції - Пасічник Ю.П.

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Іванова С.М. (доповідач),

суддів: Чередниченка В.Є., Шальєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02.02.2023 року в адміністративній справі №340/5885/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання дій протиправними та зобов`язати вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в призначенні пенсії від 14.10.2022р. №77 Головного управління ПФУ України в Львівській області у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 (за зменшенням віку) ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №1 наступні періоди роботи:

з 03.06.2005р. по 02.12.2010р. на посаді енергетика дільниці у кар`єрі на дільниці з ремонту гірничо-електричного обладнання ПАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат»;

з 03.12.2010 р. по 03.02.2015р. на посаді енергетика дільниці у кар`єрі на дільниці №5 по технічному обслуговуванню та ремонту ліній електропередач у кар`єрі з правом пільгового пенсійного забезпечення за Списком №1 у ТОВ «Криворіжелектромонтаж»;

- з 06.10.2022 р. призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах, зі зменшенням віку, за Списком №1 відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020р.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02.02.2023 року адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення про відмову в призначенні пенсії від 14.10.2022р. №77 Головного управління ПФУ України в Львівській області у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 (за зменшенням віку) ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №1 наступні періоди роботи:

- з 03.06.2005р. по 02.12.2010р. на посаді енергетика дільниці у кар`єрі на дільниці з ремонту гірничо-електричного обладнання ПАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат»;

- з 03.12.2010 р. по 03.02.2015р. на посаді енергетика дільниці у кар`єрі на дільниці №5 по технічному обслуговуванню та ремонту ліній електропередач у кар`єрі з правом пільгового пенсійного забезпечення за Списком №1 у ТОВ «Криворіжелектромонтаж»;

- з 06.10.2022 р. призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах, зі зменшенням віку, за Списком №1 відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020р.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати вищезазначене рішення, як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні адміністративного позову.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що рішення про відмову позивачу в призначенні пенсії було прийнято у відповідності з приписами пенсійного законодавства, що свідчить про відсутність підстав для його скасування.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, на підставі ст. 311 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач 06.10.2022 через веб-портал Пенсійного фонду України звернувся до ГУ ПФУ України в Кіровоградській області із заявою та необхідним пакетом документів, в т.ч. трудовою книжкою НОМЕР_1 , для призначення пенсії за віком на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку (а.с.14-18).

Згідно п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-1У (далі Закон №1058-IV), затвердженого постановою правління ПФУ від 25.11.2005 року №22-1 (далі Порядок №22-1) засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що мав розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком, а саме: ГУ ПФУ України в Львівській області.

Рішенням ГУ ПФУ України в Львівській області від 14.10.2022р. №77 відмовлено у призначенні пенсії, про що позивача листом від 25.10.2022 поінформував ГУ ПФУ України в Кіровоградській області (а.с.19,20).

Відмова мотивована тим, що до пільгового стажу роботи не зараховано періоди роботи:

- з 03.06.2005р. по 02.12.2010р. у ПАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат», оскільки довідка №78 від 11.02.2022р. не відповідає формі довідки затвердженій ПКМУ від 05.07.2006р. №920 через відсутність підпису керівника підприємства;

- з 03.12.2010р. по 03.02.2015р. через відсутність довідки про підтвердження пільгового стажу роботи.

Крім того, вказано, що право на пенсію на пільгових умовах у позивача виникне з 14.12.2033 р.

Не погодившись з вказаними доводами відповідача, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має достатній стаж, в тому числі пільговий для призначення пенсії на підставі п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з пунктом «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 року (далі Закон №1788-XIІ), у редакції чинній до прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015 року на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 (36-2003-п) виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування": чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи;

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII, який набув чинності з 01.04.2015 року, статтю 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» викладено в наступній редакції: На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» №2148-VIII від 03.10.2017 року, текст Закону №1058-IV доповнений, зокрема, статтею 114, згідно із п.1 ч.2 якої на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші.

Вказана норма набула чинності з 01.10.2017 року.

Натомість, Рішенням Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 року, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти „б"-„г" статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII.(п. 1 рішення).

Згідно з п. 2 Рішення № 1-р/2020, стаття 13, частина друга статті 14, пункти „б"-„г" статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Відповідно до п. 3 Рішення № 1-р/2020, застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти „б"-„г" статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

«На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах».

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 45 років, тоді як другий - у 50 років.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній в постанові від 03.11.2021 року в справі № 360/3611/20, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для відмови позивачу в призначенні пенсії були висновки пенсійного органу про те, що до пільгового стажу роботи не зараховано періоди роботи:

- з 03.06.2005р. по 02.12.2010р. у ПАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат», оскільки довідка №78 від 11.02.2022р. не відповідає формі довідки затвердженій ПКМУ від 05.07.2006р. №920 через відсутність підпису керівника підприємства;

- з 03.12.2010р. по 03.02.2015р. через відсутність довідки про підтвердження пільгового стажу роботи.

З матеріалів справи видно, що позивач звертався до Кіровоградського окружного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградської області та Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просив:

- визнати протиправною відмову Відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду в Хмельницькій області від 01.09.2021 р. у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 позивачу, яка оформлена у вигляді рішення про відмову в призначенні пенсії №77 від 01.09.2021 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області: з 27 серпня 2021 року призначити, позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до п. "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області: з 27 серпня 2021 року нарахувати та виплатити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", з урахуванням Рішення Конституційного суду № 1 -5/2018(746/15) від 23 січня 2020 р.№1-р/2020.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11.04.2022 року (справа № 340/26/22) відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградської області та Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

В наведеному судовому рішенні судом першої інстанції було зазначено, що аналіз нормативно-правових актів свідчить про те, що посилання відповідача на неможливість включення до пільгового стажу спірного періоду праці позивача в зв`язку з відсутністю уточнюючої довідки є безпідставними, оскільки наявний трудовий стаж позивача за посадою з правом пільгового пенсійного забезпечення за Списком 1 підтверджено записами в трудовій книжці, яка є основним документом. Зауважено, що спірне рішення містить помилковий висновок в частині відмови у зарахуванні до пільгового стажу, періоду роботи (не навчання) з 03.12.2010 по 03.02.2015, оскільки цей період належить зарахувати до пільгового стажу.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак, з огляду на вказані обставини справи, стаж роботи позивача з 03.12.2010 р. по 03.02.2015р. на посаді енергетика дільниці у кар`єрі на дільниці №5 по технічному обслуговуванню та ремонту ліній електропередач у кар`єрі з правом пільгового пенсійного забезпечення за Списком №1 у ТОВ «Криворіжелектромонтаж» підлягає зарахуванню до пільгового стажу.

Щодо зарахування до пільгового стажу періодів роботи з 03.06.2005 по 02.12.2010 то колегія суддів апеляційної інстанції зазначає.

Згідно ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки, або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Як вбачається зі змісту трудової книжки позивача, з 03.06.2005 р. позивача було прийнято на посаду енергетика дільниці добувної екскаваторної дільниці №4 Петрівського кар`єру гірничого управління, відповідно до наказу від 01.06.2005р., а запис №20 свідчить про те, що 02.12.2010р. позивача було звільнено по переведенню відповідно до наказу від 02.12.2010р.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що доводи відповідача відносно неможливості зарахувати вказаний період до пільгового стажу зважаючи на те, що довідка №78 від 11.02.2022 р. (а.с.29) не відповідає формі довідки затвердженій ПКМУ від 05.07.2006р. №920 через відсутність підпису керівника підприємства є безпідставними, оскільки подання вказаної довідки було б необхідним в разу відсутності у позивача трудової книжки чи відповідних записів в ній.

Але, як вже встановлено судом, трудова книжка є в наявності у позивача, а спірний період роботи підтверджений відповідними записами у ній.

Отже, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивач, який на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії, досяг віку 51 рік, мав страховий стаж 28 років 11 місяців 13 днів, в тому числі стаж роботи за Списком №1 - 9 років, мав право на призначення пенсії на пільгових умовах, із зменшенням пенсійного віку, відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області - залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02.02.2023 року в адміністративній справі №340/5885/22 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, за винятком наявності підстав передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко

суддя В.А. Шальєва