Справа № 420/17457/22
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2023-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/17457/22
Головуючий в 1 інстанції: Хом`якова В.В.

Дата і місце ухвалення 22.03.2023р., м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бойка А.В.,

суддів: Федусика А.Г.,

Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.03.2023р. по справі №420/17457/22 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 м. Одеси про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 м. Одеси, яка полягає у ненаданні запитуваної позивачем на підставі ст. 32 Конституції України" довідки про визнання військово-лікарською комісією ОСОБА_1 непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку через невиліковні хвороби" з мокрою печаткою ІНФОРМАЦІЯ_2;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 м. Одеси видати "довідку про визнання військово-лікарською комісією ОСОБА_1 непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку через невиліковні хвороби" з мокрою печаткою ІНФОРМАЦІЯ_2 та надіслати рекомендованим листом за адресою: АДРЕСА_1 - в п`ятиденний строк відповідно Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22.03.2023р. у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, обґрунтовану посиланням на не правильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В поданій апеляційній скарзі апелянт зазначив, що суд першої інстанції приймаючи оскаржуване рішення у справі дійшов помилкового висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_2 порушено строк надання відповіді на інформаційний запит. Зауважив, що позивач не обізнаний з формою документу необхідного для виїзду закордон, у зв`язку з чим вважає, що відповідач мав самостійно визначити форму запитуваної довідки.

Зважаючи на зазначене апелянт просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Одночасно з апеляційною скаргою апелянтом подано клопотання про витребування витягу з ЄДРПОУ щодо наявності реєстрації ІНФОРМАЦІЯ_2 м. Одеси, з метою перевірки його статусу.

03.05.2023 р. апелянтом подано клопотання про витребування належним чином засвідченої інформації щодо проведення військоволікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 м. Одеси 20.05.2013 року, та копії особової справи ОСОБА_1

19.05.2023р. апелянтом подано клопотання про витребування витягу з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Ознайомившись зі змістом вказаних вище клопотань, судова колегія не вбачає підстав для їх задоволення, оскільки вважає, що наявні у справі матеріали містять усі необхідні реквізити ІНФОРМАЦІЯ_2 м. Одеси, а отже у суду не виникає сумнівів щодо статусу відповідача у справі.

Інші заявлені апелянтом клопотання також не підлягають задоволенню, оскільки заявлені до витребувані документи не стосуються предмету спору у даній справі.

У відзиві на апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_2 м. Одеси зазначив, що суд першої інстанції вірно встановив усі обставини справи та надав їм належну правову оцінку, у зв`язку з чим просив залишити судове рішення без змін.

Справа призначена до розгляду у порядку письмового провадження у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 17.10.2022р. ОСОБА_1 направив на електронні адреси ІНФОРМАЦІЯ_1 запит на отримання довідки з ІНФОРМАЦІЯ_2 для Державної прикордонної служби України, про те, що позивач знятий з військового обліку за хворобами та може перетинати державний кордон України, зазначивши в довідці, що обласною ВЛК в 2013 році визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку через невиліковні хвороби (перелічити такі хвороби, які були встановлені обласною ВЛК), для виїзду за кордон для лікування.

У зв`язку з неотриманням відповіді на відповідний запит, позивач звернувся до Одеської обласної прокуратури із заявою щодо контролю розгляду поданої ним заяви від 17.10.2022р.

Листом від 20.10.2022р Одеська обласна прокуратура повідомила позивача про направлення відповідного запиту до ІНФОРМАЦІЯ_2, як належного розпорядника запитуємої інформації.

Листом від 11.11.2022р. ІНФОРМАЦІЯ_2 м. Одеси роз`яснив позивачу порядок перетину державного кордону України. Для чого запропоновано йому особисто прибути до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ну дуку позивача зазначена вище бездіяльність грубо порушує його конституційне право на вільне пересування, що стало підставою звернення до суду з відповідним позовом.

Вирішуючи спір по суті суд першої інстанції дійшов висновку, що подане позивачем звернення за своїм змістом не є запитом у розумінні Закону України «Про доступ до публічної інформації», а отже підстави для задоволення позову відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову, однак не погоджується з мотивами за яких суд дійшов такого висновку, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про інформацію" основними принципами інформаційних відносин є: гарантованість права на інформацію; відкритість, доступність інформації, свобода обміну інформацією; достовірність і повнота інформації; свобода вираження поглядів і переконань; правомірність одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації; захищеність особи від втручання в її особисте та сімейне життя.

Згідно ст. 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Право на доступ до публічної інформації гарантується обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом (п.1 ч.1 ст.3 Закону).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону доступ до інформації забезпечується, серед іншого, шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Частиною 19 Закону визначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Запит на інформацію має містити: ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

З аналізу наведених положень Закону України №2939-VI випливає, що визначальною ознакою для публічної інформації є те, що вона заздалегідь зафіксована будь-якими засобами та на будь-яких носіях і знаходилася у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації. Не є інформаційним запитом звернення, для відповіді на яке необхідно створити інформацію, крім випадків, коли розпорядник не володіє запитуваною інформацією, але зобов`язаний нею володіти.

Дослідивши інформаційний запит позивача, беручи до уваги характер запитуваної інформації, її походження та зміст, колегія суддів вважає, що остання не є публічною інформацією у розумінні Закону України "Про доступ до публічної інформації", а отже у даному випадку відповідач обґрунтовано керувався положеннями Закону України "Про звернення громадян".

Відповідно до ст.3 Закону України "Про звернення громадян" під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Даною статтею також надано тлумачення зазначених термінів.

Зокрема, заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Згідно з ч.1 ст.15 Закону України "Про звернення громадян" передбачено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України "Про звернення громадян" звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Так, матеріали справи свідчать, що на запит позивача від 18.10.2022 р., який надійшов на адресу відповідача 01.11.2022р. за вх.№10428, начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 м. Одеси Оскілко О. надав відповідь у формі листа від 11.11.2022р. №С/6854, тобто у строк встановлений ст. 20 Закону України "Про звернення громадян".

При цьому, судова колегія зазначає, що в позовній заяві позивач просив суд визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2, яка полягає у ненаданні довідки про непридатність до військової служби для виїзду за кордон, тобто позивачем фактично оскаржується відмова у наданні спірної довідки.

А отже, у даному випадку суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для надання правової оцінки відповіді ІНФОРМАЦІЯ_2 м. Одесі, викладеної у листі від 11.11.2022р. по суті.

В свою чергу, в направленому позивачу листі ІНФОРМАЦІЯ_2 м. Одеси, посилаючись на правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою КМУ №57 від 27.01.1995 р. відмовив позивачу у видачі бажаної довідки, зазначивши, що вищевказані Правила передбачають видачу дозволів на виїзд з місця проживання від керівника відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки окремим громадянам, до яких входять курсанти закладів освіти та інші особи, що належать до морського та авіаційного составу. Перетин кордону іншими категоріями громадян здійснюється на підставі відповідних документів, зокрема запису у військовому обліковому документі про виключення з військового обліку за станом здоров`я, згідно п. 2-6 Правил. Для чого ОСОБА_1 запропоновано особисто прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 м. Одеси.

Ознайомившись зі змістом вище зазначених Правил перетину державного кордону громадянами України, затверджених Постановою КМУ №57 від 27.01.1995 р. судова колегія констатує, що останні дійсно не передбачають оформлення довідки про непридатність особи до військової служби для виїзду за кордон.

Таким чином, ІНФОРМАЦІЯ_2 м. Одеси обґрунтовано відмовив позивачу у наданні запитуваної ним довідки, а отже підстави для задоволення позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії відсутні.

Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги наявність в матеріалах справи обґрунтованої відповіді ІНФОРМАЦІЯ_2 м. Одеси на запит позивача від 18.10.2022р., колегія суддів дійшла висновку про недопущення з боку відповідача протиправної бездіяльності при розгляді відповідного звернення, позаяк відповідач діяв виключно в межах своїх повноважень.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Частина 4 цієї статті Кодексу встановлює, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

З огляду на все вищевикладене, колегія суддів вважає, що відповідно до ч. 4 ст. 317 КАС України рішення суду підлягає зміні шляхом зміни його мотивувальної частини та викладення її у редакції даної постанови.

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.03.2023р. по справі №420/17457/22 колегія суддів залишає без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 325, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотань ОСОБА_1 від 26.04.2023р., від 03.05.2023р. та від 19.05.2023р. про витребування додаткових доказів у справі відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.03.2023р. змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції даної постанови суду апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.03.2023р. залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Судді: А.Г. Федусик

О.А. Шевчук