Справа № 580/4704/22
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2023-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/4704/22 Суддя (судді) першої інстанції: Анжеліка БАБИЧ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.,

Грибан І.О.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2021 року по справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправним і скасування рішення,

У С Т А Н О В И В:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулася Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі - позивач) з позовом до Головного управління ДПС у Черкаській області, у якому просила суд визнання протиправним і скасування наказу від 05.10.2022 №1529-п "Про проведення фактичної перевірки".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спірний наказ не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки не містить будь-яких посилань на конкретні фактичні підстави та в межах якого контрольного заходу чи відомостей встановлені факти сумнівностей операцій податковим органом.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2021 року в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим судом першої інстанції рішенням, позивачем (надалі - апелянт) подано апеляційну скаргу, яка за змістом є ідентичною позовній заяві та в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування всіх обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що в спірному наказі відсутні будь-які посилання на вказаний вище лист ДПС України та інформація про скаргу на чат-Бот. Тому зазначений відповідачем лист не міг бути підставою для призначення перевірки позивача. Водночас скаргу на чат-Бот складено невідомою особою, тобто анонімно. Місцем діяльності позивача є АДРЕСА_1 , а не АДРЕСА_2 . Зазначив, що підстави в спірному наказі не розкриті та мають об`єктивно існувати. Оскаржуваний наказ не містить ні порушень, допущених позивачем, ні можливих порушень вимог податкового та/або іншого законодавства, контроль за яким покладено на податкові органи. У спірному наказі відсутні будь-які посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, крім посилання на норми, що їх регулюють.

Крім того, судом першої інстанції не враховано викладені у постановах Верховного Суду від 05.03.2019 у справі №820/4893/18, від 18.12.2018 у справі №820/4895/18, від 08.09.2020 у справі №640/21536/19.

Відповідач заперечує проти апеляційної скарги в повному обсязі, з підстав зазначених у письмовому відзиві на апеляційну скаргу.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини 2 статті 309 КАС України у виняткових випадках та з урахуванням особливостей розгляду справи апеляційний суд може продовжити строк розгляду справи, про що постановляє ухвалу.

Пунктом 1 статті 6 ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року Конвенції про захист прав людини та основних свобод закріплено право вирішення спірного питання упродовж розумного строку.

Згідно п. 26 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів ухвалення рішення в розумні строки відповідно до статті 6 Конвенції також можна вважати важливим елементом його якості. Проте можливе виникнення суперечностей між швидкістю проведення процесу та іншими чинниками, пов`язаними з якістю, такими як право на справедливий розгляд справи, яке також гарантується статтею 6 Конвенції. Оскільки важливо забезпечувати соціальну гармонію та юридичну визначеність, то попри очевидну необхідність враховувати часовий елемент слід також зважати й на інші чинники.

З огляду на перебування членів колегії у відпустці та вищезазначені обставини, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що існує необхідність продовження строку розгляду даної справи на розумний строк.

Відповідно до положень статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, що згідно з даними Виписки з ЄДРПОУ позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець з 25.09.2013 з місцем проживання: АДРЕСА_1 . Основний вид економічної діяльності - 47.19 "Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах".

Державна податкова служба України листом від 26.09.2022 №11422/7/99-00-07-04-03-07 повідомила головним управлінням ДПС в областях та м. Києві, що в період з 19.09.2022 до 25.09.2022 на чат-бот ДПС "StopViolаtionBot" надходила інформація, що свідчить про можливі порушення платниками податків законодавства, контроль за яким здійснюють податкові органи (додаток 1). Тому вважає за необхідне доручити головним управлінням ДПС в областях та м. Києві проведення фактичних перевірок платників податків або об`єктів, інформація про можливі порушення по яких зазначена у додатку 1 до цього листа.

Згідно з додатком 1 до листа ДПС України на чат-бот ДПС "StopViolаtionBot" 19.09.2022 у Черкаській області надійшло повідомлення, що в меблевому магазині за адресою: АДРЕСА_2 - не видають чеки за придбану продукцію та не хочуть робити повернення товару.

Так, 05.10.2022 відповідач видав наказ №1529-п "Про проведення фактичної перевірки" (надалі - спірний наказ) посилаючись на п.п.20.1.2, 20.1.4, 20.1.8-20.1.11 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.3 п.75.1 ст.75, п.п.80.2.2 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України (із змінами та доповненнями), яким доручив її провести за місцем фактичного провадження діяльності позивача за адресою: АДРЕСА_2 , -з 05.10.2022 тривалістю 10 діб. Зазначено, що перевірку необхідно провести за період діяльності з 15.10.2019 до 14.10.2022 з метою контролю за дотриманням вимог законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, наявності документів, що підтверджують облік та походження товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) за місцем фактичного здійснення діяльності.

Судом першої інстанції встановлено, що 05.10.2022 відповідач посилаючись на підп.80.2.2, п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України та спірний наказ видав заступнику начальника відділу фактичних перевірок Управління податкового аудиту Сотуленку А.М. направлення на перевірку №2417/23-00-07-07-01 та головному державному інспектору відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту Сиваку А.Ю - №2418/23-00-07-07-01.

Посадовими особами контролюючого органу 06.10.2022 складено акт відмови від проведення фактичної перевірки (від допуску посадових осіб контролюючого органу) №918/23-00-07-07-01, в якому зазначили, що після ознайомлення з направленнями на фактичну перевірку від 05.10.2022 №2417 та №2418 і спірним наказом касир позивача - ОСОБА_2 магазину за адресою: АДРЕСА_2 ,-, відмовив у допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки, посилаючись на відсутність передбачених ПКУ підстав для її проведення.

Вважаючи, що спірний наказ прийнято з порушенням вимог чинного законодавства позивач звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначав, що спірний наказ містить всі обов`язкові відомості, які передбачені в чинному п. 81.1 ст. 81 ПК України, в редакції, яка діяла на час призначення перевірки.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до п. 61.1 ст. 61 ПК України податковий контроль - це система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Судом першої інстанції встановлено, а позивачем не спростовано, що у спірному наказі відповідач доручив провести фактичну перевірку позивача посилаючись на виконання п.п.20.1.2, 20.1.4, 20.1.8-20.1.11 п. 20.1 ст. 20, п.п.75.1.3 п.75.1 ст.75, підп.80.2.2 п.80.2 ст.80 ПК України.

Згідно з пп. 20.1.2., 20.1.4., 20.1.8-20.1.11 п. 20.1. ст.20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право: для здійснення функцій, визначених законом, отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, усіх форм власності у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов`язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, а також фінансову і статистичну звітність у порядку та на підставах, визначених законом; проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення; під час проведення перевірок у платників податків - фізичних осіб, а також у посадових осіб платників податків - юридичних осіб та платників єдиного внеску перевіряти документи, що посвідчують особу, а також документи, що підтверджують посаду посадових осіб та/або осіб, які фактично здійснюють розрахункові операції; вимагати під час проведення перевірок від платників податків, що перевіряються, проведення інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки з використанням інформації та документів щодо результатів такої інвентаризації за наслідками таких перевірок або під час наступних заходів податкового контролю; здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів; проводити контрольні розрахункові операції до початку перевірки платника податків щодо дотримання ним порядку проведення готівкових розрахунків та застосування реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій. Товари, отримані службовими (посадовими) особами контролюючих органів під час проведення контрольної розрахункової операції, підлягають поверненню платнику податків у непошкодженому вигляді. У разі неможливості повернення такого товару відшкодування витрат здійснюється відповідно до законодавства з питань захисту прав споживачів.

Порядок проведення податкових перевірок врегульований нормами глави 8 ПК України.

Так, згідно з п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до підп.75.1.3. п.75.1 ст.75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Особливості проведення фактичної перевірки вказані в ст.80 ПК України.

Так, згідно з п.80.1. ст.80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до пп.80.2.1-80.2.7. п. 80.2. ст. 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів; у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів; письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, у тому числі незабезпечення можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, касових операцій, патентування або ліцензування; неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками; у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального; у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3; у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

Отже, передумовою проведення фактичної перевірки з підстав, передбачених підп.80.2.2 та 80.2.7 п.80.2 ст.80 ПК України, є отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на органи державної податкової служби.

Судом першої інстанції встановлено, а позивачем не спростовано, що у спірному наказі підставою для проведення фактичної перевірки відповідач визначив підп.80.2.2 п.80.2 ст.80 ПК України. Вказана норма встановлює, що вона проводиться у разі наявності та/або отримання ним в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач отримав листом від 26.09.2022 №11422/7/99-00-07-04-03-07 Державної податкової служби України та додатком 1 до нього (інформацію), згідно з яким на чат-бот ДПС "StopViolаtionBot" 19.09.2022 у Черкаській області надійшло повідомлення, що в меблевому магазині за адресою: АДРЕСА_2 - не видають чеки за придбану продукцію та не хочуть робити повернення товару.

Позивач зазначає, що спірний наказ не містить відомостей щодо зазначеного листа ДПС України та інформації про отримання повідомлення на чат-Бот ДПС "StopViolаtionBot".

Наказом Міністерства фінансів України від 15.06.2020 №297 затверджений Порядок розгляду звернень та організації особистого прийому громадян у Державній податковій службі України та її територіальних органах (набув чинності 16.10.2020).

Пунктом 17 розділу ІІ вказаного Порядку анонімні звернення розгляду не підлягають (крім анонімних повідомлень про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції"). Анонімні звернення після реєстрації доводяться до відома керівників структурних підрозділів відповідно до їх функціональних повноважень засобами СЕД.

З аналізу вищезазначених норм права та матеріалів справи, колегія суддів вважає, що твердження позивача про те, що згадане вище повідомлення є анонімним, спростовується способом отримання відповідачем на чат-Бот ДПС "StopViolаtionBot" відомостей.

Згідно з даними Виписки з ЄДРПОУ місцем проживання позивача зазначено адресу: АДРЕСА_1 . У ній відсутні відомості щодо місця провадження діяльності позивача за адресою: АДРЕСА_2 ,- про яку зазначено у Додатку 1 до листа ДПС України, спірному наказі та акті відмови від проведення фактичної перевірки (від допуску посадових осіб контролюючого органу) №918/23-00-07-07-01. Водночас зазначений вище акт підписаний ОСОБА_2 - як касиром позивача з посиланням на її ідентифікаційний номер у магазині за адресою: АДРЕСА_2 . Письмових заперечень щодо невірного зазначення адреси він не містить.

Колегія суддів звертає увагу, що судом першої інстанції встановлено, що вказана виписка з ЄДРПОУ видана 21.09.2013, а місце фактичної господарської діяльності та місце проживання фізичної особи можуть бути різними. Отже, вказані обставини підтверджують, що саме за вказаною адресою позивач здійснює свою підприємницьку діяльність, а отже твердження позивача, що фактичним місцем його діяльності є АДРЕСА_1 не підлягає врахуванню.

Згідно з п.80.5. ст.80 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Відповідно до п.81.1. ст.81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Судом першої інстанції установлено, а позивачем не спростовано, що спірний наказ містить: дату видачі - 05.10.2022; найменування контролюючого органу - Головне управління ДПС у Черкаській області; найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) - ФОП ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), а у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться - адреса фактичного місця діяльності: АДРЕСА_2 ; мету - контроль за дотриманням вимог законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, наявності документів, що підтверджують облік та походження товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) за місцем фактичного здійснення діяльності; вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка) - фактична перевірка; підстави для проведення перевірки - підп.20.1.2, 20.1.4, 20.1.8-20.1.11 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.3 п.75.1 ст.75, підп.80.2.2 п.80.2 ст.80 ПК України (із змінами та доповненнями); дату початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися: з 05.10.2022 тривалістю 10 діб за період діяльності з 15.10.2019 до 14.10.2022.

Спірний наказ підписаний керівником та скріплений печаткою контролюючого органу.

З аналізу норм права та матеріалів справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що спірний наказ має всі обов`язкові відомості, які передбачені в чинному п.81.1 ст.81 ПК України, а отже твердження позивача про порушення під час складання даного наказу є необґрунтованим.

Щодо посилання позивача на висновки викладених Верховним Судом у постановах від 05.03.2019 у справі №820/4893/18, від 18.12.2018 у справі №820/4895/18, від 08.09.2020 у справі №640/21536/19, постанові від 14.03.2019 у справі №806/616/17, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки дані правовідносини регулювалися підп.80.2.2 п.80.2 ст.80 ПК України у редакції закону України від 21 грудня 2016 року №1797-VIII, в той час, як в даній справі підлягають застосування вимоги закону, які діють в редакції ЗУ №2120-IX від 15.03.2022.

Щодо посилання позивача на відсутність у спірному наказі відомостей про те, в межах яких заходів контролюючого органу встановлено невідповідність діяльності позивача вимогам чинного законодавства, на підставі яких відомостей або документів (дата, номер, підпис уповноваженої особи) встановлені факти сумнівності щодо його діяльності, сумнівність яких саме операцій (дата операції, характер та наслідки такої операції та інші докази вчинення таких операцій, показання свідків, працівників) встановлена податковим органом, не враховані, оскільки така інформація не стосується передумов прийнятого рішення та не є згідно з законом обов`язковою для зазначення. У пункті 80.2 ст.82 ПК України встановлені окремі самостійні підстави для призначення перевірки, як от: у разі, коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства, або виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3. Такі обставини не стали підставою винесення спірного наказу в цій справі. Згідно з абз.5 п.81.1. ст.81 ПК України непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Фактичні обставини спору доводять наявність скарги споживача на господарську діяльність позивача з ймовірним порушенням законодавства у сфері розрахункових операцій, поданої через систему чат-бот контролюючого органу, що дає можливість ідентифікувати особу скаржника. Належним способом виявлення є саме призначення фактичної перевірки, що узгоджується з вимогами підп.75.1.3 ст.75 ПК України щодо предмету фактичної перевірки.

Обов`язок контролюючого органу в ПК України надати копію скарги та відомості про неї платнику відсутній.

Оскільки вказана вище скарга надійшла до центрального контролюючого органу, який у подальшому доручив провести фактичну перевірку у т.ч. позивача, спірний наказ правомірний та відсутні підстави для його скасування.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що позивач скористався своїм правом щодо недопущення посадових осіб до перевірки.

З аналізу норм права, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято відповідачем у спосіб, визначений законом, а отже позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки їх суть зводиться до констатації податкового законодавства, а не помилок чи то порушень судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення, за таких обставин доводи апеляційної скарги не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному судовому рішенні.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що зміст апеляційної скарги є ідентичним адміністративному позову (з урахуванням уточнення), а отже, доводи, викладені заявником в апеляційній скарзі були предметом дослідження суду першої інстанції і не знайшли свого належного підтвердження під час розгляду апеляційної скарги.

При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 311, 313, 315-316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2021 року -залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно з підстав, зазначених у ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді: О.О. Беспалов

І.О. Грибан