Справа № 140/7394/22
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2023-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 рокуЛьвівСправа № 140/7394/22 пров. № А/857/3598/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді - Ніколіна В.В.,

суддів - Гінди О.М., Пліша М.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Міо Флор" на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20 січня 2023 року (суддя - Сорока Ю.Ю., м. Луцьк) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Міо Флор" до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Міо Флор" у листопаді 2022 року звернулося до суду з адміністративним позовом до Волинської митниці, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 22.09.2022 №UA205140/2022/000178/2. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з таким рішенням не погоджується та вважає його протиправним, посилаючись на те, що ним було надано документи, які дають можливість митному органу визначити митну вартість задекларованого товару за основним методом - за ціною контракту. Звертає увагу на те, що право митного органу на витребування у декларанта додаткових документів реалізується виключно у разі надання декларантом документів, які містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 20 січня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з ухваленим судовим рішенням, його оскаржив позивач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення, та прийняти нове, яким позов задовольнити. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, щоколи відповідач просив надати додаткові документи всупереч статтям 53, 54 Митного кодексу України (далі - МК України), митним органом не зазначалось, які складові частини митної вартості необхідно підтвердити, що вказує на безпідставність вимог щодо витребування додаткових документів. Також зазначає, що законодавством не визначено, що довідка перевізника (експедитора) повинна містити інформацію про протяжність маршруту (в км). Стосовно розбіжностей у рахунках на оплату №002122 від 07.09.2022 та №002209 від 16.09.2022 вказує, що митний орган не мав жодних зауважень щодо інформації зазначеної в рахунках-фактурах, та зазначені обставини не були підставою прийняття оскаржуваного рішення. Вказує, що жодних розбіжностей не було по транспортних витратах, оскільки, як зазначалось в довідці №LV0014 від 16.09.2022 визначено, всі витрати на транспортування за межами кордону України, які складають 376536,20 грн.

Відповідач подав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити таку без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Міо Флор" на підставі контракту №F2201 від 01.06.2022 року придбало в компанії "CHANGZHOU HUAREN DECORATIVE MATERIAL CO., LTD" (Китай) товар, а саме: оздоблювальна ексклюзивна плитка на підлогу підвищеної стійкості номер 2081L-09 (SPC кам`яно-композитна підлога) - 1367,63 м3 1524*228*7 ((6+1мм ІХРЕ) 0.5 мм шар зносостійкості), оздоблювальна ексклюзивна плитка на підлогу підвищеної стійкості, номер 88345-5 (SPC кам`яно-композитна підлога) - 587,91 М3,1524*228*7 ((6+1мм ІХРЕ) 0.5 мм шар зносостійкості), StonePolymerComposite (SPC) покриття для підлоги.

З метою митного оформлення вищевказаного товару 17.09.2022 позивач через декларанта подав до Волинської митниці митну декларацію №UA205140/2022/065447 та документи, передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України, зокрема: контракт №F2201 від 01.06.2022 року, на підставі якого позивачем було придбано товар; рахунок-фактуру (інвойс) №F2201 від 20.07.2022 року; пакувальний лист від 20.07.2022 року; платіжні доручення №1JBKLM6 від 17.06.2022 року та №2JBKLM7 від 25.07.2022 року; товарно-транспортну накладну (CMR) №997121 від 12.09.2022 року; кононсамент №SZZY22070020 від 2107.2022 року; цінову пропозицію постачальника товару; європейську декларацію країни відправлення від 21.07.2022 року; сертифікат походження товару від 21.07.2022 року; договір №072022 про транспортно-експедиторське обслуговування; довідку про транспортно-експедиційні витрати від 16.09.2022 року; рахунки на оплату послуг на транспортування товару №002122 від 07.09.2022 року, №002209 від 16.09.2022 року; міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) №997121; заявку на перевезення №VL0014; платіжні доручення про оплату послуг з транспортування товару №50 від 22.09.2022 року та №51 від 22.09.2022 року.

Під час перевірки документів, поданих 17.09.2022 разом із МД №UA205140/2022/065447 для підтвердження заявленої митної вартості товару встановлено ознаки порушення митних правил передбачених статтею 485 МК України, у зв`язку із чим Волинською митницею складено протокол про порушення митних правил від 20.09.2022 року №669/20500/22 та прийнято класифікаційне рішення КТ-UA-2022 від 20.09.2022 про визначення коду товару згідно якого код товару визначено - .

21.09.2022 декларантом ПП "Статус-КВО" (UA/) в інтересах ТОВ "Міо Флор" подано МД №UA205140/2022/066309 на товар: «Композитна підлога SPC (StonePlasticComposit): підлогове покриття (ламінат) підвищеної стійкості, яке складається з каменю (вапняку, карбонату кальцію) в поєднанні з вінілом в співвідношенні 80% мінералу і 20% ПВХ, склад - підкладка, SPC основа, декоративний…» та перелік документів, визначених в гр.44 МД, зокрема: пакувальний лист №F2201_/1 від 20.07.2022; рахунок-фактура №F2201_1/1 від 20.07.2022; автотранспортна накладна №997121 від 12.09.2022; сертифікат про походження товару №С61016 від 21.07.2022; митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів №UA205140.2022.065447.001 від 17.09.2022; рішення про визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД №КТ - UA- 2022 від 20.09.2022; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу ( у випадках митного огляду, що здійснюється при виконанні митних формальностей під час митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації) № UA205140/2022/065447 від 19.09.2022; протокол про порушення митних правил №669/20500/22 від 20.09.2022; картка відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2022/020026 від 20.09.2022; банківський платіжний документ, що стосується товару №1JBKLМ6 від 17.06.2022; банківський платіжний документ, що стосується товару №2JBKLM7 від 25.07.2022; документ, що підтверджує вартість перевезення товару №LV0014 від 16.09.2022; прейскурант (прайс-лист) виробника товару PRICE від 02.07.2022; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу), стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №F2201 від 01.06.2022; некласифікований внутрішній договір (контракт) Дистриб`юторський договір 1 від 05.09.2022; договір про надання послуг митного брокера №246/1 від 15.03.2022; договір (контракт) про перевезення №072022 від 20.07.2022; інші некласифіковані документи Склад товару від 27.08.2022; інші некласифіковані документи торговельна марка від 18.11.2019; копія митної декларації країни відправлення №02319823 від 21.07.2022.

Під час перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товару встановлено, що митна вартість товару, який ввозяться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять розбіжності:

в платіжних дорученнях №1JBKLM6 від 17.06.2022 та №2JBKLM7 від 25.07.2022 реквізити банку отримувача платежу не відповідають банківським реквізитам зазначеним в інвойсі та контракті;

для перевірки числового значення витрат на транспортування, чітко не виділено та не підтверджено документально суму витрат морським фрахтом (Шанхай-Гданськ), сухопутною територією Польщі (Гданськ-Томашув), витрат на страхування вантажу. Крім того, в рахунках на транспортування не вказано протяжність маршруту (в км), що не дає можливості перевірити числовий розрахунок транспортних витрат. Заявка на транспортування №LV0014 надана перевізнику ТОВ "Єврофорвардінг" лише на частину перевезення на маршрут Томашув-Луцьк;

в рахунку №2122 від 07.09.2022 йдеться про зміну коносаменту, проте не відомо з якої причини відбулась така заміна, що могло вплинути на витрати які є складовою митної вартості.

Вказане свідчить про наявність ризиків, заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей.

Зазначає, що декларантом була надана довідка про транспортно-експедиційні витрати №LV0014 від 16.09.2022 в якій зазначено лише інформацію про витрати на транспортування але не містить інформації про протяжність маршруту (в км), що не дає можливості перевірити числовий розрахунок транспортних витрат. Тому в митних органах виникли сумніви щодо правильності заявленої митної вартості та як не було достатніх відомостей для її визначення.

Крім того, декларантом було подано заяву №LV0014 до договору №072022 від 20.07.2022, в якій містить інформація лише про маршрут: Томашув, Польща - м.Луцьк, адресу завантаження зазначено - «Tomaszow, Poland», що не підтверджується маршрутом з довідкою №LV0014 від 16.09.2022.

При цьому, додатки, які подавалися позивачем разом з позовом містять заяву з ідентичним номером №LV0014 від 21.07.2022 але містить вже іншу інформацію, зокрема: порт завантаження зазначено - SHANGHAI, пункт доставки - GDANSK, Poland.

Також, зазначає, що згідно коносаменту №SZZY22070020 вантаж було прийнято від 21.07.2022 то відповідна заява мала би бути датована ще два тижня назад. А тому, вона суперечить даним згідно договору №072022 від 20.07.2022.

В свою чергу, рахунки на оплату №002122 від 07.09.2022 року та №002209 від 16.09.2022 року, також викликають сумніви, адже в самих рахунках є розбіжності, а саме:

в рахунку на оплату №002122 від 07.09.2022 року зазначено сума - 341536,2, а прописом зазначено - «двісті сорок сім тисяч дев`ятсот п`ятнадцять гривень 07 копійок», у т.ч. ПДВ: нуль гривень 00 копійок;

в рахунку на оплату №002209 від 16.09.2022 року зазначено суму - 115000,00, а прописом зазначено - «двісті вісім тисяч шістсот двадцять одна гривня 13 копійок», у т.ч. ПДВ: шістнадцять гривень 67 копійок.

Відтак, вважає твердження відповідача, що "відомості зазначені в довідці відповідають всім здійсненим платежам..." є неправдивим і не може в повній мірі підтверджувати витрати, які були понесені позивачем.

Щодо висновку судової товарознавчої експертизи №СЕ-15 від 25.10.2022 звертає увагу на те, що дана експертиза взагалі не може братися до уваги тому, що вона була проведена по товару який не відповідає МД №UA205140/2022/066309 від 21.09.2022 року, зокрема, у висновках експертизи зазначено товарну під категорію - «інші», в той час як у МД №UA205140/2022/066309 зазначено код товару - 39181010 (графа 33).

Згідно ст.53-54 МКУ декларанту було запропоновано надати в 10-денний термін наступні додаткові документи:

виписку з бухгалтерської документації (документи бухгалтерського та податкового обліку, що стосуються руху ідентичних та/або подібних оцінюваному товару в середині країни, за попередні періоди);

банківський платіжний документ проведений по міжнародній платіжній системі SWIFT;

документи, що підтверджують суму витрат морським фрахтом (Шанхай-Гданськ), сухопутною територією Польщі (Гданськ-Томашув), витрат на страхування вантажу;

заявку на транспортування;

коносамент;

висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією.

Для підтвердження митної вартості декларантом надано банківські платіжні доручення №50 та №51 від 22.09.2022, заявку на транспортування №LV0014, коносамент №SZZY22070020 від 21.07.2022.

Від надання інших додаткових документів, що підтверджують складові митної вартості, декларант відмовився, про що повідомив митницю листом №1 від 22.09.2022.

Таким чином, за результатом проведеної письмової консультації щодо вибору методу визначення митної вартості товару, а також враховуючи відмову декларанта подавати інші документи, митницею прийняте рішення про коригування митної вартості товарів від 22 вересня 2022 року №UA205140/2022/000178/2, митну вартість товару визначено на рівні: 2,04 Дол. США/кг за МД №UA401020/2022/32824 від 26.07.2022.

В подальшому товар випущено у вільний обіг згідно №UA205140/2022/066935 від 23.09.2022 з наданням гарантій, передбачених ч.7 ст.55 МК України.

Не погоджуючись із прийнятими Волинською митницею рішенням про коригування митної вартості товарів від 22.09.2022 №UA205140/2022/000178/2, позивач звернувся до суду з позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у митного органу були обґрунтовані сумніви у правильності визначення декларантом митної вартості товару, оскільки надані митному органу документи містили розбіжності.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відтак, суд, зважаючи на предмет позову, перевіряє чи оскаржуване рішення прийняте відповідачем у відповідності до зазначених вище умов.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України та іншими законами України.

Розділ ІІІ МК України регулює питання митної вартості товарів та методи її визначення.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частиною 1 статті 51 МК України митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина 2 статті 52 МК України).

Відповідно до статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 МК України).

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Частиною першою статті 58 МК України визначено умови, за яких застосовується метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту. В частині другій цієї статті передбачено, коли такий метод не застосовується. А саме: метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Частинами четвертою, п`ятою статті 58 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно з матеріалами справи, декларант позивача надав наявні у нього документи, що підтверджують митну вартість товару і обраний ним метод її визначення - основний, а саме: пакувальний лист №F2201_/1 від 20.07.2022; рахунок-фактура №F2201_1/1 від 20.07.2022; автотранспортна накладна №997121 від 12.09.2022; сертифікат про походження товару №С61016 від 21.07.2022; митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів №UA205140.2022.065447.001 від 17.09.2022; рішення про визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД №КТ - UA- 2022 від 20.09.2022; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу ( у випадках митного огляду, що здійснюється при виконанні митних формальностей під час митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації) № UA205140/2022/065447 від 19.09.2022; протокол про порушення митних правил №669/20500/22 від 20.09.2022; картка відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2022/020026 від 20.09.2022; банківський платіжний документ, що стосується товару №1JBKLМ6 від 17.06.2022; банківський платіжний документ, що стосується товару №2JBKLM7 від 25.07.2022; документ, що підтверджує вартість перевезення товару №LV0014 від 16.09.2022; прейскурант (прайс-лист) виробника товару PRICE від 02.07.2022; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу), стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №F2201 від 01.06.2022; некласифікований внутрішній договір (контракт) Дистриб`юторський договір 1 від 05.09.2022; договір про надання послуг митного брокера №246/1 від 15.03.2022; договір (контракт) про перевезення №072022 від 20.07.2022; інші некласифіковані документи Склад товару від 27.08.2022; інші некласифіковані документи торговельна марка від 18.11.2019; копія митної декларації країни відправлення №02319823 від 21.07.2022.

Як визначено частиною першою статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У частині 3 статті 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з частиною 4 статті 54 МК України у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію).

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (ч.6 ст.54 МК України).

Статтями 57, 58 МК України встановлено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.

Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до частини 8 статті 57 МК України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що під час здійснення митного оформлення товару обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому в розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд в постанові від 11 червня 2019 року в справі № 804/7761/15.

Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару - «Композитна підлога SPC (StonePlasticComposit): підлогове покриття (ламінат) підвищеної стійкості, яке складається з каменю (вапняку, карбонату кальцію) в поєднанні з вінілом в співвідношенні 80% мінералу і 20% ПВХ, склад - підкладка, SPC основа, декоративний…».

Апелянт стверджує, що подані ним документи підтверджують митну вартість товару і обраний ним метод її визначення - основний.

При цьому позиція позивача полягає у тому, що якщо вартість визначена ним за основним методом, то для митного органу є достатніми ті документи, які подані декларантом, а відповідач зазначає про наявність сумнівів у визначені митної вартості через розбіжності в документах.

Суд зазначає, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. З цією метою вони мають повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товарів у разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

Митниця може вимагати, а суб`єкт господарювання має надати лише належні документи для перевірки та підтвердження правильності заявленої митної вартості товару.

Надання неналежних документів не може вважатися виконанням вимог митниці щодо підтвердження митної вартості товарів.

Згідно з матеріалами справи, під час перевірки документів, поданих 17.09.2022 разом із МД №UA205140/2022/065447 для підтвердження заявленої митної вартості товару встановлено ознаки порушення митних правил передбачених статтею 485 МК України, у зв`язку із чим складено протокол про порушення митних правил від 20.09.2022 року №669/20500/22 та прийнято класифікаційне рішення КТ-UA-2022 від 20.09.2022 про визначення коду товару згідно якого код товару визначено - .

У зв`язку із чим, 21.09.2022 декларантом ПП "Статус-КВО" в інтересах ТОВ "Міо Флор" подано МД №UA205140/2022/066309 на товар: «Композитна підлога SPC (StonePlasticComposit): підлогове покриття (ламінат) підвищеної стійкості, яке складається з каменю (вапняку, карбонату кальцію) в поєднанні з вінілом в співвідношенні 80% мінералу і 20% ПВХ, склад - підкладка, SPC основа, декоративний.»

Митний орган дійшов висновку, що між документами, які були подані декларантом для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару, були розбіжності, зокрема:

в платіжних дорученнях №1JBKLM6 від 17.06.2022 та №2JBKLM7 від 25.07.2022 реквізити банку отримувача платежу не відповідають банківським реквізитам зазначеним в інвойсі та контракті;

для перевірки числового значення витрат на транспортування, чітко не виділено та не підтверджено документально суму витрат морським фрахтом (Шанхай-Гданськ), сухопутною територією Польщі (Гданськ-Томашув), витрат на страхування вантажу. Крім того, в рахунках на транспортування не вказано протяжність маршруту (в км), що не дає можливості перевірити числовий розрахунок транспортних витрат. Заявка на транспортування №LV0014 надана перевізнику ТОВ "Єврофорвардінг" лише на частину перевезення на маршрут Томашув-Луцьк;

в рахунку №2122 від 07.09.2022 йдеться про зміну коносаменту, проте не відомо з якої причини відбулась така заміна, що могло вплинути на витрати які є складовою митної вартості.

Вказане свідчить про наявність ризиків, заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей.

Зазначив, що декларантом була надана довідка про транспортно-експедиційні витрати №LV0014 від 16.09.2022 в якій зазначено лише інформацію про витрати на транспортування але не містить інформації про протяжність маршруту (в км), що не дає можливості перевірити числовий розрахунок транспортних витрат. Тому в митних органах виникли сумніви щодо правильності заявленої митної вартості та як не було достатніх відомостей для її визначення.

Крім того, декларантом було подано заяву №LV0014 до договору №072022 від 20.07.2022, в якій містить інформація лише про маршрут: Томашув, Польща - м.Луцьк, адресу завантаження зазначено - «Tomaszow, Poland», що не підтверджується маршрутом з довідкою №LV0014 від 16.09.2022.

При цьому, додатки, які подавалися позивачем разом з позовом містять заяву з ідентичним номером №LV0014 від 21.07.2022 але містить вже іншу інформацію, зокрема: порт завантаження зазначено - SHANGHAI, пункт доставки - GDANSK, Poland.

Також, зазначає, що згідно коносаменту №SZZY22070020 вантаж було прийнято від 21.07.2022 то відповідна заява мала би бути датована ще два тижня назад. А тому, вона суперечить даним згідно договору №072022 від 20.07.2022.

В свою чергу, рахунки на оплату №002122 від 07.09.2022 року та №002209 від 16.09.2022 року, також викликають сумніви, адже в самих рахунках є розбіжності, а саме:

в рахунку на оплату №002122 від 07.09.2022 року зазначено сума - 341536,2, а прописом зазначено - «двісті сорок сім тисяч дев`ятсот п`ятнадцять гривень 07 копійок», у т.ч. ПДВ: нуль гривень 00 копійок;

в рахунку на оплату №002209 від 16.09.2022 року зазначено суму - 115000,00, а прописом зазначено - «двісті вісім тисяч шістсот двадцять одна гривня 13 копійок», у т.ч. ПДВ: шістнадцять гривень 67 копійок.

Щодо висновку судової товарознавчої експертизи №СЕ-15 від 25.10.2022 звертає увагу на те, що дана експертиза взагалі не може братися до уваги тому, що вона була проведена по товару який не відповідає МД №UA205140/2022/066309 від 21.09.2022 року, зокрема, у висновках експертизи зазначено товарну під категорію - «інші», в той час як у МД №UA205140/2022/066309 зазначено код товару - 39181010 (графа 33).

Вказане свідчить про наявність ризиків, заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно митної вартості товарів.

Як наслідок у митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості даного товару.

Зважаючи на це, декларанту надіслано електронне повідомлення про надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості: виписку з бухгалтерської документації (документи бухгалтерського та податкового обліку, що стосуються руху ідентичних та/або подібних оцінюваному товару в середині країни, за попередні періоди); банківський платіжний документ проведений по міжнародній платіжній системі SWIFT; документи, що підтверджують суму витрат морським фрахтом (Шанхай-Гданськ), сухопутною територією Польщі (Гданськ-Томашув), витрат на страхування вантажу; заявку на транспортування; коносамент; висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією.

Апелянт стверджує, що відповідач безпідставно витребував додаткові документи, всупереч вимогам статей 53, 654 МК України.

Слід зазначити, що на виконання вимог частини 2 статті 53 МК України, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Також вказана норма містить перелік таких документів.

Згідно митного законодавства, якщо документи які зазначені в ч.2-4 ст.53 МК України, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Так, під час перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товару встановлено, що митна вартість товару, який ввозиться па митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для перевірки розрахунку та визначення митної вартості за методом обраним декларантом і містять розбіжності.

Відтак, виявивши у документах розбіжності, згідно вимог наказу ДМСУ від 01.07.2021 №476 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України» та згідно ст.53-54 МКУ декларанту було запропоновано надати в 10-денний термін наступні додаткові документи:

- виписку з бухгалтерської документації (документи бухгалтерського та податкового обліку, що стосуються руху ідентичних та/або подібних оцінюваному товару в середині країни, за попередні періоди);

- банківський платіжний документ проведений по міжнародній платіжній системі SWIFT;

- документи, що підтверджують суму витрат морським фрахтом (Шанхай-Гданськ), сухопутною територією Польщі (Гданськ-Томашув), витрат на страхування вантажу;

- заявку на транспортування;

- коносамент;

-висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією.

Відповідно до правової позиції Вищого адміністративного суду України, викладену в Постанові Пленуму «Про Довідку щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13.03.2012 року» від 13.03.2017 року №2. Так, в Постанові Пленуму вказано, що варто підходити до розуміння частини третьої статті 53 МКУ, відповідно до якої передбачено виключно три підстави витребування додаткових документів у декларанта:

1) наявність розбіжностей у документах;

2) наявність ознак підробки документів;

3) відсутність у документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Виключно висновки, що ґрунтуються на дослідженні документів, доданих до митної декларації, можуть бути підставою для витребування додаткових документів.

При цьому, виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у ч.3 ст. 53 МК України, вже є підставою для витребування додаткових документів.

З огляду на це, колегія суддів вважає, що вимога митного органу щодо витребування додаткових документів була законною та обґрунтованою відповідно до вимог митного законодавства, а твердження апелянта безпідставним.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що запропонувавши надати додаткові документи, митний орган сприяв позивачу в обґрунтуванні застосування першого (основного) методу визначення митної вартості ввезеного на митну території України товару. Проте, позивач не усунув наявних розбіжностей та не підтвердив задекларовану митну вартість товару.

Для підтвердження митної вартості декларантом надано банківські платіжні доручення №50 та №51 від 22.09.2022, заявку на транспортування №LV0014, коносамент №SZZY22070020 від 21.07.2022.

Від надання інших додаткових документів, що підтверджують складові митної вартості, декларант відмовився, про що повідомив митницю листом №1 від 22.09.2022.

Стосовно твердження апелянта про те, що законодавством не визначено, що довідка перевізника (експедитора) повинна містити інформацію про протяжність маршруту (в км), апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, так, як витрати на транспортування є однією з складових митної вартості.

До зазначених документів можуть належати:

рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;

банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахуй ка-фактури;

калькуляція транспортних витрат, що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Слід зауважити, що транспортні витрати є важливою складовою митної вартості товару, а тому не підтвердження її декларантом унеможливлює визначення митної вартості за першим методом - за ціною договору (ч.2 ст.58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні).

Документи, які підтверджують ці дані, оцінюється з точки зору достовірності даних та відповідності принципам (наприклад, розподіл витрат пропорційно довжині маршруту), а недостовірна сума витрат до митної території не береться до уваги, навіть якщо вона вказана в документах перевізника.

Однак, як вбачається із наданих декларантом документів, зокрема довідки №LV0014 від 16.09.2022 року, яка була надана до митного оформлення та контролю, вона не містила достатньої інформації щодо числового розрахунку транспортних витрат.

Відомість про маршрут перевезення не дав можливості митному органу упевнитися у розрахунку без зазначення конкретних відомостей, зокрема таких, як: протяжність у кілометрах, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту та інше.

Відтак, чинним законодавством України визначено, що декларант для підтвердження усіх числових значень транспортних витрат, які додаються до складових митної вартості має надати документи, які б дозволили обрахувати та переконатись в тому, що витрати на транспортування або включені в ціну, або є окремою складовою достовірно обчислена та додана до митної вартості.

Апелянт також зазначає, що рахунки на оплату №002122 від 07.09.2022 та №002209 від 16.09.2022 не містили жодних розбіжностей.

Однак, як вже було вказано вище, надані документи не підтверджували в повній мірі понесені витрати по транспортуванню, про які митний орган має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості.

А тому суд першої інстанції дійшов ірного висновку, що за таких обставин з огляду на суперечність поданих декларантом документів та за відсутності документів, які б пояснили чи спростували сумніви митного органу щодо задекларованої ним митної вартості товару, останній мав достатні та обґрунтовані підстави для визначення митної вартості товару не за ціною договору (контракту).

З огляду на викладене, митний орган правомірно прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів від 22 вересня 2022 року №UA205140/2022/000178/2. Відповідач визначив митну вартість товару за резервним методом.

Відповідно до статті 55 МК України митний орган має право здійснювати коригування митної вартості товару, заявленої декларантом, за відповідних умов, зокрема, якщо ним у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України, на підставі якого відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 статті 55 МК України встановлено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування (частина друга статті 55 МК України).

Зазначеним вимогам спірне рішення про коригування митної вартості відповідає, оскільки містить всю передбачену законом інформацію, у графі 33 вказаного рішення зазначені та обґрунтовані причини, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано на підставі вимог статей 54, 55, 57, 58, 368 МК України.

У зв`язку з неможливістю застосування методів щодо ідентичних та подібних товарів, методів віднімання та додавання, що обґрунтовано у оскарженому рішенні (з підстав відсутності у митного органу та декларанта такої інформації), митна вартість товару була скоригована відповідачем за резервним методом.

Митну вартість товару визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України, на підставі цінової інформації ЄАІС Держмитслужби на рівні на товар - 2,04 Дол. США/кг за МД №UA401020/2022/32824 від 26.07.2022, митне оформлення за якою було завершене.

З огляду на встановлені апеляційним судом обставини, визначення митницею митної вартості імпортованого товару за резервним методом є правомірним.

Апеляційний суд резюмує, що при винесенні оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів від 22 вересня 2022 року №UA205140/2022/000178/2 Волинська митниця діяла у межах повноважень та у спосіб, передбачений законом.

В підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване рішення суду і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.

Міркування і твердження позивача не спростовують правильності правових висновків цього рішення, у зв`язку з чим його апеляційна скарга на рішення суду не підлягає задоволенню.

Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Міо Флор" залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20 січня 2023 року в справі №140/7394/22 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. М. Гінда
М. А. Пліш