Справа № 320/15660/21
Суддя: Черпіцька Людмила Тимофіївна
Дата ухвалення: 2023-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого-судді: Черпіцької Л.Т., суддів: Глущенко Я.Б., Кобаля М.І., за участю секретаря: Висоцького А.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від "11" липня 2022 р. у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Київській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-

В С Т А Н О В И Л А:

Головне управління Державної податкової служби у Київській області звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 борг з єдиного податку 4071,82 грн в рахунок погашення податкового боргу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у зв`язку з наявністю у відповідача податкового боргу в сумі 4071,82 грн податковим органом здійснені заходи, спрямовані на погашення вказаного боргу, однак такий залишився не сплаченим, що стало підставою для стягнення боргу в примусовому порядку.

Київський окружний адміністративний суд рішенням від "11" липня 2022 р. в задоволенні позову відмовив.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що позивачем не доведена заборгованість відповідача, оскільки в матеріалах справи відсутні належні докази щодо наявності боргу у відповідача.

Позивач, не погоджуючись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та недотримання норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, що загальний податковий борг по єдиному податку з фізичних осіб враховуючи сплату 728,18 грн, становить - 4 079,49 грн. Дана заборгованість виникла на підставі заяви про застосування спрощеної системи оподаткування №44267 від 23.04.2019 на загальну суму 4 800,00 грн. Однак, у позовній заяві помилково допущено помилку і заявлена сума до стягнення - 4 071,82 грн., замість - 4 079,49 грн.

Також скаржник зазначає, що станом на 20.01.2021 у ОСОБА_1 наявна переплата по єдиному податку з фізичних осіб 723,00 грн. 20 січня 2021 року відбулося нарахування у сумі 1 200,00 грн відповідно до заяви про застосування спрощеної системи оподаткування №44267 від 23.04.2019 і податковий борг по єдиному податку з фізичних осіб враховуючи переплату 723,00 грн, становить - 477,00 грн, тому дана сума ніякого відношення не має до ППР № від 21.05.2021 на суму 477,00 грн, як зазначено в оскаржуваному рішення суду.

Крім того, з метою погашення податкового боргу ГУ ДПС у Київській області направлено позивачу податкову вимогу від 31.05.2018 №191132-55. На переконання скаржника, податкова вимога є дійсною протягом усього терміну безпосереднього існування податкового боргу платника податків з моменту його утворення до моменту повного погашення податкового боргу платником за всіма податками і зборами. Водночас, грошові зобов`язання, які складають податковий борг, можуть змінюватися як кількісно, так і за видами податків. Тільки після того, як платник податків повністю погасить податковий борг, включаючи пеню, податкова вимога буде вважатися відкликаною, а у разі виникнення у майбутньому суми податкового боргу - контролюючим органом має бути виставлена нова податкова вимога.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на необґрунтованості доводів скаржника і правильності висновків суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з огляду на таке.

Суд першої інстанції встановив, що відповідач з 14.12.2006 по 30.12.2016 перебував на податковому обліку в Бориспільському відділенні Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області як фізична особа-підприємець.

З 01.01.2007 по 31.12.2014 господарську діяльність здійснював на спрощеній системі оподаткування (ІІ група) та сплачував єдиний податок.

За період з 01.01.2015 по 30.12.2016 відповідач перебував на загальній системі оподаткування без сплати податку на доходи фізичних осіб.

Рішенням №123 від 01.01.2015 анульовано свідоцтво платника єдиного внеску ФОП ОСОБА_1 .

Згідно із заявою відповідача, 23.04.2019 відповідач знову зареєструвався як ФОП на прощеній системі оподаткування (ІІ група).

В інтегрованій картці платника податків за 2021 рік обліковується податковий борг на загальну суму 4071,82 грн.

З метою стягнення податкового боргу, контролюючим органом виставлено відповідачу податкову вимогу №0-1028 від 23.06.2021, яка особисто отримана відповідачем.

Оскільки в добровільному порядку сума заборгованості відповідачем не сплачена, позивач просить стягнути її у судовому порядку.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам скаржника, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов`язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI (з наступними змінами та доповненнями, чинними на час виникнення спірних відносин та подання позовної заяви).

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України в разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу

У разі невиконання платником податків обов`язку щодо своєчасної сплати узгодженої суми податкового зобов`язання контролюючий орган в силу компетенції, встановленої нормами Податкового кодексу України, здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України в разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 131.2 ст. 131 Податкового кодексу України встановлено, що при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов`язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені.

Якщо платник податків не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), контролюючий орган самостійно здійснює такий розподіл такої суми у порядку, визначеному цим пунктом.

Пунктом 5 розділу III Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженим наказом Міністерства фінансів України 28.12.2015 №1204, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.01.2016 за №124/28254, встановлено, що якщо пошта (поштова служба) не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення через відсутність за місцезнаходженням платника податків (посадових осіб платника податків), їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштою (поштовою службою) в повідомленні про вручення, із зазначенням причин невручення.

Згідно з пунктом 95.2 статті 95 Податкового кодексу України, стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Пунктом 7 Порядку направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків, затвердженим наказом Міністерства фінансів України 30.06.2017 №610, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.07.2017 за №902/30770, встановлено, що податкова вимога вважається належним чином врученою платнику податків (крім фізичних осіб), якщо вона надіслана за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові (абзац перший).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків податкову вимогу через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, така податкова вимога вважається врученою платнику податків у день, вказаний поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення (абзац третій).

Відповідно до пункту 1 розділу II Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 №422, чинний на час виникнення спірних правовідносин, (далі також - Порядок №422), з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками. ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу.

Згідно з підпунктом 4 пункту 2 розділу III Порядку №422 при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник, у першу чергу зараховуються у рахунок податкового зобов`язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник, у наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу - у рахунок пені згідно з черговістю їх виникнення.

Згідно з пп. 15.1 -15.2 ст.15 ПК України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом. Кожний з платників податків може бути платником податку за одним або кількома податками та зборами.

Згідно з п. 36.1 ст. 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно з пп. 14.1.175. ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Суд першої інстанції, дослідивши інтегровану карту платника податку - позивача, встановив, що починаючи з 31.01.2021 за відповідачем рахується недоїмка в розмірі 477,00 грн. Також в інтегрованій картці позивача міститься посилання на податкове повідомлення-рішення № від 21.05.2021, яким позивачу донараховано штрафні санкції в загальній сумі 7,67 грн.

Суд першої інстанції достовірно встановив, що вказане податкове повідомлення-рішення не додано до матеріалів справи. Крім того, в матеріалах справи відсутня інформація щодо недоїмки в розмірі 477,00 грн.

Згідно з п. 2.9 Інструкції від 01.03.2001 №77 податкове зобов`язання платника податків, нараховане контролюючим органом, вважається узгодженим у день отримання платником податку податкового повідомлення.

Докази щодо надсилання та отримання відповідачем податкового повідомлення-рішення № від 21.05.2021 в матеріалах справи відсутні, тому податковий борг зі штрафних санкцій в загальній сумі 7,67 грн є не узгодженим.

Підтвердженням відсутності заборгованості з єдиного податку у відповідача служить і той факт, що відповідно до пп. 291.5.8 п. 291.5 ст. 291 Податкового кодексу України, починаючи з 01.01.2017, особи не можуть бути платниками єдиного податку першої-третьої груп платники податків, які на день подання заяви про реєстрацію платником єдиного податку мають податковий борг.

Також в матеріалах справи містяться копії квитанцій, надані відповідачем, які підтверджують факти сплати єдиного внеску.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не доведена заборгованість відповідача, оскільки в матеріалах справи відсутні належні докази щодо наявності боргу у відповідача, тому позовні вимоги є необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги колегія суддів не приймає, оскільки вони не спростовують правильність висновків суду першої інстанції щодо застосування норм матеріального та процесуального права.

Крім того, аналізуючи всі доводи учасників справи, апеляційний суд враховує висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні від 21.01.1999 р. по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Згідно з ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 250, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області залишити без задоволення, рішення Київського окружного адміністративного суду від "11" липня 2022 р. - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 20 червня 2023 року.

Головуючий суддя Судді:Л.Т. Черпіцька Я.Б. Глущенко М.І. Кобаль