Справа № 120/5110/22
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2023-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/5110/22

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Яремчук Костянтин Олександрович

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

20 червня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Сапальової Т.В. Капустинського М.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 01 березня 2023 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Барлінек Інвест" (далі - позивач) до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

Позивач звернувся із позовом до Вінницького окружного адміністративного суду в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № 1 та № 1 від 08.06.2022.

ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 01.03.2023 позов задоволено повністю.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що оскільки оспорювані господарські операції товариства з обмеженою відповідальністю "Барлінек Інвест" з товариством з обмеженою відповідальністю "Варта-Н" підтверджені належними первинними документами, що свідчить про їх реальний характер, отриманий позивачем товар був використаний у його господарській діяльності та відповідачем не доведено будь-яких інших можливих фактів, які б свідчили про злагодженість дій сторін, спрямованих на формальне документування здійснених між ними господарських операцій з метою отримання податкової вигоди, тому висновок контролюючого органу щодо порушення позивачем податкового законодавства, що призвело до завищення податкового кредиту по взаємовідносинам з товариством з обмеженою відповідальністю "Варта-Н", що відображені в декларації з податку на додану вартість за жовтень 2021 року, є безпідставним.

ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано відсутність легального джерела походження товару, відсутність придбання достатньої кількості товару яка є меншою за реалізовану, відсутність достатньої кількості необхідних трудових ресурсів у контрагента, майна, яке економічно необхідне для здійснення такої діяльності, тобто встановлено формування активу з джерела невідомого походження від контрагентів-постачальників, з легалізацією використання його документів.

ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вказано, що позивачем суду надано усі первинні бухгалтерські документи, які підтверджують поставку товару продавцем товариством з обмеженою відповідальністю "Варта-Н" покупцю товариству з обмеженою відповідальністю "Барлінек Інвест" та оплату покупцем поставленого товару, в тому числі додано відомості про те, що усі податкові накладні по спірним поставкам зареєстровані в ЄРПН, що не заперечується відповідачем.

Крім того, позивачем надано докази законності використання ТОВ "Варта-Н" в своїй господарській діяльності нерухомого майна, земельної ділянки за адресою: Вінницька обл., Вінницький р-н, с. Вінницькі Хутори, вул. Чехова, 35, - договір оренди земельної ділянки № 01/03 від 22.03.2021, який укладено з фізичною особою ОСОБА_1 , яке вказано в товарно-транспортних накладних зазначено пункт навантаження м. Вінниця, вул. Чехова, 35. Вказаний об`єкт оподаткування відображений продавцем в податковій звітності 20- ОПП. Тобто, в ході перевірки підтверджено факт декларування ТОВ "Варта-Н" як необхідного для господарської діяльності (місце складування необробленої деревини перед її відвантаженням до ТОВ "Барлінек Інвест") об`єкта нерухомості, так і відповідність даних ТТН фактичному місцю знаходженню ТМЦ (лісоматеріалів круглих породи "дуб") перед їх відвантаженням на адресу ТОВ "Барлінек Інвест".

V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою суду від 30.05.2023 відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до апеляційного розгляду на 13.06.2023 о 09:30 год.

Враховуючи, що матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного і обгрунтованого рішення, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі ст.311 КАС України.

VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

У період з 28.12.2021 по 19.01.2022 Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків на підставі наказу від 22.12.2021 № 786 проведено документальну позапланову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю "Барлінек Інвест" щодо законності декларування від`ємного значення податку на додану вартість за жовтень 2021 року з урахуванням періодів декларування від`ємного значення та поданих уточнюючих розрахунків.

За результатами вищевказаної перевірки складено акт від 20.01.2022 № 80/31-00-04-01-01-26/34004579, у висновках якого зазначено про порушення платником податків пункту 44.1 статті 44, пункту 198.1, пункту 198.2, пункту 198.3, пункту 198.5, пункту 198.6 статті 198, пункту 200.1, пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми податку на додану вартість, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на 914800 гривень, та завищення від`ємного значення з податку на додану вартість, що зараховується до складу наступного звітного періоду, на суму 26755 гривень.

В акті перевірки зазначено, що за висновками контролюючого органу останній не підтверджує реальність проведення господарських операцій товариства з обмеженою відповідальністю "Барлінек Інвест" з контрагентом товариством з обмеженою відповідальністю "Варта-Н", за наслідками яких було сформовано податковий кредит та задеклароване у жовтні 2021 року від`ємне значення з ПДВ.

Зокрема, відповідач стверджує, що господарські відносини позивача із товариством з обмеженою відповідальністю "Варта-Н" відповідно до укладеного договору купівлі-продажу необробленої деревини № 1 від 01.04.2021 не носили реальний характер та були спрямовані на створення умов заниження бази оподаткування ПДВ, оскільки за наслідками аналізу наявної податкової інформації, яка зберігається в інформаційних базах контролюючих органів, а також податкової звітності з товариством з обмеженою відповідальністю "Варта-Н" перевіряючими встановлено проведення операцій з реалізації товару (дуб пиловник) позивачеві при відсутності легального (законного) джерела їх походження.

Не погоджуючись із такими висновками контролюючого органу, товариство з обмеженою відповідальністю "Барлінек Інвест" відповідно до пункту 86.7 статті 86 Податкового кодексу України подано заперечення від 07.02.2022 № 858 на акт перевірки від 20.01.2022 № 80/31-00-04-01-01-26/34004579, за результатами розгляду яких відповідач листом від 22.02.2022 вих. № 259/31-00-04-01-01-33 повідомив товариство про залишення заперечень без задоволення, а висновків, викладених в акті перевірки, - без змін.

В подальшому, Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків винесено податкове повідомлення-рішення від 08.06.2022 № 1 (за формою "В1") про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за жовтень 2021 року на суму 914800 гривень та застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 457400 гривень, а також податкове повідомлення-рішення від 08.06.2022 № 1 (за формою "В4") про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 26755 гривень.

Позивач, вважаючи вказані рішення відповідача протиправними, звернувся до суду з цим позовом.

VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу. Відповідно до пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Податковий кредит звітного періоду відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з пунктом 198.6. статті 198 цього Кодексу не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Згідно з пунктом 200.1 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.4 статті 200 ПК України передбачено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.

Отже, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту з ПДВ, як і права на бюджетне відшкодування цього податку, наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів/робіт/послуг, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, а не лише оформлення відповідних документів або рух грошових коштів на рахунках платників податку. При цьому, для формування податкового кредиту мають значення первинні документи, які, виходячи з наведеного, видаються й складаються на підтвердження реально вчиненої операції.

Згідно матеріалів справи підставою прийняття оскаржуваних позивачем податкових повідомлень-рішень слугувало невизнання контролюючим органом наслідків господарських операцій між позивачем - товариством з обмеженою відповідальністю "Барлінек Інвест" та його контрагентом товариством з обмеженою відповідальністю "Варта-Н", та сформованих за їх результатом первинних і податкових документів, вважаючи, що такі операції не носили реального характеру.

Разом з тим судом першої інстанції вірно встановлено, що 01.04.2021 між товариством з обмеженою відповідальністю "Барлінек Інвест" (покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Варта-Н" (продавець) укладено договір купівлі-продажу необробленої деревини № 1, за умовами якого продавець зобов`язався систематично передавати у власність покупцю, а покупець в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, зобов`язався приймати та оплачувати необроблену деревину найменування, асортимент, кількість та ціна якої встановлюється у додатках (специфікаціях) до даного договору (п. 1.1 договору).

Згідно з пунктами 1.2, 1.4, 3.3 договору продавець гарантує легальність походження товару та права його продажу покупцю. Базисом поставки за цим договором є DDP м. Вінниця, вул. Чехова, 7-В (Інкотерсм 2010). Товар передається Продавцем Покупцю на складі Покупця за адресою: м. Вінниця, вул. Чехова, 7-В.

Ціна відповідної партії товару визначається на основі діючої специфікації та видаткових/прибуткових накладних, що підтверджують кількість (об`єм) фактично прийнятого покупцем товару.

Із акту перевірки (сторінка 13) слідує, що відповідно до специфікації до договору та на підставі видаткових накладних, товарно-транспортних накладних товариство з обмеженою відповідальністю "Варта-Н" поставило товариству з обмеженою відповідальністю "Барлінек Інвест" товар - дуб (код УКТЗЕД 4403) в загальній кількості 488,9 куб. м. на загальну суму 5649327,86 гривень, в тому числі ПДВ 941554,64 гривень. Вказане засвідчується наданими представником позивача первинними документами.

Весь отриманий позивачем у жовтні 2021 року від товариства з обмеженою відповідальністю "Варта-Н" товар був оплачений в сумі 5488800 гривень (про такі оплати йдеться на сторінці 14 акту перевірки).

Відповідно до матеріалів перевірки товариство з обмеженою відповідальністю "Варта-Н" виписало та зареєструвало податкові накладні на зазначену вище суму поставленого товару.

При цьому в бухгалтерському обліку розрахунки між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю "Варта-Н" відображено наступними проводками "Розрахунки з вітчизняними постачальниками", "Поточні рахунки у національній валюті".

Отриманий товариством з обмеженою відповідальністю "Барлінек Інвест" товар (круглі лісоматеріали, дуб) був оприбуткований та використаний в межах своєї господарської діяльності, що підтверджується документами щодо внутрішнього переміщення товарно-матеріальних цінностей та картками складського обліку та активів списання.

Таким чином вищенаведені докази підтверджують як обставини придбання позивачем згаданого товару, так і рух відповідних активів в діяльності підприємства, що вказує на правомірність формування позивачем податкового кредиту в межах спірних господарських операцій.

Стосовно тверджень скаржника про неможливість встановити походження реалізованого товариством з обмеженою відповідальністю "Варта-Н" товару, а також те, що ТОВ "Варта-Н" не має зареєстрованих на праві власності чи користування об`єктів нерухомого майна в місці навантаження товару - вул. Чехова, 35, с. Вінницькі Хутори, Вінницький район, Вінницька область слід зазначити, що правовою підставою використання ТОВ "Варта-Н" земельної ділянки по вул. Чехова, 35 в с. Вінницькі Хутори Вінницького району Вінницької області є договір оренди земельної ділянки № 01/03 від 22.03.2021, який укладено між ОСОБА_1 та ТОВ "Варта-Н".

Що ж до відсутності у товариства з обмеженою відповідальністю "Варта-Н" об`єктів складського зберігання (нежитлових будівель та споруд) за зазначеною адресою, то судом першої інстанції вірно було вказано, що такі доводи жодним чином не підтверджують виявлені в ході перевірки порушення, адже відповідачем не враховано тієї обставини, що реалізовані товариством з обмеженою відповідальністю "Варта-Н" товарно-матеріальні цінності (необроблена деревина) не є тим товаром, який потребує саме складського зберігання (в закритих приміщеннях).

Отже відсутність у ТОВ "Варта-Н" зареєстрованих на праві власності чи іншому речовому праві нежитлових приміщень за адресою: Вінницька обл., Вінницький район, с. Вінницькі Хутори, вул. Чехова, 35 не може слугувати підставою для висновків про неможливість зберігання товариством такого товару.

Крім того, згідно висновку Верховного Суду, висловленого, зокрема, в постановах від 17.04.2018 у справі № 826/14549/15, від 06.02.2018 у справі № 816/166/15-а, від 13.08.2020 у справі № 520/4829/19, від 21.10.2020 у справі № 140/1845/19, відсутність у контрагента матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.

Стосовно вибіркового відображення в акті перевірки ланцюга постачання ТОВ "Варта-Н" товару за номенклатурою «круглі лісоматеріали» та проведення його аналізу з одним із контрагентів цього товариства - товариством з обмеженою відповідальністю "ТД "Ліском", - то такі обставини не мають жодного відношення до формування позивачем податкового кредиту.

Посилання податкового органу на негативну податкову інформації щодо контрагента платника, як на підставу для висновку про порушення товариством податкового законодавства колегія суддів відхиляє, оскільки така інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах, носить виключно інформативний характер, сформована без використання та аналізу первинних документів контрагента, а отже не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.

Разом з тим колегія суддів зазначає, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податків на формування витрат та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податків договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. Водночас в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

При цьому, норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними контрагентами по ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податкові вигоди, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Застосовуючи зазначені правила оподаткування при оцінці оспорюваних господарських операцій, судом першої інстанції вірно встановлено, що вони є реальними та підтверджуються долученими платником до матеріалів справи належним чином оформленими копіями документів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку та які містять достатні дані про зміст господарських операцій та їх учасників, підтверджують фактичність здійснення таких операцій і господарський характер понесених за ними витрат.

Контролюючим органом, у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

Не подано відповідачем і жодних доказів на підтвердження недобросовісності позивача як платника податків, не наведено об`єктивних доводів щодо здійснення товариством розглядуваних операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект тощо.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 16.03.2023 у справі №821/3484/14.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки оспорювані господарські операції товариства з обмеженою відповідальністю "Барлінек Інвест" з товариством з обмеженою відповідальністю "Варта-Н" підтверджені належними первинними документами, що свідчить про їх реальний характер, отриманий позивачем товар був використаний у його господарській діяльності та відповідачем не доведено будь-яких інших можливих фактів, які б свідчили про злагодженість дій сторін, спрямованих на формальне документування здійснених між ними господарських операцій з метою отримання податкової вигоди, тому висновок контролюючого органу щодо порушення позивачем податкового законодавства, що призвело до завищення податкового кредиту по взаємовідносинам з товариством з обмеженою відповідальністю "Варта-Н", що відображені в декларації з податку на додану вартість за жовтень 2021 року, є безпідставним.

Отже усі твердження відповідача щодо неврахування сформованого позивачем податкового кредиту за наслідками проведення господарських операцій ґрунтуються виключно на оцінці існуючої в контролюючого органу податкової інформації, без безпосереднього дослідження ним первинних документів, аналіз яких і має розкривати зміст і спрямованість таких операцій.

Крім того аналогічний висновок був викладений Сьомим апеляційним адміністративним судом у постанові від 18.04.2023 у справі №120/7614/22 у аналогічному спорі між цими ж сторонами.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення позову шляхом визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № 1 та № 1 від 08.06.2022.

VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 01 березня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Сапальова Т.В. Капустинський М.М.