Справа № 140/3860/23
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2023-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 року ЛуцькСправа № 140/3860/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Мачульського В.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автодімсервіс» до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Автодімсервіс» (далі ТзОВ «Автодімсервіс», позивач, товариство) звернулося з позовом до Волинської митниці (далі відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UA205050/2023/000001/2 від 02.01.2023.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем укладено контракт на основі якого було придбано запасні частини для легкових автомобілів загальною фактурною вартістю 170000,00 євро. ТзОВ «Автодімсервіс» з метою декларування та митним оформленням імпорту товару, уповноважено митного брокера ПП «СІА-БРОК» (36604642) подати митну декларацію типу ІМ40ДЕ №22UA80U2, згідно якої задекларовано ввезення в Україну позивачем в митному режимі «імпорт» товару: «Запасні частини до легкових автомобілів...» по 36 товарних позиціях згідно УКТ ЗЕД загальною фактурною вартістю у валюті контракту 77884,11 Євро, що становить 3003184,99 грн. згідно курсу НБУ на дату декларування. Митна вартість декларантом визначена за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються.

Однак, Волинською митницею було прийнято рішення про коригування митної вартості товару від 02.01.2023 № UA205050/2023/000001/2, яким було відмовлено у визнанні заявленої декларантом митної вартості товару у відношення 4 із 36 заявленої митній декларації від 30.12.2022 №22UA80U2 товарної позиції (товар №№ 3, 4, 7, 12) та митну вартість товару у відношенні вказаних 4 товарних позицій скориговано за резервним методом відповідно до статті 64 Митного кодексу України (далі МК України) відповідно до цінової інформації ЄАІС Держмитслужби. Щодо решти товару (32 товарних позицій) заявлена митна вартість товару визнана митним органом і не коригувалась.

Позивач не погоджується з даним рішенням, оскільки декларантом було надано митному органу документи, які цілком та повністю підтверджують заявлену декларантом митну вартість. Проте, митним органом проігноровано всі зазначені докази та прийнято незаконне та необґрунтоване рішення. В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів відповідач нe вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеного у митнiй декларації; не зазначив, які саме складові митної вартості нe підтверджені документально тa, які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах. Наведене свідчить про те, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товари ґрунтуються виключно нa його припущеннях, a не на достовірних відомостях.

У свою чергу, приписи МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Позивач вважає, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів не відповідає вимогам пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, оскільки не містить наявної в митного органу інформації (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом, та у ньому відсутнє належне обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої відповідачем, та фактів, які вплинули на таке коригування. Відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за другорядним методом, а самої констатації суб`єктом владних повноважень наявних у нього сумнівів щодо вартості товарів недостатньо для прийняття рішення про коригування такої вартості, вказаний сумнів повинен бути обґрунтований з покликанням на інформацію, яка стала підставою його виникнення.

30.03.2023 представником позивача на виконання вимог ухвали судді від 16.03.2023 подано до суду заяву про доручення до матеріалів справи офіційних перекладів документів долучених до позовної заяви.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 04.04.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі без проведення судового засідання та виклику сторін.

У відзиві на позовну заяву який подано до суду 19.04.2023 через підсистему Електронний суд представник відповідача вважає позов безпідставним та таким, що не підлягає до задоволення, оскільки за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, поданих до митного оформлення, в наданих документах було встановлено розбіжності. Декларанту було запропоновано надати за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезених товарів; 2) документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. Також, відповідач повідомив, що згідно п.6 ст.53 Митного кодексу України декларант за власним бажанням надати інші документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

У відповідь на вимогу декларантом було надіслано: інвойси, прайс лист; Swift та інвойси, що підтверджують оплату по оцінюваних товарах, які були раніше оформлені; пакувальні листи до інвойсів; експортні декларації країни відправлення; видаткові накладні по оцінюваних товарах; картки рахунку 281 по товарах ABS, зазначених у інвойсах №HUSI22002094 та №HUSI22002205; контракт №102/2012 від 1.02.2013 р. та додаткові угоди №№1-9 до нього; CMR; рішення Волинського окружного адміністративного суду.

Зважаючи на викладене, у зв`язку з відмовою в наданні додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та наявністю розбіжностей у поданих документах митним органом 02.01.2023 було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA205050/2023/000001/2.

Митну вартість товарів визначено на основі раніше визнаних митним органом вартостей, а саме: - товар №3 - 4,22 євро/кг (МД №UA205050/2022/80333 від 14.12.2022); - товар №7 - 4,23 євро/ кг, товар №4 - 4,214 євро за кг (МД №UA100120/2022/216896 від 19.12.2022); - товар №12 - 7 євро/кг (МД №UA400040/2022/44370від 13.12.2022).

Випуск товарів у вільний обіг здійснено за МД №23UA3U4 від 02.01.2023, з врахуванням рішення про коригування митної вартості товарів від 12.11.2020 № UA205050/2023/000001/2 за резервним методом, з наданням гарантій, передбачених ст.55 МК України.

Вказав, що різниця між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом за рішенням про коригування митної вартості товарів № UA205050/2023/000001/2, становить 283251,70 грн.

З врахуванням наведеного, представник відповідача просив відмовити у задоволенні адміністративного позову.

У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що процитувавши зміст оскаржуваного рішення представник відповідача не навів пояснень щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо у порівнюваних декларуваннях відповідно до пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598. Вважає, що у відзиві представником відповідача не спростовано наведені у адміністративному позові доводи позивача щодо протиправності оскаржуваного рішення.

Крім того, додатково зазначив, що при написання позовної заяви допущено описку, а саме в додатковій угоді No5 від 20.06.2017 умови поставки FCA Хелм, в додатковій угоді No9 від 06.11.2020 умови поставки DAP-Хелм, а ціни в прас листі б/н від 19.12.20222 вказані на умовах DAP.

Інших заяв по суті справи від сторін не надходило сторони скористались своїм правом щодо подачі заяв по суті справи.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних мотивів та підстав.

Так, судом встановлено, що 01.02.2013 між компанією «ABS All Brake Systems bv» (Ейсселстейн, Нідерланди) та ТзОВ «Автодімсервіс» було укладено контракт №102/2012, з подальшими змінами і доповненнями згідно з додатковою угодою №7 від 18.12.2017, Додаткової угоди №9 від 22.10.2020, відповідно до якого ТзОВ «Автодімсервіс» закуповує запасні частини до легкових автомобілів для подальшого імпорту в Україну (т.1, а.с.9-13).

Відповідно до істотних умов Контракту, який за своїм видом є договором купівлі-продажу з періодичними поставками, товар постачається з різних складів продавця, які вказані в товаросупровідних документах у рахунках-фактурах на умовах FCA (Інкотермс-2010) (п.3.1 контракту). Узгоджений кінцевий асортимент, кількість, ціна, умови поставки та оплати визначаються у інвойсах (п. 3.4 контракту). Ціна товару включає в себе вартість його пакування, маркування та завантаження на транспортний засіб покупця (п. 2.4 контракту).

Також, в редакції Додаткової угоди №9 від 22.10.2020 до контракту №102/2012 від 01.02.2013 сторони обрали стандартизовані умови поставки DAP-Chelm (Польща) згідно правил Інкотермс-2020 (т.1, а.22)

30.12.2022 декларантом позивача ПП «СІА БРОК» було подано до пункту контролю на залізничній станції «Ковель» митного поста «Ковель» Волинської митниці митну декларацію типу ІМ 40ДЕ №22UA80U2 та пакет документів для проведення митного оформлення партії товару (36 товарних позицій) торгівельної марки ABS, у якій вартість була визначена за основним методом за ціною договору (контракту), при чому загальну фактурну вартість зазначено у розмірі 76884,11 євро, що згідно курсу становить 3003184,99 грн. (т.1, а.с.27-42)

Згідно рахунків-фактури (інвойсів) 1) №HUSI22002094 від 19.12.2022 оплата за товар, що поставляється за цим рахунком, здійснюється упродовж 60 днів з дня фактичної поставки та не пізніше 17.02.2023; 2) №HUSI22002205 від 22.12.2022 оплата за товар, що поставляється за цим рахунком, здійснюється упродовж 60 днів з дня фактичної поставки та не пізніше 20.02.2023 (т.1, а.с.43-76).

До митної декларації декларантом додано:

1) контракт 102/2012 від 01.02.2013;

2) додаткові угоди до контракту №1 від 27.01.2014, №2 від 01.04.2016, №5 від 20.06.2017, №7 від 18,12.2017, №8 від 10.01.2019, №9 від 06.11.2020 та №10 від 28.05.2021;

3) рахунки-фактури (інвойс) HUSI22002094 від 19.12.2022, HUSI22002205 від 22.12.2022;

4) автотранспортна накладна (CMR) б/н від 28.12.2022;

5) сертифікати відповідності UA46A(b)055400-700 від 9.01.2019;

6) декларації про походження товару HUSI22002094 від 19.12.2022, HUSI22002205 від 22.12.2022;

7) прайс-лист виробника товару від 19.12.2022;

8) документ, що підтверджує вартість перевезення товару вих.240 від 29.12.2022;

9) рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору СФ-0001165 від 29.12.2022;

10) договір №1/16082021 на перевезення вантажу від 16.08.2021;

11) заявка на перевезення вантажу 28/12/22 від 28.12.2022;

12) митні декларації країни відправлення товару 22HU8110002АА9А535 від 19.12.2022 та 22HU8110002AAD46B7 від 22.12.2022;

13) договір про надання послуг митного брокера від 25.05.2012.

За наслідком розгляду вищевказаних документів 30.12.2022 відповідачем було направлено електронне повідомлення про те, що подані до митного оформлення товару документи містять розбіжності, а саме: в додатковій угоді №5 від 20.06.2017 умови поставки - FCA Хелм, в додатковій угоді № 9 від 06.11.2020 умови поставки - DAP Хелм, а ціни в прайс-листі 6/н від 19.12.2022 вказані на умовах DAP. В довідці про транспортні витрати не співпадає сума транспортних витрат. Вказана загальна сума - 9000 грн., а при додаванні витрат на перевезення двох торгових марок виходить 8990 грн. Відповідно п.4.1 контракту № 102/2012 від 01.02.2013 передбачена 100% передоплата, а в інвойсах №№ HUSI22002094, HUSI22002205 вказано, що оплата здійснюється з відстрочкою 60 днів. Надане декларантом платіжне доручення від 15.12.2022 року №34 містить посилання на раніше оформлені митні декларації, та не стосується оцінюваних товарів. Згідно п.5 ст.54 МКУ митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості. У зв`язку з тим, що документи, подані для підтвердження заявленої митної вартості товарів, містили розбіжності, декларанту було запропоновано згідно ст.53 та ст.54 МКУ в 10-ти денний термін надати : 1) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезених товарів; 2) документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. Також, відповідач повідомив, що згідно п.6 ст.53 Митного кодексу України декларант за власним бажанням надати інші документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів (т.1, а.с.105-110).

У відповідь на вказане повідомлення 30.12.2022 листом ТзОВ «Автодімсервіс» надало відповідачу: 1. Інвойси, прайс лист. 2. Swift та інвойси, що підтверджують оплату по оцінюваних товарах, які були раніше оформлені. 3. Пакувальні листи до інвойсів. 4. Експортні декларації країни відправлення. 5. Видаткові накладні по оцінюваних товарах. 6. Картки рахунку 281 по товарах ABS, зазначених у інвойсах №HUSI22002094 та №HUSI22002205. 7. Контракт №102/2012 від 1.02.2013 р. та додаткові угоди №№1-9 до нього. 8. CMR. 9. Рішення Волинського окружного адміністративного суду (т.1, а.с.112-168).

Також, позивач повідомив відповідача, що партія товару була доставлена на умовах РАР до м. Хелм, що відповідає додатковій угоді №9 від 06.11.2020 року, та що в довідці про транспортні витрати перевізником Транс Експрес була зроблена механічна помилка при калькуляції витрат. Вартість витрат по території Польщі становить - 8990 грн. (т.1, а.с.111).

02.01.2023 відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA205050/2023/000001/2 (т.1,а.с.170-171).

У графі 33 вказаного рішення зазначено, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються та за рівнем, визначеним декларантом, оскільки: вартість товарів, згідно наданої копії митної декларації країни відправлення від 19.12.2022 22HU8110002АА9А535 та 22HU8110002AAD46B7 від 22.12.2022 не відповідає вартості товарів згідно інвойсів № HUSI22002094 від 19.12.2022 та від 22.12.2022 № HUSI22002205. Також наданні декларантом картки рахунку від 2021 та видаткові накладні від 2021-2022 років, не стосуються оцінюваних товарів, та не можуть вважатися документами, що підтверджують заявлену митну вартість товарів. Крім того рішення суду №140/17643/20 від 10.06.2021 винесено на іншу партію товару.

У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта. Митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 Митного кодексу України на підставі цінової інформації, наявної в ЄАІС. Рівень митної вартості становить:

- товар №3 - 4,22 євро/кг (МД від 14.12.2022 року №UA205050/2022/80333);

- товар №7 - 4,23 євро/ кг, товар №4 - 4,214 євро за кг (МД від 19.12.2022 року №UA100120/2022/216896);

- товар №12 - 7 євро/кг (МД від 13.12.2022 року №UA400040/2022/44370).

Декларант має право звернутися до митного органу з проханням випустити товари, що декларуються, у вільний обіг за умови надання гарантій відповідно до розділу X та ст.55 Митного кодексу.

Декларант має право оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 Митного кодексу або в судовому порядку.

Зазначене рішення слугувало підставою для видання картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205050/2023/000002. У цій же картці відмови митний орган роз`яснив вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення: приведення рівня митної вартості в графах 12, 45 ВМД у відповідність до рішення про визначення митної вартості товарів від 02.01.2023 № UA205050/2023/000001/2 (т.1, а.с.172).

02.01.2023 позивачем подано нову митну декларацію №23UА3U4, за якою товар випущено у вільний обіг з наданням гарантій, передбачених частиною сьомою статті 55 МК України (у графі 48 МД «відстрочення платежів» визначено по 02.04.2023). (т.1, а.с.173-189).

Позивач, не погоджуючись із рішенням про коригування митної вартості товару, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади державної митної справи, в тому числі процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України від 13.03.2012 року №4495-VІ.

Відповідно до вимог частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з частиною першою статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частина перша статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до частини шостої статті 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частиною першою статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до частини першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений статтею 53 МК України. У випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому, витребовувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості.

Судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованих товарів, а саме: запасних частин для легкових автомобілів… та ненадання відповідачу необхідних документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів.

Так, до митної декларації №22UA80U2 від 30.12.2022 декларантом було додано, зокрема: контракт 102/2012 від 01.02.2013; додаткові угоди до контракту №1 від 27.01.2014, №2 від 01.04.2016, №5 від 20.06.2017, №7 від 18,12.2017, №8 від 10.01.2019, №9 від 06.11.2020 та №10 від 28.05.2021; рахунки-фактури (інвойс) HUSI22002094 від 19.12.2022, HUSI22002205 від 22.12.2022; автотранспортна накладна (CMR) б/н від 28.12.2022; сертифікати відповідності UA46A(b)055400-700 від 9.01.2019; декларації про походження товару HUSI22002094 від 19.12.2022, HUSI22002205 від 22.12.2022; прайс-лист виробника товару від 19.12.2022; документ, що підтверджує вартість перевезення товару вих.240 від 29.12.2022; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору СФ-0001165 від 29.12.2022; договір №1/16082021 на перевезення вантажу від 16.08.2021; заявка на перевезення вантажу 28/12/22 від 28.12.2022; митні декларації країни відправлення товару 22HU8110002АА9А535 від 19.12.2022 та 22HU8110002AAD46B7 від 22.12.2022; договір про надання послуг митного брокера від 25.05.2012.

Повідомленням від 30.12.2022 митний орган відповідно до статей 53, 54 МК України зобов`язав декларанта додатково надати наступні документи: 1) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезених товарів; 2) документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. Також, відповідач повідомив, що згідно п.6 ст.53 Митного кодексу України декларант за власним бажанням надати інші документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів (т.1, а.с.105-110).

У відповідь на повідомлення 30.12.2022 листом ТзОВ «Автодімсервіс» надало відповідачу: 1. Інвойси, прайс лист. 2. Swift та інвойси, що підтверджують оплату по оцінюваних товарах, які були раніше оформлені. 3. Пакувальні листи до інвойсів. 4. Експортні декларації країни відправлення. 5. Видаткові накладні по оцінюваних товарах. 6. Картки рахунку 281 по товарах ABS, зазначених у інвойсах №HUSI22002094 та №HUSI22002205. 7. Контракт №102/2012 від 1.02.2013 р. та додаткові угоди №№1-9 до нього. 8. CMR. 9. Рішення Волинського окружного адміністративного суду (т.1, а.с.112-168).

Також, позивач повідомили відповідача, що партія товару була доставлена на умовах РАР до м. Хелм, що відповідає додатковій угоді №9 від 06.11.2020 року, та що в довідці про транспортні витрати перевізником Транс Експрес була зроблена механічна помилка при калькуляції витрат. Вартість витрат по території Польщі становить - 8990 грн. При цьому, звернув увагу на безпідставність подання інших додаткових документів, оскільки зазначені розбіжності та неточності не впливають на числові значення складових митної вартості товару. У зв`язку з чим просив прийняти до уваги всі подані документи і визнати заявлену ними митну вартість товару.

Враховуючи позицію Верховного суду у постановах від 12.03.2019 року у справі № 826/2313/16 та 13.06.2019 року у справі № 820/6315/15, суд зауважує, що вимоги частини третьої та четвертої статті 53 та частини другої статті 58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Суд погоджується, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Як визначено частиною шостою статті 54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, відповідачем не було визнано митну вартість імпортованих позивачем товарів у зв`язку з тим, що вартість товарів, згідно наданої копії митної декларації країни відправлення від 19.12.2022 22HU8110002АА9А535 та 22HU8110002AAD46B7 від 22.12.2022 не відповідає вартості товарів згідно інвойсів № HUSI22002094 від 19.12.2022 та від 22.12.2022 № HUSI22002205. Також наданні декларантом картки рахунку від 2021 та видаткові накладні від 2021-2022 років, не стосуються оцінюваних товарів, та не можуть вважатися документами, що підтверджують заявлену митну вартість товарів. Крім того рішення суду №140/17643/20 від 10.06.2021 винесено на іншу партію товару.

Проте суд із такими мотивами оскаржуваного рішення не погоджується, враховуючи таке.

Суд зазначає, що відповідно до приписів статті 53 МК України митниця має право запитувати додаткові документи в разі виявлення під час митного оформлення розбіжностей в документах, перелік яких визначений частиною 2 даної статті.

При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 04.09.2018 у справі №808/9123/15, від 20.02.2018 у справі №809/1884/16.

Разом з тим, посилання Волинської митниці в оскаржуваному рішенні на необхідність коригування митної вартості у зв`язку із наявністю розбіжностей та неточностей у поданих документах, а саме те, що відповідно до контракту №102/2012 від 01.02.2013 товар постачається на умовах FCA-Chelm, а у інвойсах HUSI22002094 від 19.12.2022, HUSI22002205 від 22.12.2022 вказані умови поставки DAP- Chelm згідно правил Інкотермс-2020.

Однак, суд не погоджується з такою позицією відповідача з тих підстав, що як слідує з матеріалів справи між позивачем та продавцем товару була укладена додаткова угода №9 від 22.10.2020 до контракту №102/2012 від 01.02.2013, згідно якої сторони змінили первинно обрані умови поставки FCA-Chelm на нові DAP-Chelm згідно правил Інкотермс-2020.

Стандартизовані умови FCA та DAP згідно правил Інкотермс-2020 є схожими - в обох випадках ціна товару не включає вартість перевезення (фрахту), яке здійснюється за рахунок покупця. Різниця полягає у тому, що умови FCA передбачають включення до ціни товару вартості завантаження на транспортний засіб покупця, а умови DAP не передбачають цього, якщо сторони контракту не передбачили іншого. Однак, відповідно до пункту 2.3. контракту №102/2012 від 01.02.2013 сторони обумовили, що ціна товару включає у себе також вартість його завантаження на транспортний засіб покупця.

Таким чином, доводи митного органу про розбіжності у поданих документах щодо умов поставки (FCA/DAP) і їх вплив на правильність визначення митної вартості є безпідставними.

Стосовно твердження відповідача в оскаржуваному рішенні на необхідність коригування митної вартості у зв`язку із наявністю розбіжностей та неточностей у зазначенні дати контракту «01.03.2013» у пункті 4 додаткової угоди №7 від 18.12.2017 та додатковій угоді №9 від 20.10.2020 до контракту №102/2012 від 01.02.2013, то суд зазначає, що сторонами під час укладення додаткової угоди було допущено технічну помилку у пункті 4 додаткової угоди №7 від 18.12.2017 та додаткової угоди №9 від 22.10.2020, а саме помилково вказано дату контракту №102/2012 від 01.03.2013 замість 01.02.2013.

Вказане, на думку суду, не може розцінюватись як розбіжність у документах, що має вплив на правильність визначення митної вартості, оскільки назви обох додаткових угод і їх зміст чітко ідентифікують контракт, до якого сторони обумовили внесення змін - контракт №102/2012 від 01.02.2013.

Також суд зазначає, що відповідачем в рішенні про коригування митної вартості не було обґрунтовано, яким чином вказані розбіжності впливають на митну вартість товару чи її складових.

Суд звертає увагу на те, що однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

Подані документи не містили розбіжностей, ознаки підробки документів відсутні, усі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості та ціни, яка підлягає сплаті за товар, у документах наявні.

У тому числі, ціна товару, яка підлягає сплаті, підтверджується HUSI22002094 від 19.12.2022, HUSI22002205 від 22.12.2022. Додатковим підтвердженням фактурної вартості (ціни, що підлягає сплаті за товар) є експортні декларації країни походження товару (Нідерланди) №22HU8110002АА9А535 від 19.12.2022 та №22HU8110002AAD46B7 від 22.12.2022. На підтвердження витрат, пов`язаних з транспортуванням товару до місця ввезення в Україну надано рахунок про вартість перевезення товару вих.240 від 29.12.2022; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору СФ-0001165 від 29.12.2022; договір №1/16082021 на перевезення вантажу від 16.08.2021 p.; заявка на перевезення вантажу 28/12/22 від 28.12.2022 p.

Суд не вбачає розбіжностей у наданих позивачем під час декларування документах з огляду і на ту обставину, що відповідач визнав заявлену позивачем митну вартість щодо 32 товарних позиціях із 36 задекларованих і відмовив у визнанні та скоригував митну вартість лише по 4 товарних позиціях, без обґрунтування такої вибірковості.

У зв`язку із чим, суд вважає, що позивачем подано для митного оформлення імпортованого товару документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, чітко підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частин четвертої та п`ятої статті 58 Митного кодексу України.

Матеріали справи містять усі документи, які підтверджують заявлену позивачем митну вартість спірного товару № 3, товару № 4, товару № 7 та товару № 12, з врахуванням понесених витрат на транспортування.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, відповідач митну вартість визначив за другорядним методом резервним. Його застосування передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Відповідно до пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №598, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд в постанові від 08.02.2019 року в справі № 825/648/17 (№ К/9901/16592/18).

Разом з тим, у спірному рішенні митний орган лише вказав номер та дату митної декларації, на основі якої було здійснено коригування митної вартості товару, що не дає підстав вважати вказане рішення обґрунтованим та мотивованим.

На думку суду, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

Щодо митних декларацій МД №UA205050/2022/80333 від 14.12.2022 року, МД №UA100120/2022/216896 від 19.12.2022 року, МД №UA400040/2022/44370 від 13.12.2022 року, які були використані відповідачем для визначення митної вартості при прийнятті спірного рішення, то суд зазначає, що можливість поставки товару іншим покупцям за меншою ціною відповідає принципам свободи зовнішньоекономічних зв`язків та не суперечить нормам національного та міжнародного законодавства. При прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем використано виключно інформацію з бази даних митного органу, тобто при винесенні спірного рішення відповідач керувався не документами, поданими декларантом до митного оформлення, а вже наявною у митного органу ціновою інформацією.

Разом з тим, суд зазначає, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації митниці, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено.

Сам факт здійснення митного оформлення подібних товарів за митною вартістю, що є більша заявленої декларантом, не може бути безумовною підставою для коригування відповідачем митної вартості товару.

Крім того, суд звертає увагу, що в поданих до митного оформлення документах, ціна товару визначена за одиницю, тоді як митний орган в оскаржуваному рішенні посилався на митні декларації, де визначено митну вартість товарів не за одиницю товару, а за кілограм.

Також, Верховний Суд у постанові від 21.12.2018 по справі №815/228/17 дійшов висновку, що наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те,що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості, жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

Враховуючи встановлені обставини справи та норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що подані позивачем до митного оформлення документи були достатніми для підтвердження заявленої за ціною договору митної вартості товару. При цьому подані документи не містили розбіжностей чи ознак підробки, водночас підтверджували числові значення митної вартості.

Крім того, суд звертає увагу, що в адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення митний орган повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення; відповідно рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Відповідно до частини третьої статті 318 Митного кодексу України митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Ця норма також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 року № 3018-VI Про внесення змін до Закону України Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Крім того, це узгоджується з проголошеними у статті 8 МК України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товару, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності та інших.

Згідно з частиною сьомою статті 54 МК України у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товару, у тому числі невірно визначено митну вартість товару, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Також суд зазначає, що Верховний Суд в постанові від 08.10.2019 у справі №803/776/17 вказав, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов до висновку, що митний орган не навів доказів того, що документи, подані декларантом, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

На підставі досліджених письмових доказів суд вважає, що використані декларантом відомості підтверджені документально та визначені кількісно; їх достовірність не спростована відомостями від компетентних органів інших країн щодо не підтвердження обставин відчуження позивачу продавцем нерезидентом товару, або що видані позивачу документи є фіктивними, недійсними.

Враховуючи вищезазначене, позивач надав усі наявні та достатні документи, передбачені Митним кодексом України, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість. Натомість контролюючий орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору.

Отже, суд дійшов висновку, що визначення відповідачем митної вартості товарів за резервним методом визначення митної вартості здійснено з порушенням вимог митного законодавства України, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Таким чином, рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 02.01.2023 №UA205050/2023/000001/2 є необґрунтованим та безпідставним, не ґрунтується на нормах чинного законодавства, тому його слід визнати протиправним та скасувати, а позов задовольнити.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в пункті 58 рішення у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29) .

Крім того, відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як слідує з матеріалів справи при зверненні до суду ТзОВ «Автодімсервіс» сплатило судовий збір в сумі 4 248,78 грн. що підтверджується платіжною інструкцією №4640 від 10.03.2023 (т.1, а.с.8).

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 4 248,78 грн.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України та на підставі Митного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Автодімсервіс» до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Волинської митниці № UA205050/2023/000001/2 від 02.01.2023 про коригування митної вартості товарів.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Автодімсервіс» (43006, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Марцинюка, будинок 35, ) за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці (44350, Волинська область, Ковельський район, село Римачі, вулиця Призалізнична, будинок 13, ) судовий збір у розмірі 4 248,78 грн. (чотири тисячі двісті сорок вісім гривень сімдесят вісім копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Суддя В.В. Мачульський