Справа № 420/1953/23
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2023-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/1953/23

Перша інстанція: суддя Бжассо Н.В.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Домусчі С.Д.

суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області (відокремленого підрозділу ДПС України без статусу юридичної особи публічного права) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень про визначення податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, за період з січня по листопад 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області (відокремленого підрозділу ДПС України без статусу юридичної особи публічного права), в якому просив суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області № 2-1502 від 17.11.2022 року та № 2-1502 від 17.11.2022 року.

В обґрунтування позову вказував, що прийняті ГУ ДПС в Одеській області податкові повідомлення-рішення № 2-1502 від 17.11.2022 року та № 2-1502 від 17.11.2022 року, якими позивачу визначено суми податкових зобов?язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки для фізичних осіб, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2021 рік, є протиправними, оскільки згідно з довідкою старости Бросківського старостинського округу Саф?янівської сільської рад, позивач з 2017 року по грудень 2022 року займався особистим селянським господарством та у своїй діяльності використовував нежитлові будівлі за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , як зерноток та комплекс тракторної бригади. Позивач зазначає, що оскільки вказані будівлі використовуються ним у сільськогосподарській діяльності, вони не є об`єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки для фізичних осіб, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2023 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що облік селянських господарств здійснюють сільські, селищні, міські ради, а тому видана посадовою особою такого органу довідка є належним та допустимим доказом на підтвердження ведення особою особистого селянського господарства.

У відзиві на апеляційну скаргу, відповідач, посилається на правомірність оскаржуваного рішення та просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що ОСОБА_1 на праві власності належать об`єкти нерухомого майна:

- нежитлове приміщення "Громадський будинок з громадськими (допоміжними будівлями та спорудами" за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 3365,7 кв.м., що складається з нежитлових будівель, навісу, вагової, вбиральні та надвірних споруд;

- нежитлове приміщення "Громадський будинок з громадськими (допоміжними будівлями та спорудами" за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 965,6 кв.м., що складається з нежитлових будівель, альтанки, входу у підвал, вбиральні, артсвердловини, майданчику для с/г машин, навісу, сторожки, вагової, та надвірних споруд. Також, суд встановив, що земельна ділянка площею 1,2066 га за адресою: АДРЕСА_2 належить позивачу на праві власності для ведення особистого селянського господарства.

Також, суд встановив, що згідно з довідкою старости Бросківського старостинского округу Саф?янівської сільської ради від 27.12.2022 року № 13-05/134, з 2017 року по грудень 2022 року ОСОБА_1 займається особистим селянським господарством (має у власності земельну ділянку для ведення ОСГ, має у володінні свиней, яких вирощує) та у своїй сільськогосподарській діяльності використовує нежитлові будівлі у АДРЕСА_1 , які є зернотоком та по АДРЕСА_2 , які є комплексом тракторної бригади.

17.11.2022 року ГУ ДПС в Одеській області прийняло податкові повідомлення-рішення:

№ 2-1502 про нарахування ОСОБА_1 податкового зобов`язання з податку на нерухоме мано, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості ( АДРЕСА_2 ) за період з січня по листопад 2021 року у сумі 26554,00 грн.;

№ 2-1502 про нарахування ОСОБА_1 податкового зобов`язання з податку на нерухоме мано, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості ( АДРЕСА_1 ) за період з січня по листопад 2021 року у сумі 92556,75 грн.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем правомірно прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення № 2-1502 від 17.11.2022 року та № 2-1502 від 17.11.2022 року та нараховано позивачу податкові зобов`язання з податку на нерухоме мано, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості ( АДРЕСА_1 та буд. 30) за період з січня по листопад 2021 року.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюється Податковим кодексом України.

З 01 січня 2015 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28 грудня 2014 №71-VIII, згідно з яким, зокрема, статтю 266 Податкового кодексу України викладено в іншій редакції та введено новий вид податку - податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно з підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України, платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України встановлено, що об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Згідно з підпунктами 266.3.1, 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України, базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

За приписами підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 Податкового кодексу України, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Абзац "ж" пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України встановлює, що будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності не є об`єктом оподаткування.

Таким чином, правовою підставою для отримання пільги зі сплати податку на нерухоме майно у вигляді звільнення від його сплати є одночасна сукупність двох умов:

- особа є сільськогосподарським виробником;

- дане нерухоме майно використовується безпосередньо у сільськогосподарській діяльності такої особи.

Згідно з пп. 14.1.235 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент спірних правовідносин), сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001-2004 років" від 18.01.2001 №2238-III сільськогосподарський товаровиробник - це фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

Крім того, законодавцем, з метою визнання осіб такими, що займаються сільськогосподарською діяльністю, вживається також поняття "виробники сільськогосподарської продукції".

Згідно з абзацом 2 статті 1 Закону України "Про сільськогосподарський перепис, виробники сільськогосподарської продукції - юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи-підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.

Продукція сільського господарства (сільськогосподарська продукція) - продукція, що виробляється в сільському господарстві та відповідає кодам 01.11-01.42 та 05.00.1-05.00.42 Державного класифікатора продукції та послуг ДК 016-97 (стаття 1 Закону України "Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001-2004 років").

Тобто, будівлі та споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, віднесені до відповідного класу Державного класифікатора 018-2000, використовуються та належать фізичним особам, що займаються сільськогосподарською діяльністю, мають у володінні, користуванні чи розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин, не є об`єктами оподаткування згідно з пунктом "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд в постановах від 04 березня 2021 року у справі № 500/2782/18, від 01 квітня 2021 року у справі №820/6752/16.

Як зазначено Верховним Судом у постанові від 29 липня 2021 року у справі №620/3530/18, застосовуючи об`єктно-функціональний підхід до визначення податкової пільги у підпункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України законодавець ключовим критерієм обрав функціональне призначення будівлі, а не належність конкретному суб`єкту - платнику. Разом з тим, сама по собі специфіка об`єкта оподаткування - наявність спеціального статусу будівлі, а саме споруди сільськогосподарських товаровиробників не може бути підставою для звільнення від оподаткування. Законодавець пов`язує звільнення від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не тільки і не стільки із його статусом (придатністю його застосування у сільськогосподарській діяльності), а й з використанням цієї будівлі у сільськогосподарській діяльності. Таким чином, правовою підставою для застосування до особи пільги зі сплати податку на нерухоме майно у вигляді звільнення від його сплати є правовий статус будівлі та використання цієї будівлі за її призначенням.

Обґрунтовуючи наявність статусу сільськогосподарського товаровиробника, позивач надав довідку старости Бросківського старостинского округу Саф?янівської сільської ради від 27.12.2022 року № 13-05/134, в якій вказано, що з 2017 року по грудень 2022 року ОСОБА_1 займається особистим селянським господарством (має у власності земельну ділянку для ведення ОСГ, має у володінні свиней, яких вирощує) та у своїй сільськогосподарській діяльності використовує нежитлові будівлі у АДРЕСА_1 , які є зернотоком та по АДРЕСА_2 , які є комплексом тракторної бригади.

Разом з тим, з огляду на відомості Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 з 10.12.2021 року зареєстрований як фізична особа-підприємець та взятий на облік ГУ ДПС в Одеській області. Вид економічної діяльності: 01.46 розведення свиней.

Тобто, статусу фізичної особи-підприємця, яка займається сільськогосподарською діяльністю, позивач набув лише у грудні 2021 року. Жодних належних та допустимих доказів, окрім вказаної довідки, в якій відсутні відомості, на підставі яких первинних документів вона сформована, які підтверджували б те, що спірні будівлі використовувалися позивачем у спірний період під час здійснення сільськогосподарського товаровиробництва матеріали справи не містять.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апелянта з огляду на наступне.

Відповідно до п.п. 266.3.2. п. 266.3 ст. 266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно п.п. 266.7.1., 266.7.2. п. 266.7. ст. 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Відповідно до п.п. «ж» п.п.266.2.2. п. 266.2. ст.266 ПК України не є об`єктом оподаткування: будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку;

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про особисте селянське господарство» № 742-IV, особисте селянське господарство - це господарська діяльність, яка проводиться без створення юридичної особи фізичною особою індивідуально або особами, які перебувають у сімейних чи родинних відносинах і спільно проживають, з метою задоволення особистих потреб шляхом виробництва, переробки і споживання сільськогосподарської продукції, реалізації її надлишків та надання послуг з використанням майна особистого селянського господарства, у тому числі й у сфері сільського зеленого туризму.

Дія цього Закону поширюється на фізичних осіб, яким у встановленому законом порядку передано у власність або оренду земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства (ст. 3 Закону).

Особисті селянські господарства підлягають обліку.

Облік особистих селянських господарств здійснюють сільські, селищні, міські ради за місцем розташування земельної ділянки в Порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері статистики (ст. 4 Закону).

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 14 квітня 2017 року № 572 затверджено Порядок обліку особистих селянських господарств сільськими, селищними та міськими радами.

Наказом Держстату України від 24.11.2015. №340 затверджено форму №1 «Облікова картка об`єкта погосподарського обліку».

Апеляційний суд дійшов висновку, що особисте селянське господарство позивача підлягає обліку відповідно до Порядку 572 за формами визначеними наказом Держстату України від 24.11.2015. №340, а матеріали справи такої форми не містять.

Апеляційний суд зазначає, що довідка старости Бросківського старостинського округу Саф?янівської сільської ради від 27.12.2022 року № 13-05/134 не може вважатися доказом, який би свідчив, що на обліку Бросківського старостинського округу Саф?янівської сільської ради перебуває особисте селянське господарство членом якого є позивач, в розумінні чинного законодавства.

Таким чином, суд апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем правомірно прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення № 2-1502 від 17.11.2022 року та № 2-1502 від 17.11.2022 року та нараховано позивачу податкові зобов`язання з податку на нерухоме мано, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості ( АДРЕСА_1 та буд. АДРЕСА_2 ) за період з січня по листопад 2021 року

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки зводяться до незгоди з оскаржуваним судовим рішенням.

Доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

У ній також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки судом першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2-12, 72-78, 242, 257, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2023 року у справі № 420/1953/23 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, за наявності яких постанова апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 20.06.2023

Суддя-доповідач С.Д. Домусчі
Судді Г.В. Семенюк О.І. Шляхтицький