Справа № 300/418/23
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий суддя у першій інстанції: Боршовський Т.І.

21 червня 2023 рокуЛьвівСправа № 300/418/23 пров. № А/857/8571/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Бруновської Н.В.

суддів: Хобор Р.Б., Шавеля Р.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2023 року у справі № 300/418/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

06.02.2023р. ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Івано - Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області у якому просила суд:

- визнати протиправною відмову від 13.10.2021р. та рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області про відмову у призначенні пенсії від 12.10.2022р. щодо не зарахування до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, періоди роботи в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі з 20.05.1985р. - 17.04.1995р. - підприємство "Укрбургаз", яке в подальшому перейменовувалося і реорганізовувалося (філіал "Уренгойбуріння" ТОВ "Газпром буріння", трест "Укрбургаз"), в пільговому обчисленні з розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців,

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком, періоди роботи в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі з 20.05.1985р. - 17.04.1995р. - підприємство "Укрбургаз", яке в подальшому перейменовувалося і реорганізовувалося (філіал "Уренгойбуріння" ТзОВ "Газпром буріння", трест "Укрбургаз"), в пільговому обчисленні з розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців,

-призначити пенсію за віком на пільгових умовах з часу звернення 29.09.2021р., виплати недоотриману пенсію

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.04.2023р. в позові відмовлено.

Не погоджуючись із даним, апелянт ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.04.2023р. скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 29.09.2021р. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася через веб-портал до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком.

До заяви про призначення пенсії позивач надала паспорт громадянина України НОМЕР_1 ; картку платника податків; трудову книжку НОМЕР_2 ; відповідь органу пенсійного фонду Російської Федерації на запит пенсійно-соціального характеру; довідку Филиалу "Уренгой бурение" ООО "Газпром бурение" від 12.10.2021р. № 7255/21-УрБ; архівну довідку Филиалу "Уренгой бурение" ООО "Газпром бурение" від 20.09.2021р. № 6621/21-УрБ; довідку Филиалу "Уренгой бурение" ООО "Газпром бурение" від 17.09.2021р. № 6600/21-УрБ про заробітну плату; довідку Филиалу "Уренгой бурение" ООО "Газпром бурение" від 23.09.2021р. № 674-/21-УрБ про заробітну плату; лист Коломийської міськрайонної філії Івано-Франківського обласного центру зайнятості від 04.08.2021р. № 983-28.2/22-21; витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища за № 9 від 28.09.2021р.; свідоцтво про переміну прізвища, імені, по батькові серії НОМЕР_3 від 21.09.2004р.; свідоцтво про розірвання шлюбу серії № НОМЕР_4 від 21.09.2004р.; свідоцтво про народження серії НОМЕР_5 від 09.07.1983р.; паспорт громадянина України серії НОМЕР_6 .

08.10.2021р. Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області прийняв рішення № 74 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 . При цьому, вказав, що право на призначення пенсії згідно ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" при наявному стажі 24 роки 11 місяців 11 дні позивач набуде з 26.09.2024р.

04.10.2022р. ОСОБА_1 повторно звернулася через веб-портал до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком із аналогічним пакетом документів.

12.10.2022р. Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області прийняв рішення № 74 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Із змісту оспорюваного рішення видно, що страховий стаж позивача становить 24 роки 11 місяців 11 днів, при необхідних 28 років. До страхового стажу ОСОБА_1 враховано всі періоди роботи.

ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначає умови призначення пенсії за віком, відповідно до частини першої якої, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

В ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» видно, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначеної норми Закону, Постановою Кабінету міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки чи відповідних записів в ній. ( далі Порядок № 637)

У п.1, п.2 Порядку № 637 зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Крім того, п.3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок.

З огляду на наведене, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про роботу працівника у певний період, то для підтвердження трудового стажу приймаються інші документи, на підставі яких можна дійти висновку, де і протягом якого періоду працював працівник. Ці документи можуть бути видані роботодавцем (його правонаступником), архівними установами, до яких передано документи з особового складу для зберігання. Якщо є можливість підтвердити трудовий стаж даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, то використовуються ці відомості.

Із записів трудової книжки серії НОМЕР_2 , копія якої наявна в матеріалах справи, видно, що ОСОБА_1 протягом періоду своєї трудової діяльності працювала: - з 06.12.1979р.- 01.03.1981р. в Коломийському лісокомбінаті;

- з 01.03.1981р. - 06.05.1985р. - в Коломийському комбінаті загального харчування;

- з 20.05.1985р. 17.04.1995р. - транспортним працівником за вахтово-експедиційним методом в ПО "Укрбургаз" (Филиал "Уренгой бурение" ООО "Газпром бурение"), який знаходиться на території Ямало-Ненецького автономного округу Тюменської області Російської Федерації, який відноситься до районів Крайньої Півночі;

- з 08.09.1995р. - 08.03.1996р. отримувала виплати по безробіттю в Коломийському міському центрі зайнятості;

- з 11.07.1996р. - 27.10.2004р - монтером по захисту підземних трубопроводів від корозії в Коломийському управлінні по експлуатації газового господарства;

- з 19.11.2004р. - 26.08.2005р. - отримувала виплати по безробіттю в Коломийському міському центрі зайнятості

Колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що із змісту оспорюваного рішення від 12.10.2022р. Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області № 74 чітко видно, що до страхового стажу ОСОБА_1 враховано всі періоди роботи і загальний страховий стаж становить 24 роки 11 місяців 11 днів, при необхідних 28 років.

В п.5 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", передбачено, що період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген, зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року N 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР" від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

В п.7 Інструкції про порядок надання пільг особам, що працюють в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженої Постановою Державного Комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати та Президії ВЦРПС від 16 грудня 1967 року № 530/П-28, зазначено, що трудові договори на визначений термін, тобто письмові договори, укладаються тільки тими підприємствами і організаціями, які розміщені в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до таких районів.

Із змісту пп. "д" п.5 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" видно, що робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.

Відповідно до п.3 постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, до 1 березня 1960 року зараховувати за два роки роботи при розрахунку стажу для отримання пенсії за віком, по інвалідності і за вислугу років, а після 1 березня 1960 року - за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.

ч.5 ст. 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

16.10.2019р Верховний Суд в постанові у справі № 176/797/14-а зазначив, що «На працівників, які працювали вахтовим методом у районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, поширюються пільги, передбачені статтями 1-4 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі". Додаткові пільги, передбачені ст. 5 цього Указу, зокрема щодо зарахування одного року роботи в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності, не поширюються. З 01 січня 1992 року в разі виїзду особи за межі районів Крайньої Півночі обчислення заробітної плати, з якої призначаються пенсії, проводиться за виключенням районного коефіцієнта та північної надбавки".

З огляду на те, що ОСОБА_1 в період з 20.05.1985р. - 17.04.1995р. працювала за вахтово-експедиційним методом в ПО "Укрбургаз" (Филиал "Уренгой бурение" ООО "Газпром бурение") Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області правомірно відмовив в зарахуванні позивачу зазначеного періоду роботи до трудового стажу із застосуванням пільгового коефіцієнту: один рік за один рік і шість місяців, оскільки на працівників, які працювали вахтовим методом в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, додаткові пільги, передбачені ст.5 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", щодо зараховування одного року роботи у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності, не поширюються.

Стосовно визначення трудового стажу, відпрацьованого в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, після 1 січня 1991 року, колегія суддів зазначає про таке.

Законами України "Про пенсійне забезпечення" і "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" не передбачено пільг при його обчисленні. Не йдеться про пільгове обчислення такого стажу в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, Тимчасовій угоді між Урядом України і Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, в галузі пенсійного забезпечення від 15.01.1993 та затвердженому відповідно до Тимчасової угоди Порядку переведення і виплати пенсій (постанова правління Пенсійного фонду від 07.08.1996р. № 10-3).

Аналогічна правова позиція щодо застосування норм права висловлена Верховним Судом у постановах від 31.01.2018р. (справа №676/7065/14-а), від 30.05.2019р. (справа №348/2974/14-а), від 19.09.2019р. (справа №348/2208/16-а), від 08.07.2021р. (справа №459/2778/16-а), від 18.11.2021р. (справа №348/1366/17), від 17.10.2022р. (справа №592/5589/17).

Така позиція Верховного Суду щодо підстав для зарахування в пільговому обчисленні стажу роботи позивача після 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та в прирівняних до них місцевостях є усталеною (постанови від 17.06.2021 у справі № 352/200/16-а, від 14.03.2023 у справі № 160/20914/21.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для зарахування в пільговому обчисленні стажу роботи позивача після 01.01.1991р. в районах Крайньої Півночі і в прирівняних до них місцевостях.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки суб`єкти владних повноважень в особі Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області діяли в межах повноважень та у спосіб визначений законами та Конституцією України.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також, п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст.316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2023 року у справі № 300/418/23 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. В. Бруновська
судді Р. Б. Хобор
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 21.06.2023р.