Справа № 620/8938/22
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2023-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/8938/22 Суддя першої інстанції: Ткаченко О.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Степанюка А.Г.,

суддів - Бужак Н.П., Кобаля М.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на прийняте за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 30 березня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з надзвичайних ситуацій про визнання протиправними дій та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Державної служби України з надзвичайних ситуацій (далі - Відповідач, ДСНС України) про:

- визнання протиправними дій ДСНС України по прийняттю 31.05.2022 рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), травми або поранення, захворювання чи інвалідності осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту;

- стягнення з ДСНС України суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання та 3% річних від простроченої суми у розмірі 99 983,03 грн на відшкодування шкоди, заподіяної ОСОБА_1 .

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 30.03.2023 у задоволенні позову відмовлено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що оскільки одноразова грошова допомога була виплачена у межах встановлених законодавством строків, то відсутні підстави й для стягнення з ДСНС України інфляційних витрат та 3 проценти річних від простроченої суми. Окремо суд зауважив, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його повністю та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що судом фактично розглянуто справу не у межах заявлених позовних вимог. Підкреслює, що судом всупереч вимог ч. 1 ст. 108 КАС України не надано жодної оцінки висновку експерта. Наголошує, що судом не було враховано, що обов`язок з виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги мав бути виконаний з моменту отримання ДСНС України документів від ГУ ДСНС України у Чернігівській області 14.09.2021. Водночас, всупереч вимог чинного законодавства Відповідач не приступив до виконання свого зобов`язання, що підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили, а відтак вважається таким, що прострочив його виконання. Вказує на помилковість посилання суду першої інстанції на п. 18 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України, оскільки цей пункт на спірні правовідносини не поширюється. Крім іншого, звертає увагу на неврахування судом першої інстанції правових позицій Великої Палати Верховного Суду у справах №758/1303/15-ц, №686/21962/15-ц, №910/10156/17.

Після усунення визначених в ухвалі від 02.05.2023 про залишення апеляційної скарги без руху недоліків ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.05.2023 відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу, а також витребувано матеріали справи із суду першої інстанції, які надійшли до Шостого апеляційного адміністративного суду 08.06.2023.

У відзиві на апеляційну скаргу ДСНС України просить відмовити в її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що обов`язок з виплати одноразової грошової допомоги покладено на ГУ ДСНС України у Чернігівській області, у той час як ДСНС України лише приймає рішення про її призначення. Підкреслює, що з листопада 2021 року по липень 2022 року тривав спір щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, після вирішення якого ДСНС України було прийнято рішення про призначення ОСОБА_1 цієї допомоги, яка була вчасно виплачена останньою. Зауважує на нерелевантності до спірних правовідносин позицій Великої Палати Верховного Суду, на які посилається Апелянт. Стверджує, що у суду була відсутня необхідність окремо надавати оцінку наданому висновку експерта, оскільки грошові кошти були своєчасно виплачені Позивачу. Окремо зауважує, що приписами чинного законодавства не встановлено строку, протягом якого ДСНС України була зобов`язана прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, а характер спору у справі №620/16246/21 вказує на те, що останній не належав до майнових, а відтак прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги є немайновим зобов`язанням.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.06.2023 справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 18.01.2022 у справі №620/16246/21, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.07.2022, зокрема, зобов`язано ДСНС України розглянути подані ОСОБА_1 заяву та документи щодо призначення йому одноразової грошової допомоги згідно Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), травми або поранення, захворювання чи інвалідності осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2007 № 908, та прийняти відповідне рішення (а.с. 19-22).

На виконання цього рішення суду ДСНС розглянуто подані ОСОБА_1 заяву та документи щодо призначення йому одноразової грошової допомоги та прийнято рішення, що оформлене протоколом засідання комісії з призначення одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), травми або поранення, захворювання чи інвалідності осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту від 31.05.2022 №5, яким приписано виплатити інваліду ІІІ групи ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у сумі 418 500,00 грн (а.с. 70).

Указані кошти перераховано Позивачу на картковий рахунок та отримано ним 22.06.2022, що підтверджується випискою по картковому рахунку (а.с. 9).

Разом з тим, як встановлено судом першої інстанції, вважаючи бездіяльність Відповідача щодо не виплати інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми по виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням групи інвалідності за період з моменту первинного звернення за отриманням одноразової грошової допомоги по момент її фактичної виплати протиправною, Позивач звернувся до суду із цим позовом.

На підставі встановлених вище обставин, суд першої інстанції, виходячи з системного аналізу приписів ст. 118 Кодексу цивільного захисту України (далі - КЦЗ України), ст. ст. 1, 5, 11, 13, 509, 625, п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), травми або поранення, захворювання чи інвалідності осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2007 №908 (далі - Порядок №908), прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог, оскільки одноразова грошова допомога була виплачена ОСОБА_1 у межах передбачених Порядком №908 строків.

З таким висновком суду першої інстанції не можна не погодитися з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 118 КЦЗ України (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) у разі травми або поранення, заподіяного особі рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту під час виконання службових обов`язків, а також інвалідності, що настала у період проходження служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що стався у період проходження служби, пов`язаного з виконанням службових обов`язків, залежно від ступеня втрати працездатності такій особі виплачується одноразова грошова допомога у розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою у порядку та на умовах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності особою рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту у період проходження служби у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2007 №908 затверджені Порядок та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), травми або поранення, захворювання чи інвалідності осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту.

Пунктом 6 Порядку №908 передбачено, що підрозділ подає ДСНС висновок щодо можливості виплати грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 4 і 5 цього Порядку, а також довідку про грошове забезпечення та копію документа, що свідчить про обставини загибелі (смерті), травми або поранення, захворювання, захворювання чи нещасного випадку, який трапився з особою рядового або начальницького складу.

Служба приймає на підставі поданих документів рішення щодо призначення одноразової грошової допомоги та надсилає його разом із зазначеними документами підрозділу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога виплачується не пізніше ніж протягом двох місяців з дня прийняття відповідного рішення у межах коштів, передбачених у державному бюджеті на такі цілі, шляхом її перерахування на рахунок в установі банку, відкритий отримувачем допомоги.

Викладене свідчить, що передумовою для прийняття ДСНС України рішення про призначення одноразової грошової допомоги є направлення уповноваженим підрозділом висновку щодо можливості її призначення, до якого додаються документи, визначені у п. 6 Порядку №908. За наслідками розгляду указаного пакету документів Відповідач приймає рішення, зокрема, про призначення особі одноразової грошової допомоги та направляє його відповідному підрозділу (у спірному випадку ГУ ДСНС України у Чернігівській області) для видачі наказу про виплату такої допомоги. При цьому виплата відповідної допомоги має бути здійснена не пізніше ніж протягом двох місяців з дня прийняття рішення про її призначення.

Крім іншого, аналіз змісту КЦЗ України та Порядку №908 дає підстави для висновку, що вони не містять норм, які б визначали строк, протягом якого ДСНС України зобов`язана прийняти рішення щодо призначення особі одноразової грошової допомоги.

На користь цього висновку свідчить й те, що оформлене протоколом від 31.05.2022 №5 рішення про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги згідно пп. 2 п. 2 Порядку №908 прийнято ДСНС України не на виконання рішення суду у справі №620/16246/21, яке набрало законної сили 14.07.2022, а раніше. При цьому, як вже було неодноразово підкреслено вище, законодавцем на час виникнення спірних правовідносин не встановлено строк, протягом якого ДСНС України зобов`язане прийняти рішення щодо призначення одноразової грошової допомоги особі після отримання від підрозділу відповідного пакету документів.

Натомість, на чому також було наголошено вище, Порядком №908 передбачено лише строк, протягом якого підрозділ зобов`язаний провести виплату призначеної одноразової грошової допомоги.

Як було встановлено раніше, рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги було прийнято ДСНС України 31.05.2022, а вже 22.06.2022, тобто у межах встановленого абз. 3 п. 6 Порядку №908 строку, на картковий рахунок Позивача надійшли кошти в сумі 418 500 грн.

Викладене, на переконання судової колегії, свідчить, що набрання законної сили рішенням Черкаського окружного адміністративного суду 14.07.2022 у справі №620/16246/21 не впливає на встановлення строку призначення одноразової грошової допомоги, оскільки законодавець не встановлює строк прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги із датою надходження до ДСНС України від підрозділу відповідного пакету документів.

З урахуванням наведеного суд апеляційної інстанції вважає, що оскільки ДСНС України виконало перед ОСОБА_1 покладену на нього державою функцію щодо соціального захисту осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту шляхом прийняття 31.05.2022 рішення про призначення одноразової грошової допомоги, яка у подальшому була виплачена Позивачу у межах двомісячного строку, то у спірному випадку відсутні правові підстави стверджувати про несвоєчасність виплати одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку № 908. Норми ж Цивільного кодексу України, на які посилається ОСОБА_1 , не можуть встановлювати відправну точку початку обліку строку виконання ДСНС України зобов`язання з призначення та виплати останньому одноразової грошової допомоги, оскільки відносини саме з приводу призначення та виплати такої допомоги не регулюють.

У свою чергу, щодо наявності правових підстав для поширення на спірні у цій справі правовідносини норм статті 625 ЦК України, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

За змістом статей 524, 533 - 535 і 625 Цивільного кодексу України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України у разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Згадана вище стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Аналіз вищезазначених норм права дає підстави погодитися з висновками суду першої інстанції про те, що грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних правовідносин, але й з інших підстав, зокрема, з факту виплати одноразової грошової допомоги.

Разом з тим, у справі, рішення в якій є предметом апеляційного перегляду, колегією суддів не встановлено факту прострочення виплати одноразової грошової допомоги, пов`язаної з несвоєчасним її призначенням ДСНС України. Відтак, відсутні підстави і для стягнення з Відповідача на користь Позивача 99 983,03 грн, що складається, згідно наданого ОСОБА_1 висновку експерта від 18.11.2022 №2498/22-24/2500-2516/22-24 (а.с. 10-16) - з 9 700,03 грн - 3% річних за несвоєчасну виплату та з 90 283,00 грн - інфляційні втрати.

Посилання Апелянта на порушення судом першої інстанції ст. 108 КАС України в частині ненаведення мотивів відхилення висновку експерта судова колегія у площині наведених вище обставин вважає помилковим, оскільки, по-перше, згідно абз. 2 ч. 2 ст. 101 КАС України предметом висновку експерта не можуть бути питання права, а відтак до компетенції експерта не належить визначення наявності чи відсутності факту прострочення виконання зобов`язання, по-друге, перевірці правильності обчислення експертом належної до стягнення суми коштів має передувати висновок про наявність підстав для її стягнення, чого за наслідками розгляду цієї справи встановлено не було.

Твердження Позивача про безпідставне неврахування судом першої інстанції правових позицій Великої Палати Верховного Суду у справах №758/1303/15-ц, №686/21962/15-ц, №910/10156/17, на переконання судової колегії, є необґрунтованим. Так, у постанові від 18.04.2018 у справі №758/1303/15-ц вирішувалося питання про поширення на спірні правовідносини ст. 625 ЦК України, що, як свідчить зміст оскаржуваного рішення, не заперечується й судом першої інстанції. Спір у справі №686/21962/15-ц стосувався стягнення на підставі статті 625 ЦК України 3 % річних та інфляційних втрат за невиконання грошового зобов`язання щодо відшкодування матеріальних збитків і моральної шкоди, підтверджених, на відміну від справи №620/8938/22, вироком суду. У постанові від 10.04.2018 у справі №910/10156/17 сформульовані Великою Палатою Верховного Суду висновки стосувалися можливості поширення ч. 2 ст. 625 ЦК України на випадки прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, що не відповідає предмету спору у справі №620/8938/22.

Щодо аргументів апеляційної скарги про те, що суд безпідставно послався на п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, колегія суддів зауважує, що дійсно, указана норма поширює свою дію виключно на правовідносини, що виникли у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем). Тобто, спірні у цій справі правовідносини правовим регулюванням указаної норми не охоплюються. Водночас, посилання суду першої інстанції на цю норму жодним чином не спростовує правильності його висновків про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, на чому було наголошено вище.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 30 березня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді Н.П. Бужак

М.І. Кобаль

Повний текст постанови складено та підписано 21 червня 2023 року.