Справа № 754/10299/22
Суддя: Черпіцька Людмила Тимофіївна
Дата ухвалення: 2023-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого-судді: Черпіцької Л.Т., суддів: Безименної Н.В., Собківа Я.М., за участю секретаря: Висоцького А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та Департаменту патрульної поліції на додаткове рішення Солом`янського районного суду міста Києва від "04" квітня 2023 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України, Інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції у м. Києві сержанта поліції Дундика Дмитра Олександровича про визнання дій неправомірними та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати дії службової особи інспектора поліції Дундик Д.О. з притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності - протиправними;

- скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 27.10.2022 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн;

- стягнути з Казначейської служби на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 40 000,00 грн.

- стягнути з Казначейської служби на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 36 000,00 грн;

Солом`янський районний суд міста Києва рішенням від "14" березня 2023 р. позов задовольнив частково.

Скасовано постанову серії ЕАР № 6084953 від 27.10.2022 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного порушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Стягнуто з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 2 000,00 грн (дві тисячі гривень) на відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

20.03.2023 до суду першої інстанції надійшла заява представника позивача, в якій він просив суд винести додаткове рішення у справі, яким стягнути з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції розмірі 84 000,00 грн.

Солом`янський районний суд міста Києва додатковим рішенням від "04" квітня 2023 р. частково задовольнив заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги у цій.

Стягнуто з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 3000,00 грн судових витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалюючи додаткове рішення, суд першої інстанції, виходячи із засад розумності та справедливості, дійшов висновку, що заявлена позивачем сума є надмірною та неспівмірною із складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, тому розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката в цій справі, який підлягає відшкодуванню за рахунок Департаменту, підлягає зменшенню та відшкодуванню у сумі 3 000,00 грн.

Позивач, не погоджуючись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та недотримання норм матеріального права, просить змінити рішення суду в частині відшкодування судових витрат на правничу допомогу, задовольнивши заяву в повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач зазначає, що суд першої інстанції, зменшуючи судові витрати на правничу допомогу не зазначив, які саме витрати не підлягають відшкодуванню.

Також скаржник зазначає, що суд першої інстанції не врахував всі реальні факти, що мали місце у цьому випадку та які мають важливе значення у вказаному контексті. Зокрема, судом не взято до уваги той факт, що представник позивача - адвокат Жураковський С.А. через незаконні дії працівників патрульної поліції був змушений в неробочий час незадовго до комендантської години прибути на місце, де транспортний засіб ОСОБА_1 було зупинено та відповідно складено постанову про начебто вчинення Позивачем адміністративного правопорушення. Для прибуття Жураковський С.А. скористався службою таксі, вартість чого склала 173,00 грн.

Крім того, скаржник вказує, що суд першої інстанції порушив десятиденний строк розгляду клопотання про ухвалення додаткового рішення, адже заяву суд отримав 20.03.2023, а вказане питання вирішив 04.04.2023, що свідчить про порушення судом процедури ухвалення додаткового рішення.

У свою чергу відповідач також не погодився з додатковим рішенням суду та подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати додаткове рішення.

Мотивуючи апеляційну скаргу відповідач зазначає, що сума 3 000,00 грн є не співмірною, з тих підстав, що предметом оскарження є постанова про притягнення до адміністративної відповідальності та стягнення штрафу в розмірі 510 грн, тоді як витрати на правничу допомогу щодо звернення до суду за її оскарження в суді нараховані в розмірі 3 000 грн. 00 коп. Крім того, справа розглядалась за правилами спрощеного провадження без виклику сторін.

Відзиви на апеляційні скарги сторони не подали.

19.06.2023 до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, яке обґрунтовано неможливістю прибути в судове засідання з тих підстав, що він представляє іншого клієнта у іншій справі, розгляд якої призначено на 20.06.2023 о 10:45.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, дійшла висновку, що не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, з огляду на таке.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність в судовому засіданні учасників справи (їх представників), а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Колегія суддів зазначає, що явка сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась, усі учасники справи мали можливість скористатись своїми правами щодо подачі відзиву, письмових пояснень тощо. Будь-яких нових доказів або обставин к справі сторонами не наведено, клопотань про їх витребування/долучення тощо не заявлено.

За таких умов, а також приймаючи до уваги скорочені строки розгляду окремих категорій термінових адміністративних справи (до яких відноситься розглядувана справа в силу вимог ст.286 КАС України) та враховуючи наявність достатніх, належних і допустимих доказів у справі для розгляду її по суті позовних вимог, апеляційний суд в силу приписів ч. 2 ст. 313 КАС України дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін (їх представників).

У судове засідання з апеляційного розгляду справи учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, не прибули, а тому відповідно до частини четвертої статті 229, ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційний суд ухвалив здійснити розгляд справи за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Пунктом 3, 4, 5 ч. 1 ст. 252 КАС України передбачено, що додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу. Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Частиною першою статті 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої та другої статті 16 КАС України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частинами першою та другою статті 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За приписами частин третьої-четвертої статті 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частинами 5, 6 ст. 134 КАС України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з тим, відповідно до ч. 7 ст. 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною першою статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно із частиною сьомою статті 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Отже, для того, щоб встановити, чи скористалась особа своїм правом на професійну правничу допомогу, наявність у неї у зв`язку з цим судових витрат та їх розмір, сторона має надати відповідні докази в установленому законом порядку.

Судом першої інстанції встановлено, що на підтвердження судових витрат на правничу допомогу позивачем додано сканкопії:

-договору про надання правової допомоги від 27.10.2022 № 014/22;

-ордеру на представництва інтересів ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги від 27.10.2022 № 014/22 адвокатом Жураковським С.А.;

-свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Жураковським С.А.;

-додатку № 1 до договору про надання професійної правничої допомоги від 27.10.2022 № 014/22 - Ставки за надання професійної правничої допомоги;

-акту від 20.03.2023приймання-передачі наданих послуг по договору про надання правової допомоги від 27.10.2022 № 014/22;

-квитанції до прибуткового касового ордеру № 9 від 20.03.2023 про прийняття адвокатом Жураковським С.А. від ОСОБА_1 84 000,00 грн на підставі договору про надання правової допомоги від 27.10.2022 № 014/22;

-квитанції № 102806 від 20.03.2023 про доставку документів (заяви про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету користувача ЄСІТС) Державній казначейській службі Україні;

-квитанції № 102807 від 20.03.2023 про доставку документів (заяви про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету користувача ЄСІТС) Департаменту патрульної поліції.

Також матеріали справи свідчать, що з метою отримання правничої допомоги ОСОБА_1 уклав договір про надання професійної правничої допомоги № 014/22 від 27.10.2022 з адвокатом Жураковським С.А., за змістом п.п. 4.1-4.7 якого:

« 4.1. Розмір гонорару обраховується відповідно до ставок за надання правничої допомоги, викладених та узгоджених сторонами у додатку до договору.

4.2. Розмір гонорару та його виплата не залежить від досягнення чи недосягнення адвокатом бажаного клієнтом результату. До гонорару не включаються фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

4.3.Порядок та строки виплати гонорару за надану правничу допомогу визначаються сторонами у додатках до договору.

4.4. У випадку дострокового розірвання договору з ініціативи клієнта, адвокат не повертає раніше отриманий від клієнта гонорар та відшкодовані фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

4.4.У випадку, якщо для надання правової допомоги необхідно здійснювати виїзд за межі м. Києва, Клієнт має сплатити кошти для відрядження Адвоката у місце надання правової допомоги не пізніше 3 діб до такого відрядження.

4.6.Передбачувані витрати Адвоката у зв`язку із наданням правової допомоги за Угодою (такі як, але не виключно: отримання документів, збирання доказів, залучення висновків спеціалістів, технічне забезпечення та інші) сплачуються Клієнтом Адвокату понад узгоджену суму гонорару / відшкодовуються за рахунок сум, сплачених Клієнтом у якості гонорару.

4.7.У разі надання професійної правничої допомоги (юридичної допомоги), на вимогу КЛІЄНТА, в неробочий час, Адвокат має право на оплату такої юридичної допомоги на підставі окремого рахунку, узгодженого Сторонами Договору, за тарифами, вказаними у додатку до договору».

За змістом акту приймання-передачі наданих послуг від 20.03.2023, на підставі договору від 20.03.2023 № 014/22 про надання професійної правничої допомоги на момент підписання даного акту Адвокат надав, а Клієнт прийняв наступні юридичні послуги в ході надання професійної правничої допомоги:

№. з/пНазва послугиСтавка за день роботи, грн.К-ть днівСума, грн.
1Виїзд адвоката за місцем складання оскаржуваної Постанови у не робочий (нічний) час , здійснення захисту законних прав та інтересів Клієнта12000,00І12000,00
2Проведення зустрічі з клієнтом, надання первинної правової консультації клієнту: вивчення та аналіз наданих документів, роз`яснення можливих шляхів захисту порушених прав, оцінка судової перспективи справи.6.0000,53000,00
3Підготовка, складання, написання та подання адвокатського запиту6.0000,53000,00
4Підготовка, складання, написання та подання адвокатського запиту6.0000,53000,00
5Підготовка, складання, написання та подання адвокатського запиту6.0000,53000,00
6Підготовка, складання, написання та подання адвокатського запиту6.0000,53000,00
7Правовий аналіз процесуальних документів та долучених доказів. Проведення повторної консультації.6.0000,53000,00
8Підготовка, складання, написання та подання до районного суду м. Києва Адміністративного позову.8.0001,512000,00
9Підготовка, складання, написання та подання заяви про пришвидшення розгляду справи.6.0000,53000,00
10Отримання та проведення аналізу Відзиву на позовну заяву від Державного казначейства України.6.0000,53000,00
11Отримання та проведення аналізу Відзиву на позовну заяву від Відповідача-2 та Відповідача-З Департамент патрульної поліції та Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції).6.0000,53000,00
12Перегляд отриманого від Відповідача-2 та Відповідача-3 відео, здійснення та проведення аналізу.6.0000,53000,00
13Підготовка, складання, написання та подання Відповіді на відзив Відповідача-2 та Відповідача-3 (Департамент патрульної поліції та Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції). І8.0001,512000,00
14Підготовка, складання, написання та подання заяви про ухвалення додаткового рішення суду, формування додатків6.00016000,00
15Гонорар успіху12.000112000,00
Всього84 000 грн.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово звертав увагу на частини шосту, сьому статті 134 КАС України, якими встановлено право суду за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, за умови недотримання критеріїв співмірності.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 27 травня 2021 року у справі № 520/14230/19, від 16 червня 2022 року у справі №380/4759/21.

У відзиві на позов від 06.03.2023 представник Департаменту, зокрема, звертав увагу на те, що визначена позивачем сума судових витрат на правничу допомогу є завищеною та не є співмірною з предметом спору та складністю даної справи, розгляд якої відбувався за правилами спрощеного позовного провадження.

Суд першої інстанції привильно зауважив, що в адміністративному позові позивач зазначав орієнтовну суму судових витрат пов`язаних з правової допомогою в розмірі 36 000,00 грн.

Проте, на підтвердження наданої у справі правової допомоги позивачем надано акт приймання-передачі наданих послуг від 20.03.2023 на підставі договору від 20.03.2023 № 014/22 про надання професійної правничої допомоги, за змістом якого надано послуги на 84 000,00 грн.

Колегія суддів зауважує, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини щодо судових витрат, викладеною, зокрема, в рішенні від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia, заява № 58442/00), за ст. 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (див., серед інших, рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», пункти 79 і 112 відповідно).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Такі ж критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

Отже, в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу даної конкретної справи, врахував, що предметом спору в цій справі є оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення штрафу в розмірі 510,00 грн, а також стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок винесення такої постанови, в той час як правничу допомогу адвокатом визначено у розмірі 84 000,00 грн.

Також суд першої інстанції врахував, що позовні вимоги у справі задоволено частково.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що значне перевищення розміру адвокатських вимог над сумою позовних вимог та вимог, задоволених рішенням суду, свідчить про неспівмірність заявлених позовних вимог та розміру правничої допомоги, визначеної представником позивача.

Водночас, колегією суддів враховано, що дана справа є справою незначної складності, з невеликим обсягом досліджуваних доказів, яка розглянута судом без проведення судових засідань в порядку спрощеного позовного провадження.

Крім того, згідно з актом виконаних робіт надані послуги у пунктах 8-13 зводились виключно до формування позову та відповіді на відзиву на позов. На переконання колегії суддів, аналізи відзивів інших учасників справи не є окремими процесуальними діями, а є діями, що направлені на досягнення одного результату, а саме: подання відповідей на відзиви. Окрім того, надані послуги у пунктах 1-7 акту свідчать про надання послуг адвоката поза межами надання правничої допомоги в суді.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду за результатами розгляду справи № 200/14113/18-а ухвалив постанову від 26.06.2019, в якій сформував правову позицію, згідно з якою, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору.

З огляду на це, колегія суддів акцентує увагу на тому, що позивач безумовно набув право на відшкодування понесених ним витрат на правничу допомогу, але заявлена ним сума 84 000,00 грн не є співмірною зі складністю цієї справи, обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, реально необхідним на виконання таких робіт (надання послуг) і ціною позову.

Колегія суддів зауважує, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (див. постанову Верховного Суду від 30.01.2023 № 910/7032/17).

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що виходячи із засад розумності та справедливості заявлена позивачем сума є надмірною та неспівмірною із складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, тому розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката в цій справі, який підлягає відшкодуванню за рахунок Департаменту, підлягає зменшенню та відшкодуванню у сумі 3 000,00 грн.

Доводи апеляційних скарг колегія суддів не приймає, оскільки вони не спростовують правильність висновків суду першої інстанції щодо застосування норм матеріального та процесуального права.

Крім того, аналізуючи всі доводи учасників справи, апеляційний суд враховує висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні від 21.01.1999 р. по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що додаткове рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм процесуального та матеріального права, а доводи апеляційних скарг не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування оскаржуваного додаткового рішення суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 250, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, додаткове рішення Солом`янського районного суду міста Києва від "04" квітня 2023 р. - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її проголошення та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя Судді:Л.Т. Черпіцька Н.В. Безименна Я.М. Собків