Справа № 580/3673/23
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2023-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2023 року справа № 580/3673/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ватутінського міського суду Черкаської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивачка) подала позов до Ватутінського міського суду Черкаської області (далі міський суд, відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії Ватутінського міського суду Черкаської області щодо надання неповної інформації ОСОБА_1 на інформаційний запит від 08 травня 2023, що міститься в листі від 10.05.2023;

- зобов`язати Ватутінський міський суд Черкаської області надати повну інформацію на інформаційний запит від 08 травня 2023 ОСОБА_1 з урахуванням висновків суду.

Позивачка в позовній заяві зазначила, що 08 травня 2023 року звернулась до відповідача з інформаційним запитом, в якому просила надати повну інформацію щодо працівника апарату Ватутінського міського суду Черкаської області В.Руденко а саме: дату працевлаштування, освіту та надати копію наказу про прийняття на роботу, натомість відповідач у відповідь на запит не надав копії наказу про прийняття на роботу ОСОБА_2 . Позивачка вказує, що відповідач надав неповну інформацію на запит від 08.05.2023, чим порушив законні права та інтереси позивачки.

Ухвалою від 22.05.2023 суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відзив на позов до суду від відповідача не надходив.

Розгляд справи по суті відповідно до частини 3 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розпочато через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Суд встановив, що до Ватутінського міського суду Черкаської області позивачка подала інформаційний запит від 08.05.2023 (вх. суду від 08.05.2023 № 1522/23), в якому просила: надати повну інформацію щодо працівника апарату Ватутінського міського суду Черкаської області В. Руденко, а саме: дату працевлаштування, освіту та надати копію наказу про прийняття на роботу.

На вказаний інформаційний запит Ватутінський міський суд Черкаської області листом від 10.05.2023 вих. № 0141/21/2023 повідомив, що наказом голови суду в 21.07.1997 № 24 ОСОБА_3 зарахована до штату Ватутінського міського суду Черкаської області на посаду секретаря судових засідань Ватутінського міського суду Черкаської області. ОСОБА_3 закінчила у 2005 році Чигиринський сільськогосподарські технікум за спеціальністю Правознавство (диплом молодшого спеціаліста).

Дії відповідача щодо надання неповної інформації на запит позивачка вважає протиправними, а тому за захистом своїх прав, свобод та інтересів звернулась до суду з даним позовом.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає, що відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.ч.1-2 ст.34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації, здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації врегульовані Законом України від 2 жовтня 1992 року № 2657-XІІ Про інформацію (далі Закон № 2657-XІІ), Законом України від 13 січня 2011 року № 2939-VІ Про доступ до публічної інформації (далі Закон №2939-VІ) та іншими нормативно-правовими актами.

Частина 1 ст. 3 Закону № 2657-XІІ встановлює право кожного на вільне одержання, використання, поширення, зберігання та захист інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Відповідно до ст. 1 Закону № 2939-VI публічна інформація це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Право на доступ до публічної інформації гарантується: обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом. Доступ до інформації забезпечується шляхом: надання інформації за запитами на інформацію (п. 1 ч. 1 ст. 3, п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону № 2939-VІ).

Суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації згідно з ч. 1 ст. 12 Закону № 2939-VІ є:

1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень;

2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону;

3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону № 2939-VІ розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:

1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання;

2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;

3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків;

4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них;

5) юридичні особи публічного права, державні/комунальні підприємства або державні/комунальні організації, що мають на меті одержання прибутку, господарські товариства, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток, паїв) прямо чи опосередковано належать державі та/або територіальній громаді, - щодо інформації про структуру, принципи формування та розмір оплати праці, винагороди, додаткового блага їх керівника, заступника керівника, особи, яка постійно або тимчасово обіймає посаду члена виконавчого органу чи входить до складу наглядової ради.

За змістом наведених норм можна виділити такі ознаки публічної інформації: 1) готовий продукт інформації, який отриманий або створений лише в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством; 2) заздалегідь відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація; 3) така інформація знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень або інших розпорядників публічної інформації; 4) інформація не може бути публічною, якщо створена суб`єктом владних повноважень не під час виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків; 5) інформація не може бути публічною, якщо створена не суб`єктом владних повноважень.

Отже, визначальним для публічної інформації є те, щоб вона була заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом, отриманим або створеним суб`єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов`язків.

Одним із способів доступу до інформації відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 5 Закону № 2939-VI є надання її за запитами на інформацію.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону № 2939-VI запит на інформацію це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

На підставі ч. 2 ст. 19 Закону № 2939-VI запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

П. 6 ч. 1 ст. 14 Закону № 2939-VI встановлено, що розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Ч. 1 ст. 3 Закону № 2939-VI визначені гарантії забезпечення права на публічну інформацію, зокрема: обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 20 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту, а у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Закон № 2939-VI передбачає, що публічна інформація є відкритою, крім випадків, установлених законом. Водночас, вказаним Законом визначено випадки обмеження доступу до інформації.

Так, статтею 6 Закону № 2939-VІ передбачено, що інформацією з обмеженим доступом є: конфіденційна інформація; таємна інформація; службова інформація.

Обмеження доступу до інформації відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону № 2939-VІ здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог:

1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи кримінальним правопорушенням, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя;

2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам;

3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Відповідно ч. 4 ст. 6 Закону № 2939-VІ інформація з обмеженим доступом має надаватися розпорядником інформації, якщо немає законних підстав для обмеження у доступі до такої інформації, які існували раніше.

Статтями 7, 8, 9 Закону № 2939-VІ визначено, що конфіденційна інформація інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов. Не може бути віднесена до конфіденційної інформація, зазначена в частині першій і другій статті 13 цього Закону.

Розпорядники інформації, визначені частиною першою статті 13 цього Закону, які володіють конфіденційною інформацією, можуть поширювати її лише за згодою осіб, які обмежили доступ до інформації, а за відсутності такої згоди - лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Таємна інформація - інформація, доступ до якої обмежується відповідно до частини другої статті 6 цього Закону, розголошення якої може завдати шкоди особі, суспільству і державі. Таємною визнається інформація, яка містить державну, професійну, банківську, розвідувальну таємницю, таємницю досудового розслідування та іншу передбачену законом таємницю.

Порядок доступу до таємної інформації регулюється цим Законом та спеціальними законами.

Відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону до службової може належати така інформація:

1) що міститься в документах суб`єктів владних повноважень, які становлять внутрівідомчу службову кореспонденцію, доповідні записки, рекомендації, якщо вони пов`язані з розробкою напряму діяльності установи або здійсненням контрольних, наглядових функцій органами державної влади, процесом прийняття рішень і передують публічному обговоренню та/або прийняттю рішень;

2) зібрана в процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни, яку не віднесено до державної таємниці.

Документам, що містять інформацію, яка становить службову інформацію, присвоюється гриф для службового користування. Доступ до таких документів надається відповідно до частини другої статті 6 цього Закону.

Частиною 1 ст. 22 Закону № 2939-VI визначено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії (інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Пунктом 3 ч.4 статті 22 Закону № 2939-VI передбачено, що відмова у задоволенні запиту на інформацію повинна бути мотивованою.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що у відмові розпорядник інформації зобов`язаний обґрунтувати наявність підстав обмеження у доступі до інформації.

Зокрема, відмова у доступі до публічної інформації має містити таке:

- якому з перелічених у пункті 1 частини 2 статті 6 Закону № 2939-VI інтересів відповідає обмеження, а також чому обмеження доступу відповідає зазначеному інтересу (інтересам);

- у чому конкретно полягає шкода правомірному інтересу (інтересам); яким є причинно-наслідковий зв`язок між наданням доступу та можливим настанням шкоди; чому ця шкода є істотною; яка ймовірність настання шкоди внаслідок надання доступу до інформації;

- чому шкода від надання інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні (пункт 3 частини 2 статті 6 Закону № 2939-VI).

Суд встановив, що до Ватутінського міського суду Черкаської області позивачка подала інформаційний запит від 08.05.2023 (вх. суду від 08.05.2023 № 1522/23), в якому вона просила: надати повну інформацію щодо працівника апарату Ватутінського міського суду Черкаської області В. Руденко, а саме: дату працевлаштування, освіту та надати копію наказу про прийняття на роботу.

На вказаний інформаційний запит Ватутінський міський суд Черкаської області листом від 10.05.2023 вих. № 0141/21/2023 повідомив, що наказом голови суду в 21.07.1997 № 24 ОСОБА_3 зарахована до штату Ватугінського міського суду Черкаської області на посаду секретаря судових засідань Ватутінського міського суду Черкаської області. ОСОБА_3 закінчила у 2005 році Чигиринський сільськогосподарські технікум за спеціальністю Правознавство (диплом молодшого спеціаліста).

Разом з тим, до відповіді на запит відповідач не додав копію наказу про призначення ОСОБА_3 на посаду секретаря судових засідань Ватутінського міського суду Черкаської області, при цьому не зазначено жодних обставин, що вказували б на неможливість його надання чи про причини його ненадання.

Оцінюючи встановлену обставину ненадання відповідачем копії наказу про призначення на посаду ОСОБА_3 , суд врахував таке.

Частина 2 ст. 32 Конституції України не допускає збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Натомість, відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України від 01.06.2010 № 2297-VI Про захист персональних даних персональні дані можуть бути віднесені до конфіденційної інформації про особу законом або відповідною особою. Не є конфіденційною інформацією персональні дані, що стосуються здійснення особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, посадових або службових повноважень.

Згідно з позицією Конституційного Суду України, відображеною у рішенні від 20.01.2012 № 2-рп/2012, інформація про особисте та сімейне життя особи (персональні дані про неї) це будь-які відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована, а саме: національність, освіта, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, матеріальний стан, адреса, дата і місце народження, місце проживання та перебування тощо, дані про особисті майнові та немайнові відносини цієї особи з іншими особами, зокрема членами сім`ї, а також відомості про події та явища, що відбувалися або відбуваються у побутовому, інтимному, товариському, професійному, діловому та інших сферах життя особи, за винятком даних стосовно виконання повноважень особою, яка займає посаду, пов`язану зі здійсненням функцій держави або органів місцевого самоврядування, посадових або службових повноважень.

Суд врахував, що спірні правовідносини виникли щодо надання позивачці інформації про секретаря судового засідання Ватутінського міського суду Черкаської області, у т.ч. копії наказу про призначення на посаду.

Оскільки посада секретаря судового засідання відноситься до посад державної служби, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII Про державну службу державна служба це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави.

Одним із принципів здійснення державної служби відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 4 вказаного Закону є принцип прозорості, тобто відкритість інформації про діяльність державного службовця, крім випадків, визначених Конституцією та законами України.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що інформація про проходження державної служби секретарем судових засідань Ватутінського міського суду Черкаської області ОСОБА_3 є відкритою та підлягає наданню на запит на інформацію, у т.ч. з наданням копії наказу про призначення на посаду.

Крім того, згідно з ч. 8 ст. 6 Закону № 2939-VІ обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ.

Верховна Рада України ратифікувала Конвенцію Ради Європи про доступ до офіційних документів, прийняту 18 червня 2009 року у м. Тромсе, яка набрала чинності для України 01 грудня 2020 року (далі Конвенція).

У статті 1 Конвенції під поняттям офіційні документи розуміється будь-яка інформація, записана у будь-якій формі, складена або отримана, та яка перебуває у розпорядженні державних органів.

У Законі України Про ратифікацію Конвенції Ради Європи про доступ до офіційних документів зазначається, що відповідно до пункту 2 статті 1 Конвенції Україна заявляє, що визначення поняття державні органи також включає органи судової влади щодо їхніх функцій.

Згідно зі статтею 2 Конвенції кожна Сторона гарантує право кожному, без дискримінації за будь-якою ознакою, на доступ, за вимогою, до офіційних документів, що знаходяться в розпорядженні державних органів.

Втім Кожна Сторона може обмежувати право доступу до офіційних документів. Обмеження повинні бути чітко встановлені у законі, бути необхідними у демократичному суспільстві і бути пропорційними цілям захисту: національної безпеки, оборони та міжнародних відносин; громадської безпеки; попередження, розслідування та судового переслідування кримінальної діяльності; дисциплінарного розслідування; перевірки, контролю та нагляду з боку державних органів; приватного життя та інших законних приватних інтересів; комерційних та інших економічних інтересів; економічної, монетарної політики і політики обмінного курсу держави; рівності сторін у судовому провадженні та ефективного здійснення правосуддя; навколишнього середовища, або обговорень всередині державного органу або між такими органами стосовно вивчення питання (пункт 1 статті 3 Конвенції).

Разом з тим відповідач, розглядаючи питання щодо надання позивачці копії наказу про призначення секретаря судового засідання Ватутінського міського суду Черкаської області Руденко В.М., не надав належну оцінку тому, що статтею 34 Конституції України кожному гарантоване право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію.

Суд зазначає, що накази посадових осіб суду з кадрових питань відносяться до службової інформації, однак Законом № 2939-VI не встановлено безумовне обмеження на надання службової інформації, у т.ч. документів, які її містять.

Здійснення цих обмежень може бути встановлене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Однак, лист відповідача від 10.05.2023 вих. № 0141/21/2023 не містить визначених статтею 6 Закону № 2939-VІ сукупності перелічених вище вимог, наявність яких передбачає обмеження доступу до інформації та документів, що її містять.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач листом від 10.05.2023 вих. № 0141/21/2023 необґрунтовано не надав позивачу копію наказу про призначення на посаду секретаря судового засідання Ватутінського міського суду Черкаської області Руденко В.М., оскільки, надавши запитувану інформацію про вказану особу, не надав копії документу, який її містять, при цьому, обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ.

Таким чином, відповідач допустив бездіяльність не надавши повної інформації на запит позивача від 08.05.2023 (вх. суду від 08.05.2023 № 1522/23).

Виходячи з викладеного, суд зазначає, що вказана бездіяльність відповідача є порушенням права на отримання повної інформації на запит, яке передбачене ч. 2 ст. 34 Конституції України та Законом № 2939-VI, а тому є підставою для визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненадання повної інформації по суті запиту позивача від 08.05.2023 (вх. суду від 08.05.2023 № 1522/23).

З урахуванням зазначеного, для повного відновлення порушеного права позивача суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача надати позивачу повну інформацію на вказаний запит.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити частково.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позивачка звільнена від сплати судового збору відповідно до Закону України Про судовий збір та не надала доказів понесення інших судових витрат, то підстави для їх розподілу відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Ватутінського міського суду Черкаської області щодо ненадання повної інформації на запит ОСОБА_1 від 08.05.2023 (вх. суду від 08.05.2023 № 1522/23).

Зобов`язати Ватутінський міський суд Черкаської області надати ОСОБА_1 повну інформацію на запит про надання інформації від 08.05.2023 (вх. суду від 08.05.2023 № 1522/23) з урахуванням висновків суду у цій справі.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснювати.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог пункту 3 розділу VI Прикінцеві положення цього Кодексу.

Учасники справи:

1) позивачка ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

2) відповідач Ватутінський міський суд Черкаської області (20250, Черкаська область, Звенигородський район, м. Ватутіне, вул. Будівельна, 1, ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 21.06.2023.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК