Справа № 380/14720/22
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2023-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

20 червня 2023 року

м. Київ

справа №380/14720/22

адміністративне провадження №К/990/20794/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мартинюк Н.М.,

суддів - Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 16 січня 2023 року, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 січня 2023 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 2 травня 2023 року у справі №380/14720/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

В жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області, в якому, просила суд:

- визнати дії Головного управління Національної поліції у Львівській області під час прийняття рішення про надання відпустки (наказ ГУНП у Львівській області від 5 серпня 2022 року №154 о/с-в) та які полягають в самостійному поділі щорічної чергової відпустки за 2022 рік ОСОБА_1 на частини, без погодження з нею та встановленою забороною вільно пересуватися територією України та виїзді за межі території України протиправними.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 8 листопада 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження; судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 28 листопада 2022 року.

В подальшому, 12 грудня 2022 року від позивачки до суду першої інстанції надійшла заява про зміну предмету позову, в якій ОСОБА_1 просила суд:

- визнати протиправним наказ ГУНП у Львівській області від 5 серпня 2022 року №154 о/с-в в частині прийняття рішення щодо самостійного поділу щорічної чергової відпустки за 2022 рік ОСОБА_1 на частини, без погодження з нею та щодо встановлення ОСОБА_1 заборони вільно пересуватися територією України та виїзді за межі території України.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 16 січня 2023 року заяву про зміну предмету позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними дій повернуто заявнику без розгляду.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16 січня 2023 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 2 травня 2023 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із цими судовими рішеннями, позивачка звернулася із касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - "КАС України"), надіславши її 9 червня 2023 року через систему «Електронний суд».

У своїй касаційній скарзі скаржниця просить скасувати ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 16 січня 2023 року, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 січня 2023 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 2 травня 2023 року у справі №380/14720/22 та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Перевіривши доводи касаційної скарги в частині оскарження ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 16 січня 2023 року про зміну предмету позову, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження в цій частині необхідно відмовити з таких підстав.

Так, статтею 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною другою статті 328 КАС України встановлено, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені у пунктах 3, 4, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Відтак, враховуючи те, що ухвала Львівського окружного адміністративного суду від 16 січня 2023 року про зміну предмету позову судом апеляційної інстанції не переглядалась, вона не може бути оскаржена до суду касаційної інстанції.

Пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Водночас, вирішуючи питання щодо відкриття касаційного провадження, в частині оскарження рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 січня 2023 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 2 травня 2023 року у справі №380/14720/22, Верховний Суд дійшов наступного висновку.

Під час перевірки зазначеної касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 КАС України встановлено, що позивачкою не додано до касаційної скарги документа про сплату судового збору.

Згідно з частиною четвертою статті 330 КАС України до касаційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Відповідно до статей 1, 2 Закону України "Про судовий збір", судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом; судовий збір включається до складу судових витрат; платники судового збору - це громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення.

Підпунктом 3 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що за подання касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, але не більше 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 цього Закону ставка судового збору за подання адміністративного позову немайнового характеру, зокрема, фізичною особою встановлена на рівні 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 1 січня 2022 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив: 2481,00 грн.

Відповідно до частини четвертої статті 6 Закону України "Про судовий збір", якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Як вбачається зі змісту оскаржуваних судових рішень, позов у цій справі заявлено у 2022 році фізичною особою, у задоволенні вимог якої було відмовлено судами попередніх інстанцій щодо однієї вимоги немайнового характеру.

Відтак, скаржниці необхідно сплатити судовий збір за одну вимогу немайнового характеру у розмірі: 1984,80 грн (2481*0,4*200%).

Реквізити для сплати судового збору:

УК у Печерському районі/Печерський район/22030102;

код отримувача ;

банк отримувача - Казначейство України (ЕАП)

номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) - UA0026007;

код класифікації доходів бюджету: 22030102 "Судовий збір (Верховний Суд, 055)";

призначення платежу: "*;101; _____ (код ЄДРПОУ/реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи або серія та номер паспорта громадянина України в установлених законом випадках); судовий збір, за позовом _____ (ПІБ/назва), Верховний Суд (Касаційний адміністративний суд)".

Згідно з частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього кодексу.

Отже, касаційна скарга не відповідає вимогам статті 330 КАС України, а тому відповідно до частини другої статті 332 КАС України суд дійшов висновку про залишення її без руху зі встановленням особі, яка її подала, строку для усунення недоліків, шляхом надання до суду: документа про сплату судового збору.

Керуючись статтями 169, 248, 328, 330, 332 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 16 січня 2023 року у справі №380/14720/22.

2. Касаційну скаргу ОСОБА_1 в частині оскарження рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 січня 2023 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 2 травня 2023 року у справі №380/14720/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про зобов`язання вчинити певні дії- залишити без руху.

3. Надати особі, яка подала касаційну скаргу, строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

4. Роз`яснити, що невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк є підставою для повернення касаційної скарги скаржнику.

5. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Н.М. Мартинюк

А.В. Жук

Ж.М. Мельник-Томенко,

Судді Верховного Суду