Справа № 420/6327/23
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2023-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/6327/23

Перша інстанція: суддя Марин П.П.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Домусчі С.Д.

суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Притуляка Валерія Миколайовича, приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича, треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправними та скасування постанов приватних виконавців, стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Одеського окружного адміністративний суду від 19.04.2023 суду адміністративний позов ОСОБА_1 до приватного виконавця Одеського виконавчого округу Колечка Дмитра Миколайовича, приватного виконавця Одеського виконавчого округу Притуляка Валерія Миколайовича про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправними та скасування постанов, стягнення коштів - повернутий позивачеві.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що 11.04.2023 він на усунення недоліків позовної заяви, залишеної без руху ухвалою суду першої інстанції від 03.04.2023, надав заяву, в якій навів пояснення, змінив пунктів 4, 5 позову, зменшив розмір позовних вимог, надав додаткові докази, що протиправно не було враховано судом першої інстанції при постановленні ухвали про повернення позову. Також апелянт вказує на те, що суд першої інстанції неправильно обрахував розмір судового збору (1073,60 грн за вимоги немайнового характеру, 4413,71 грн. за вимоги майнового характеру), оскільки як вважає апелянт ним було заявлено вимоги майнового характеру на суму 212974,54 грн. (розмір судового збору становить 2130 грн) та 1 вимога немайнового характеру (розмір судового збору становить 1073,60 грн).

При цьому, апелянт стверджує, що на підтвердження сплати судового збору за подання позовної заяви він надав докази сплати судового збору в сумі 2301 грн. (квитанція №5985 від 17.03.2023) та додатково сплатив 902,35 грн., зауваживши, що у разі, якщо суд буде вважати, що ним судовий збір сплачений неповно, то він просить відстрочити сплату до завершення розгляду справи, що було проігноровано судом першої інстанції..

Відповідачі та треті особи своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що 28.03.2023 ОСОБА_1 через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» подав до Одеського окружного адміністративного суду позов до приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Притуляка Валерія Миколайовича, приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича, в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність приватного виконавця Притуляка Валерія Миколовича щодо не зазначення у постанові ВП71009729 про відкриття виконавчого провадження по примусовому стягненню основної винагороди за виконавчим листом №523/1300/15-ц від 03.08.2021, те, що обов`язок позивача чи право стягнення основної винагороди приватного виконавця Колечка Д.М. є солідарним з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , та бездіяльність щодо не відправлення цієї постанови за адресою: АДРЕСА_1 (пункт 3 прохальної частини позову);

- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича від 27.08.2021 про примусове стягнення з боржника - ОСОБА_1 основної винагороди приватного виконавця в розмірі 5507,69 доларів США та 9566,03 грн. у виконавчому провадженні №66634643; та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка Валерія Миколайовича від 10.02.2023 про відкриття виконавчого провадження № 71009729 про стягнення основної винагороди приватного виконавця та постанову про відкриття виконавчого провадження № 71009729 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження (пункт 4 прохальної частини позову);

- стягнути солідарно з приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича та приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка Валерія Миколайовича 230077,48 гривень, які згідно з повідомленням від 01.03.2023 АТ КБ «ПриватБанк» з рахунку позивача НОМЕР_1 були переведені одержувачу Притуляк В.М. (пункт 5 прохальної частини позовної заяви)

Також, в позовній заяві, у пункті 2 прохальної частини, повивач просив суд поновити строк на подачу позову про визнання протиправними рішень, дій та бездіяльності приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича та приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка Валерія Миколайовича.

Залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції в ухвалі від 03.04.2023, визначив недоліки та спосіб їх усунення, а саме:

- не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження обставин, які перешкоджали позивачу звернутись до суду у встановлений законом строк, з вимогами про оскарження постанови приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича від 27.08.2021, внаслідок чого позивачу необхідно надати до суду обґрунтоване клопотання про поновлення строку звернення до суду та докази поважності причин його пропуску.

- ч. 4 ст. 161 КАС України, в частині надання до позовної заяви всіх наявних у позивача доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, до позовної заяви не додані копії постанов приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича від 27.08.2021 та про відкриття виконавчого провадження №71009729 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, які оскаржуються позивача, та посилаючись в позовній заяві на постанову від 21.10.2021 р. ВП №66634643, постанову Одеського апеляційного суду від 17.02.2022 року, постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.03.2021 року у справі №420/1514/20, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.11.2020 року, позивач не додав належним чином завірених копій зазначених доказів до адміністративного позову.

- ч.3 ст.161 КАС України, в частині надання доказів сплати судового збору або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, внаслідок чого позивачу роз`яснений спосіб усунення недоліків позовної заяви, зокрема шляхом подання доказів сплати судового збору в розмірі 5487,31 грн (1073,71 грн за одну вимогу немайнового характеру, 4413,71 грн. за вимоги майнового характеру) або доказів, на підтвердження наявності підстав для звільнення, відстрочення сплати судового збору.

Ухвалою суду першої інстанції від 03.04.2023 позивачу, для усунення недоліків позовної заяви, було надано десять днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Відповідно до матеріалів справи (а.с. 63), копія ухвали суду першої інстанції 03.04.2023 була доставлена до Електронного кабінету позивача в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд» 04.04.2023 о 22:41 год.

Таким чином, документ вважається доставленим апелянту 05.04.2023 (середа - робочий день), а тому недоліки адміністративного позову мали бути усунені у строк до 17.04.2023 (понеділок - робочий день) включно.

Відповідно до матеріалів справи (а.с. 71-87, 88-130), позивач, через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надав до суду першої інстанції заяву (вх №3336 від 12.04.2023), в якій пункти 4 та 5 прохальної частини позовної заяви виклав в новій редакції, а саме:

- пункт 4, в якому просив суд визнати протиправними та скасувати - заяву від 10.02.2023 про примусово стягнення з боржника - ОСОБА_1 основної винагороди приватного виконавця у виконавчому провадженні №66634643 та додану до неї постанову від 27.08.2021 (із внесеними поправками) про стягнення з ОСОБА_1 основної винагороди приватного виконавця у розмірі 5 507,69 доларів США та 9566,03 грн. (разом 212974,54 гривень приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича; визнати протиправними та скасувати, як похідні від противоправної заяви від 10.02.2023 та постанови від 27.08.2021 про примусове стягнення основної винагороди приватного виконавця Колечка Д.М. у виконавчому провадженні №66634643, постанови приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка Валерій Миколайовича по ВП № 71009729 від 10.02.2023 р. - про відкриття виконавчого провадження; про стягнення розміру мінімальних витрат виконавчого провадження; про арешт коштів ОСОБА_1 , та постанову від 02.03.2023 р. - про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження.

- пункт 5, в якому просив суд стягнути з приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича солідарно з приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Притуляком Валерієм Миколайовичем - 212974,54 гривень, які були протиправно стягнути по ВП№ №66634643 з рахунку НОМЕР_1 та переведені на рахунок приватного виконавця Притуляка В.М., згідно з повідомленням від 01.03.2023 АТ КБ « ПриватБанк».

До вказаної заяви позивач додав, копію відповіді Колечка Д.М. , яка отримана поштою 13.01.22 на звернення від 28.10.2021 ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2 ; копію заяви приватного виконавця Колечка Д.М. до приватного виконавця Притуляка В.М. 10.02.2023 вх75 з додатком; квитанцію №5985 від 17.03.2023 про сплату судового збору за позовом ОСОБА_1 до Одеського окружного адміністративного суду; роздруківку повідомлення АТ КБ «ПриватБанку» від 01.03.2023 про повернення надмірно стягнутих коштів по ВП66634643; копію позовної заяви від 17.03.2023 ОСОБА_1 , як третьої особи яка заявляє самостійні вимоги у справі 420 /608/23; копію постанови КЦС ВС від 06.02.2023 у справі 523/20269/21 про виправлення описок; копію постанови КЦС ВС від 10.01.23 у справі 523/20269/21, яка отримана 08.02.23; копію постанови Одеського апеляційного суду від 17.02.2022 у справі 523/1300/15-ц; роздруківку скрін-шоту відправлення ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 до приватних виконавців Колечка Д.М. та Притуляка В.М. заяви від 22.02; квитанцію №99428 від 11.04.2023 про оплату судового збору в сумі 902,35 грн; квитанції про надіслання іншим учасниками справи наданих до суду документів.

Окремою заявою від 11.04.2023 позивач на усунення недоліків позовної заяви надав копії постанов ВП №71009726 від 10.02.2023 про арешт коштів боржника, ВП №71009729 від 02.03.2023 про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження, ВП №71009729 від 10.02.2023 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (а.с. 64-70).

Також, у заяві від 11.04.2023 (а.с. 71-87) (вх №3336 від 12.04.2023), позивач виклав клопотання про поновлення строку звернення до суду, в якому зазначив, що із заявою приватного виконавця Колечка Д.М. та постановою від 27.08.2021 у тому вигляді в якому вона додана до заяви про примусове виконання, позивач ознайомився 06.03.2023 після отримання відповіді приватного виконавця Притуляка В.М. від 06.03.2023 та отримання доступу до автоматизованої системи виконавчих проваджень (АСВП), на підтвердження чого позивач надав відповідні докази. Також позивач вказував на те, що за вказаних обставин строк подання позову розпочався 07.03.2023, та у зв`язку із цим, з метою оскарження постанов про стягнення винагороди приватного виконавця та постанов в межах виконавчого провадження ВП№71009729 та дій приватних виконавців позивач 17.03.2023, в межах іншої справи №420/4608/23 подав позов як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги, який ухвалою суду першої інстанції від 27.03.2023 у справі №420/4608/23 був повернутий позивачу із роз`ясненням права позивача на звернення до суду з цими вимогами як з окремими позовом. Позивач зазначав, що ознайомившись з ухвалою суду від 27.03.2023 у справі №420/4608/23 він 28.03.2023 вже подав окремий позов до суду (справа №420/6327/23).

Щодо сплати судового збору, у заяві від 11.04.2023 (а.с. 71-87) (вх №3336 від 12.04.2023), позивач вказав, що він не погоджується із зазначеним судом першої інстанції розміром судового збору, оскільки ним заявлена одна основна вимога немайнового характеру, інші вимоги є похідними, та вимога майнового характеру на суму 212974,54 грн., а тому він має сплатити судовий збір за одну вимогу немайнового характеру в сумі 1073,60 грн., за вимогу майнового характеру - в сумі 2129,50 грн, всього 3203,35 грн. при цьому позивач вказав, що до позову він додав квитанцію №5985 від 17.03.2023 про сплату судового збору в сумі 2301 грн та додатково додає докази сплати судового збору в сумі 902,35 грн. Також позивач просив суд першої інстанції, у разі, якщо суд не буде згоден з розрахунком позивача, надати йому час для сплати судового збору до ухвалення рішення по суті спору.

Постановляючи ухвалу від 19.04.2023 про повернення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач у якості доказів сплати судового збору надав квитанцію №5985 від 17.03.2023 про сплату судового збору в сумі 2301 в межах іншої справи №420/4806/23 по який ухвалою від 10.04.2023 вказаний судовий збір був повернутий позивачу, в той час як доказів сплати судового збору за подання позову в цій справі позивач не надав, та у якості усунення недоліків позовної заяви надав докази сплати в цій справі судового збору лише в сумі 902,35 грн, в той час як мав надати докази сплати судового збору в сумі 1073,60 грн за одну вимогу немайнового характеру та 4413,71 за вимоги майнового характеру.

При цьому, враховуючи уточнення позовних вимог, суд першої інстанції навів новий розрахунок судового збору, відповідно до якого, враховуючи оскарження постанов приватних виконавців за якими підлягають сплаті грошові кошти у загальну сумі 159031,13 грн. та вимоги щодо стягнення коштів в сумі 212974,54 грн, що у підсумку складає 372005,67 грн, визначив, що сума судового збору за заявлені позивачем вимоги майнового характеру становить 3720,06 грн. Також, з урахуванням уточнених позовних вимог, суд першої інстанції, встановив, що позивач заявив чотири вимоги немайнового характеру, у зв`язку із чим судовий збір за ці вимоги складає 4294,40 грн. При цьому суд першої інстанції, стосовно заявленого клопотання щодо надання позивачу строку на доплату судового збору до ухвалення рішення по суті спору, зазначив, що на вказане клопотання позивач не навів жодного обґрунтування. За вказаних обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач не усунув недоліки позовної заяви в частині надання доказів сплати судового збору в повному обсязі.

Щодо строку звернення до суду з позовом, зокрема з вимогою, яка стосується постанови приватного виконавця Колечка Д.М. від 27.08.2021, суд першої інстанції виходив з того, що в позовні заяві позивач просив врахувати наказ Голови Верховного суду від 04.03.2022, який стосується можливості продовження процесуальних строків до закінчення воєнного стану а також необхідності ураховувати, що запровадження воєнного стану на певній території є поважною причиною для поновлення процесуальних строків. Проте позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження обставин, які перешкоджали йому звернутись до суду у встановлений законом строк, з вимогами про оскарження зазначеної постанови, а також доказів на підтвердження обставин зазначених в заяві, а саме щодо виїзду за межі території України, в той час як сама по собі та обставина, що на території України введено воєнний стан не є беззаперечною підставою для поновлення строку звернення до суду.

При цьому, суд першої інстанції відхилив, як неповажні причини, посилання позивачу у заяві від 11.04.2023, яка зареєстрована 12.04.2023, на той факт, що позивач звертався до суду 17.03.2023 з заявою, як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги, оскільки зазначені твердження є необґрунтованими та жодним чином не змінюють тієї обставини, що позивач пропустив строк звернення до суду з даною позовною вимогою. Оскільки оскаржувана постанова приватного виконавця була прийнята ще у 2021 року, суд першої інстанції відхилив посилання позивача на те, що строк на оскарження цієї постанови розпочався з 07.03.2023 року, тобто з моменту початку ознайомлення позивача в системі АСВП з усіма документами по ВП№71009729. Суд першої інстанції зазначив, що жодних доказів неможливості отримання, ознайомлення з оскаржуваною постановою позивач до суду не надав, як і не надав доказів наявності обставин, які не залежали від нього та які б перешкоджали йому звернутись як до виконавця, так і до суду для захисту свої прав. За вказаних обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач не усуну недоліки позовної заяви в частині наведення поважних причин пропуску строку звернення до суду та надання доказів на підтвердження таких причин.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Стосовно доводів апелянта та висновків суду першої інстанції щодо строків подання позову в частині оскарження постанови приватного виконавця Колечка Д.М. від 27.08.2021 у виконавчому провадженні №66634643 про стягнення з боржника основної винагороди, із внесеними виправленнями відповідно до постанови від 22.10.2021, апеляційний суд зазначає таке.

За приписами пункту 1 частини 2 статті 287 КАС України, позовну заяву з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, може бути подано у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вказаної позивачем у позові та в апеляційній скарзі інформації, 26.01.2022 ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси у справі №523/20269/21, яка набрала законної сили 26.01.2022, та залишена без змін постановою Одеського апеляційного суду від 26.07.2022, відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та бездіяльність приватного виконавця Колечка Д.М. в межах виконавчого провадження №66634643 (ЄДРСР №102837107, №105471107).

При цьому, відповідно до змісту ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 26.01.2022 у справі №523/20269/21, ОСОБА_1 25.10.2021 отримав від приватного виконавця Колечка Д.М. постанову від 21.10.2021 про повернення виконавчого листа та постанову від 22.10.2021 про виправлення помилки у процесуальному документі.

У постанові від 21.10.2021 про повернення виконавчого листа приватний виконавець вказав на те, що постанова від 27.08.2021 року ВП № 66640029 про стягнення з боржника основної винагороди з примусового виконання виконавчого листа № 523/1300/15-ц підлягає примусовому виконанню у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», а також постанова від 27.08.2021 ВП № 66640029 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження виконаного листа № 523/1300/15-ц підлягає примусовому виконанню у порядку, встановленому «Про виконавче провадження».

Копії постанов приватного виконавця Колечка Д.М. надані апелянтом до суду першої інстанції.

За вказаних обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апелянт, ще 25.10.2021 був обізнаний про існування постанови приватного виконавця Колечка Д.М. від 27.08.2021 у виконавчому провадженні №66634643 про стягнення з боржника основної винагороди, із внесеними виправленнями відповідно до постанови від 22.10.2021, але до суду з адміністративним позовом щодо оскарження постанови приватного виконавця Колечка Д.М. від 27.08.2021 у виконавчому провадженні №66634643 звернувся лише 28.03.2023.

13.01.2022 ОСОБА_1 отримав лист приватного виконавця Колечка Д.М. від 26.11.2021 за результатами розгляду заяви апелянта від 28.10.2021, в якому приватний виконавець надав апелянту інформацію стосовно, в тому числі і виконавчого провадження №66634643, повідомивши одночасно про можливість ознайомлення з матеріалами виконавчих проваджень у приміщені офісу приватного виконавця або в мережі Інтернет, вказавши при цьому номери телефонів для зв`язку (а.с. 80-82).

Натомість, дізнавшись 25.10.2021 про існування постанови приватного виконавця Колечка Д.М. від 27.08.2021 у виконавчому провадженні №66634643 про стягнення з боржника основної винагороди, та отримавши 13.01.2022 від цього приватного виконавця інформацію, апелянт, а ні до суду першої інстанції при поданні позову та при усуненні недоліків позовної заяви, а ні до суду апеляційної інстанції, не надав доказів на існування обставин, які об`єктивно завадили йому з 13.01.2022 до 06.03.2023 (дата ознайомлення апелянта з матеріалами виконавчого провадження №66634643), ознайомитись з матеріалами виконавчого провадження або зв`язатись з приватним виконавцем з метою отримання копії постанови приватного виконавця Колечка Д.М. від 27.08.2021 у виконавчому провадженні №66634643 про стягнення з боржника основної винагороди.

Отже, висновки суду першої інстанції не спростовані доводами апеляційної скарги, в частині усунення недоліків позовної заяви щодо наведення причин пропуску строку звернення до суду з позовною вимогою про оскарження постанови приватного виконавця Колечка Д.М. від 27.08.2021 у виконавчому провадженні №66634643 про стягнення з боржника основної винагороди.

Стосовно висновків суду першої інстанції та доводів апеляційної скарги щодо сплати судового збору за подання позовної заяви, апеляційний суд зазначає таке.

За приписами статті 4 та ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду позову в якому фізичною особою заявлені вимоги майнового та немайнового характеру, сплачується судовий збір окремо за вимогами майнового характеру (в розмірі 1 відсотку ціни позову, але не меншу 0,4 розміру та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який у 2023 році становить 2684 грн) та 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, щодо кожної вимоги немайнового характеру.

За приписами частини 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується у гривнях з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з 01 січня 2023 року встановлений прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 2684 грн.

Відповідно до п. 23 частини 1 статті 4 КАС України, похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Отже, вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов`язати прийняти рішення, учинити дії або утриматися від їх учинення тощо) як наслідків протиправності акта, дії чи бездіяльності є однією вимогою.

Апеляційний суд зазначає про помилковість доводів апелянта про те, що позовна вимога про визнання протиправними та скасування заяви приватного виконавця Колечка Дмитра Миколайовича від 10.02.2023 про примусове стягнення з апелянта основної винагороди приватного виконавця у виконавчому провадженні №66634643 та постанови від 27.08.2021 (із внесеними виправленнями) у виконавчому провадженні №66634643 про стягнення основної винагороди приватного виконавця, є однією позовною основною вимогою.

Факт викладення двох вимог в одному пункті не свідчить про те, що такі вимоги є однією вимогою немайнового характеру.

Не є основною вимогою - вимога про скасування заяви від 10.02.2023 про примусове виконання, у відношенні до вимог, які апелянт вважає похідними, про визнання протиправними та скасування постанови від 27.08.2021 стягнення основної винагороди приватного виконавця (із внесеними поправками) у виконавчому провадженні №66634643, постанов приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка Валерія Миколайовича по ВП №71009729 від 10.02.2023 про відкриття виконавчого провадження; про стягнення розміру мінімальних витрат виконавчого провадження; про арешт коштів ОСОБА_1 , від 02.03.2023 р. - про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження, оскільки всі ці постанови є окремими процесуальними рішеннями приватних виконавців, і кожна з них може бути оскаржена у судовому порядку, а визнання протиправними дій щодо подання заяви про примусове виконання та або скасування такої заяви не є беззаперечною підставою для визнання протиправними та скасування постанов у виконавчому проваджені №71009729.

За вказаних обставин, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, про те, що оскарження постанов у виконавчому проваджені №71009729 не є похідними вимогами від оскарження заяви про примусове виконання та постанови про стягнення основної винагороди приватного виконавця.

При цьому апеляційний суд вважає помилковим посилання апелянта на постанову КАС ВС від 06.10.2022 у справі №826/11984/16, оскільки висновки суду касаційної інстанції в цій справі стосуються правовідносин щодо оскарження рішення податкової інспекції, рішення регуляторної служби, наказів Мінфіну та Мін`юсту, тобто у правовідносинах відмінних від тих, які виникли між сторонами у справі №420/6327/23

При перевірці висновків суду першої інстанції та доводів апеляційної скарги, які саме вимоги були заявлені в уточненнях, майнового чи немайнового характеру, апеляційний суд зазначає таке.

Рішення, прийняті суб`єктом владних повноважень, можуть породжувати підстави для змін майнового стану фізичної чи юридичної особи.

Зокрема, реалізація таких рішень може призводити до зменшення або збільшення майна особи. Відповідно оскарження такого рішення спрямоване на захист порушеного права у публічно-правових відносинах з метою збереження належного особі майна.

За практикою Європейського суду з прав людини (рішення від 14 жовтня 2010 року у справі "Щокін проти України") вимога про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень, яке впливає на склад майна позивача, у тому числі шляхом безпідставного стягнення податків, зборів, штрафних санкцій тощо, є майновою.

Таким чином, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що зверненні до суду вимоги про скасування рішення відповідача - суб`єкта владних повноважень, безпосереднім наслідком яких є зміна складу майна позивача, є майновими вимогами.

Отже фактично, у позовній заяві поданій 28.03.2023 заявлено

1) дві вимоги немайнового характеру, а саме:

- визнання протиправною бездіяльності приватного виконавця Притуляка Валерія Миколовича щодо не зазначення у постанові ВП71009729 про відкриття виконавчого провадження по примусовому стягненню основної винагороди за виконавчим листом №523/1300/15-ц від 03.08.2021, те, що обов`язок позивача чи право стягнення основної винагороди приватного виконавця Колечка Д.М. є солідарним з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , та бездіяльність щодо не відправлення цієї постанови за адресою: АДРЕСА_1 (пункт 3 прохальної частини позову);

- визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка Валерія Миколайовича від 10.02.2023 про відкриття виконавчого провадження № 71009729

2) вимоги майнового характеру, а саме:

- визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка Валерія Миколайовича про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження № 71009729 в сумі 319 грн;

- визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича від 27.08.2021 про примусове стягнення з боржника - ОСОБА_1 основної винагороди приватного виконавця в розмірі 5507,69 доларів США та 9566,03 грн. у виконавчому провадженні №66634643;

- стягнення солідарно з приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича та приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка Валерія Миколайовича 230077,48 гривень, які згідно з повідомленням від 01.03.2023 АТ КБ «ПриватБанк» з рахунку позивача НОМЕР_1 були переведені одержувачу Притуляк В.М. (пункт 5 прохальної частини позовної заяви)

Отже, загальний розмір судового збору, який позивач мав сплатити при поданні 28.03.2023 позовної заяви в електронному вигляді становить 5248,81 грн та складається з:

- 1717,76 грн щодо двох вимог немайнового характеру (0,4*2684)*2)*0,8)

- 3531,05 грн, (1% від загальної суми 441380,90 грн. (319+9566,03+230077,48+ (201418,36 = 5507,69 доларів США помножені на 36,5686 - курс НБУ станом на 28.03.2023) помножений на коефіцієнт зниження 0,8).

Отже, залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції помилково визначив загальний розмір судового збору в сумі 5487,31 грн, оскільки позивач мав надати докази сплати судового збору в сумі 5248,81 грн.

Натомість, в уточненнях позовних вимог, поданих до суду 11.04.2023 та зареєстрованих судом 12.04.2023, апелянт заявив:

1) три вимоги немайнового характеру, а саме:

- визнання протиправною та скасування заяви від 10.02.2023 про примусово стягнення з боржника - ОСОБА_1 основної винагороди приватного виконавця у виконавчому провадженні №66634643

- визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка Валерій Миколайовича по ВП № 71009729 від 10.02.2023про відкриття виконавчого провадження;

визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка Валерій Миколайовича по ВП № 71009729 від 10.02.2023 про арешт коштів боржника ОСОБА_1 ,

2) вимоги майнового характеру, а саме:

- визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка Валерія Миколайовича про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження № 71009729 в сумі 319 грн;

- визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка Валерій Миколайовича по ВП № 71009729 від 02.03.2023 про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження в сумі 1681 грн.

- стягнення з приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича солідарно з приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Притуляком Валерієм Миколайовичем - 212974,54 гривень, які були протиправно стягнути по ВП№ №66634643 з рахунку НОМЕР_1 та переведені на рахунок приватного виконавця Притуляка В.М., згідно з повідомленням від 01.03.2023 АТ КБ «ПриватБанк».

- визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича від 27.08.2021 (із внесеними поправками) про стягнення з ОСОБА_1 основної винагороди приватного виконавця у розмірі 5 507,69 доларів США та 9566,03 грн. (разом 212974,54 гривень приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича;

За приписами ч. 2 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі якщо розмір позовних вимог збільшено або пред`явлено нові позовні вимоги, недоплачену суму судового збору необхідно сплатити до звернення до суду з відповідною заявою.

Отже, при поданні до суду 11.04.2023 заяви, яка зареєстрована 12.04.2023, та містить уточнені позовні вимоги, апелянт мав надати до суду першої інстанції докази сплати судового збору у загальні сумі 5984,31 грн яка складається з:

- 2576,64 грн щодо двох вимог немайнового характеру (0,4*2684)*3)*0,8)

- 3407,67 грн, (1% від загальної суми 425958,93 грн. (319+1681+9566,03+212974,54+ (201418,36 = 5507,69 доларів США помножені на 36,5686 - курс НБУ станом на 11.04.2023) помножений на коефіцієнт зниження 0,8).

За вказаних обставин, визначений ухвалою суду першої інстанції від 03.04.2023 загальний розмір судового збору в сумі 5487,31 грн. є недостатнім, оскільки після уточнення позовних вимог, позивач мав надати докази сплати судового збору у загальній сумі 5984,31 грн, тобто на 497 грн більше ніж вказано в ухвалі суду першої інстанції від 03.04.2023.

Натомість, на виконання вимог ухвали суду першої інстанції від 03.04.2023 позивач на усунення недоліків надав докази сплати судового збору в сумі 902,35 грн. відповідно до квитанції про сплату №99428 від 11.04.2023 (а.с. 122).

Апеляційний суд зазначає, що як у заяві про усунення недоліків позовної заяви від 11.04.2023, зареєстрованої 12.04.2023, так і в апеляційній скарзі, апелянт наполягає на наданні ним доказів сплати судового збору в справі №420/6327/23 в сумі 2301 грн відповідно до квитанції №5985 від 17.03.2023.

При цьому, апеляційний суд, як і суд першої інстанції відхиляє посилання апелянта щодо надання у якості доказів сплати судового збору за подання позову в цій справі квитанції №5985 від 17.03.2023 на суму 2301 грн., оскільки вказаний судовий збір був сплачений в межах іншої справи №420/4608/23 апелянтом, у якості третьої особи яка заявляє позовні вимоги щодо предмету спору, при поданні позову третьої особи, який ухвалою одеського окружного адміністративного суду від 27.03.2023 у справі №420/4608/23 був повернутий без розгляду позивачеві - третій особі (ЄДРСР №109815462).

При цьому, подаючи 28.03.2023 позов у справі №420/6327/23, апелянт у якості доказів сплати судового збору додає квитанцію №5985 від 17.03.2023 на суму 2301 грн., щодо якої в подальшому, в межах іншої справи №420/4608/23, подає заяву 07.04.2023 про повернення судового збору, сплаченого за цим платіжних документом. Вказана заява задоволена ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 10.04.2023 у справі №420/4608/23 (ЄДРСР №110150612).

Отже, за встановлених обставин, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції щодо сплати позивачем судового збору за подання позовної заяви лише в сумі 902,35 грн, що є меншою за суму, визначену ухвалою суду першої інстанції від 03.04.2023, та за суму, яку позивач мав сплатити при уточнені (доповнені) позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують таких висновків суду апеляційної інстанції.

Відхиляє апеляційний суд також і посилання апелянта на те, що суд першої інстанції не розглянув його клопотання щодо відстрочення сплати судового збору до ухвалення у справі рішення по суті.

Зазначені доводи апеляційної скарги спростовані змістом мотивувальної частини оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 19.04.2023, відповідно до якої, суд першої інстанції посилався на відсутність будь-яких обґрунтувань заявленого позивачем прохання відстрочити сплату судового збору. При цьому, апеляційний суд зазначає, що підстави для відстрочення (розстрочення) сплати судового збору чітко наведені в статті 8 Закону України «Про судовий збір», та серед наведеного переліку відсутня така підстава для відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, як незгода суду першої інстанції із наведеним позивачем розрахунком судового збору, про що зазначив позивач у заяві від 11.04.2023, зареєстрованій 12.04.2023.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Також за приписами ч. 2 ст. 123 КАС України, якщо вказані позивачем підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Отже доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції про наявність правових підстав для повернення позовної заяви відповідно до ч. 2 ст. 123 та п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 2-12, 121, 123, 133, 169, 242, 294, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2023 року у справі №420/6327/23 -залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 20.06.2023

Суддя-доповідач С.Д. Домусчі
Судді Г.В. Семенюк О.І. Шляхтицький