Справа № 160/7509/23
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 червня 2023 року Справа № 160/7509/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Неклеси О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дій,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі ГУ ПФУ в Запорізькій області, відповідач-2), в якій позивач просить суд:
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що в січні 2023 року він звернувся до органів ПФУ з довідками про заробітну плату для обчислення пенсії, з трудовою книжкою та просив провести йому перерахунок пенсії з урахуванням заробітної плати за період з вересня 1996 року по лютий 1998 року, надавши відповідачу-1, зокрема, архівну довідку №03-28/9263-9266 від 06.11.2019 р. та архівну довідку про заробітну плату №03-28/9267 від 06.11.2019 р., які підтверджують страховий і пільговий стаж позивача за період з 17.09.1996 р. по 25.02.1997 р., коли він працював в Малому спільному підприємстві виробничій фірмі «Кедр 2» з ремонту шахтних стволів на посаді гірничого майстра з повним робочим днем під землею, що підтверджується відповідними записами трудової книжки серії НОМЕР_2 . Водночас, як зауважив позивач, рішення за результатами розгляду його заяви було прийняте від 25.01.2023 р. за №65 чомусь відділом перерахунків пенсій №1 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг ГУ ПФУ в Запорізькій області. Надалі у позовні заяві ОСОБА_1 зазначає, що ГУ ПФУ в Дніпропетровській області своїм повідомленням від 31.01.2023 р. разом з рішенням від 25.01.2023 року №65 відділу перерахунків пенсій №1 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг ГУ ПФУ в Запорізькій області направило йому цю відмову щодо врахування для обчислення пенсії відповідно до довідки про заробітну плату від 06.11.2019 р. №03-28/9267, виданої Архівним управлінням адміністрації міста Луганська луганської народної республіки. Позивач стверджує, що отримав відповідь від 31.01.2023 р., якою відповідачем відмовлено позивачу щодо врахування для обчислення його пенсії - довідки про заробітну плату від 06.11.2019 р. №03-28/9267, яка видана Архівним управлінням адміністрації міста Луганська луганської народної республіки. Позивач вважає відповідні дії пенсійного органу протиправними, у зв`язку з чим він звернувся за захистом власних прав та інтересів до суду з цим позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.04.2023 р. відкрито провадження у справі за позовом, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
02.05.2023 р. до суду надійшов від Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області відзив на позовну заяву, в якому відповідач-2 заперечив проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . Відповідач-2 зазначив, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, оскільки останньому було призначено пенсію за віком на пільгових умовах за списком №1, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058IV від 09.07.2003 р. У подальшому, як зазначає відповідач-2, ОСОБА_1 20.01.2023 р. звернувся через ВЕБ-Портал із заявою на перерахунок пенсії «Заміна періоду 60 місяців до 01.07.2000» й за результатами розгляду цієї заяви та наданих документів пенсійний органом встановлено, що довідка про заробітну плату для обчислення пенсії №03-28/9267 від 06.11.2019 р. видана Архівним управлінням адміністрації міста Луганська луганської народної республіки та не підлягає врахуванню, оскільки не підтверджена первинними документами (відсутній акт перевірки довідок). Відповідач-2 звернув увагу на приписи постанови Кабінету Міністрів України №595 від 07.11.2014 р, за змістом яких з 01.12.2014 року на територіях які тимчасово не контролюються українською владою, органи державної влади не функціонують, а також послався на розпорядження Кабінету Міністрів України №1085-р від 07.11.2014 р. визначено перелік пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснює або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. Крім того, відповідач-2 наголосив, що Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» №1207-VII від 15.04.2014 р. визначено особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на тимчасово окупованій території, й відповідно до положень цього Закону, діяльність зазначених організацій вважається незаконною, якщо ці органи або особи створенні, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь який акт, рішення, документ, виданий такими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків. Наведене вище стало підставою для відмови позивачу в проведенні відповідного перерахунку. З огляду на викладене, відповідач-2 просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.04.2023 р. відповідачам встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
Ухвала суду від 17.04.2023 р. отримана представником відповідача 28.04.2023 р. разом із позовною заявою з додатками, про що свідчить відповідна розписка про вручення.

Станом на 20.06.2023 р. (з урахуванням строку на поштове відправлення), від відповідача-1 відзив на позовну заяву до суду не надходив.

Пояснень, заяв або клопотань по суті спору від ГУ ПФУ в Дніпропетровській області до суду також не надходило.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Таким чином, відповідач-1 правом на подання відзиву на позов (у разі заперечення проти позову) та надання доказів по справі не скористався, з клопотанням про продовження строків на надання відзиву ГУ ПФУ в Дніпропетровській області до суду не зверталося.

Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією довідки №1204- від 22.11.2022 р., перебуває на пенсійному обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за списком №1, на підтвердження чого позивачем надано копію пенсійного посвідчення № НОМЕР_3 .

20.01.2023 р. позивач звернувся до пенсійного органу через ВЕБ-Портал із заявою на перерахунок пенсії Заміна періоду 60 місяців до 01.07.2000.

Вищезазначена заява була розглянута Відділом перерахунків пенсій №1 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг ГУ ПФУ в Запорізькій області.

За результатами розгляду заяви позивача відповідачем-2 прийнято рішення №65 від 25.01.2023 р., яким позивачу було відмовлено в проведенні перерахунку пенсії з огляду на відсутність законних підстав.

У вищезазначеному рішенні вказано, що довідка про заробітну плату для обчислення пенсії №03-28/9267 від 06.11.2019 р. видана Архівним управлінням адміністрації міста Луганська луганської народної республіки та не підлягає врахуванню, оскільки не підтверджена первинними документами (відсутній акт перевірки довідок).

Не погодившись із позицією пенсійного органу, з метою захисту власних прав та інтересів ОСОБА_1 звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Згідно зі статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 р. (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон №1058- ІV).

Абзацом 36 статті 1 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (абзац 1 частини 1 статті 24 Закону №1058-IV).

Відповідно до абзацу 1 частини 2 статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно з абзацом 1 частини 3 статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац 9 частини 3 статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац 1 частини 4 статті 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 1 січня 2004 року), зокрема, в Законі України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ від 05.11.1991 р. (далі - Закон № 1788-XII), йдеться про стаж роботи, що дає право на призначення трудових пенсій (загальний трудовий стаж).

Зміст поняття «загальний трудовий стаж» є ширшим, ніж поняття «страховий стаж», оскільки до першого включаються також періоди суспільно корисної діяльності, коли особа не підлягала загальнообов`язковому соціальному страхуванню.

Згідно абзацу 1 частини 1 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8, 9 і 14 статті 11 цього Закону. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

Разом з тим, подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» регулюється Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 р., зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 р. за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1).

Відповідно до абзацу 2 п/п. 3 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку № 22-1, за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Таким чином, суд звертає увагу на те, що довідки із зазначенням заробітної плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами. При цьому, в таких довідках має бути зазначено назви первинних документів, на підставі яких їх видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Досліджуючи наявні матеріали справи судом встановлено, що в матеріалах справи міститься, зокрема, довідка від 06.11.2019 р. №03-28/9267, яка видана, як вбачається з її змісту (мовою оригіналу), так званим «архивное управление администрации города Луганска» яке створена і функціонує у складі так званої «луганской народной республики», тобто під контролем окупаційної влади.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», діяльність збройних формувань російської федерації та окупаційної адміністрації російської федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» №1207-VII від 15.04.2014 р., правовий статус тимчасово окупованої території, а також правовий режим на тимчасово окупованій території визначаються цим Законом, іншими законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, принципами та нормами міжнародного права.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», окупаційна адміністрація російської федерації - сукупність державних органів і структур російської федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних російській федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг.

Частиною 2 статті 13 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що здійснення господарської діяльності юридичними особами, фізичними особами - підприємцями та фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність, місцезнаходженням (місцем проживання) яких є тимчасово окупована територія, дозволяється виключно після зміни їхньої податкової адреси на іншу територію України.

Згідно із ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

У відповідності до положень ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Таким чином, Україною визнаються лише документи, які підтверджують факт народження або смерті, що у повній мірі відповідає і «намібійським виняткам» Міжнародного суду ООН, відповідно до яких держави, які є членами ООН, зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південно-Африканської Республіки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом ПАР від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів», що у даному випадку не охоплюється обставинами даної справи, у т.ч. в частині надання суду України довідок установ, створених терористичною організацією.

Суд вважає неприйнятним розгляд документів, виданих окупаційною владою, тим більше, які видані за межами «намібійських принципів».

В іншому б випадку це свідчило про відмову України від частини своїх суверенних прав, про визнання та підтримку терористичної організації владою України та легалізацію її діяльності.

Таким чином, надана суду так звана «довідка» підконтрольних окупаційній владі так званих «організацій» є недійсною та не може бути прийнятою та врахованою територіальними органами Пенсійного фонду України для цілей розгляду заяви позивача.

При цьому, судом враховується, що існуючі до цього організації України не були позбавлені можливості перереєструватися на підконтрольній Україні території та забезпечувати права своїх працівників.

Під час розгляду справи не надано відомостей щодо місцезнаходження первинних документів, на підставі яких її видано та виплачувалась заробітна плата.

Матеріали справи не містять первинних документів, які б підтверджували нараховану позивачу заробітної плати (доходу) у період з 17.09.1996 р. по 22.02.1997 р.

Крім того, суд звертає увагу, що на території Луганської області створена та здійснює свої повноваження Луганська обласна державна адміністрація (Обласна військово-цивільна адміністрація), що знаходиться і діє на підконтрольній Україні території, що не позбавляє права позивача звернутися до уповноваженого органу із заявою про видачу відповідних архівних довідок.

Таким чином, проаналізувавши вказані обставини, в контексті викладених норм права, а також беручи до уваги те, що матеріали справи не містять первинних документів, які підтверджують нарахування позивачу заробітної плати відповідно до довідки про заробітну плату, місцезнаходження первинних документів не зазначено, суд дійшов до висновку про відсутність протиправних дій з боку ГУ ПФУ в Запорізькій області щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням заробітної плати за період роботи з 17 вересня 1996 року по 25 лютого 1997 року на Малому спільному підприємстві виробничій фірмі «Кедр 2» на підставі довідки про заробітну плату від 06.11.2019 року №03-28/9267, видану Архівним управлінням адміністрації міста Луганська луганської народної республіки.

Стосовно позовної вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи з 17 вересня 1996 року по 22 лютого 1997 року на Малому спільному підприємстві виробничій фірмі «Кедр 2» на підставі довідки про заробітну плату від 06.11.2019 року №03-28/9267, видану Архівним управлінням адміністрації міста Луганська луганської народної республіки, суд зазначає, що наведена вимога є похідною щодо позовної вимоги про визнання протиправними дій відповідача-2, а відтак є такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, а також виходячи із заявлених вимог та підстав позову, суд приходить до висновку, що в порядку виконання обов`язку, визначеного частиною 1 статті 77 КАС України, позивачем не доведено обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги та, враховуючи положення частини 2 статті 77 КАС України, судом не встановлено порушень прав чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин з боку відповідачів.

Доводи позивача, що викладені у позовній заяві, як підстава для задоволення позовних вимог, спростовуються висновками суду, викладеними у даному рішенні.

У взаємозв`язку з наведеним слід зазначити, що відповідно до п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

За вищенаведених обставин суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими, у зв`язку з чим у задоволенні поданої ОСОБА_1 позовної заяви слід відмовити.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що оскільки позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню, підстави для стягнення з відповідача судового збору відсутні.

Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 241, 243-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , адреса фактичного місця проживання: масив АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, вул. Набережна Перемоги, 26, м.Дніпро, 49094), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (, пр. Соборний, буд. 158-Б, м.Запоріжжя, 69057) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дій, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено та підписано 20.06.2023 р.

Суддя О.М. Неклеса