Справа № 540/6/22
Суддя: Харченко Ю.В.
Дата ухвалення: 2023-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 540/6/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Харченко Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за адміністративним позовом Керівника Олешківської окружної прокуратури Херсонської області до Білозерської селищної ради Херсонської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Керівник Олешківської окружної прокуратури Херсонської області звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить визнати протиправною бездіяльність Білозерської селищної ради, яка полягає у невжитті заходів щодо організації проведення робіт із винесення меж заповідного об`єкту гідрологічної пам`ятки природи місцевого значення Білозерські джерела, який розташований в адміністративних межах органу місцевого самоврядування, та зобов`язати Білозерську селищну раду закріпити його в натурі (на місцевості).

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 10.01.2022 відкрито провадження у даній справі, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно з розпорядженням Верховного Суду №11/0/9-22 від 18.03.2022, відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України Про судоустрій і статус суддів, враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ Херсонського окружного адміністративного суду та визначено її Одеському окружному адміністративному суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справі між суддями від 20.03.2023 року справу №540/6/22 передано для розгляду головуючому судді Харченко Ю.В.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відомості про те, що забезпечення додержання режиму охорони заповідного об`єкту гідрологічної пам`ятки природи місцевого значення Білозерські джерела покладено на Білозерську селищну раду, підтверджується Листом Департаменту захисту довкілля та природних ресурсів Херсонської обласної державної адміністрації №1784-01-9/0/21/013.2.2-882 від 15.04.2021. При цьому, за даними Департаменту захисту довкілля та природних ресурсів Херсонської обласної державної адміністрації Положення про вказаний об`єкт природно-заповідного фонду не розроблялось. За даними Головного управління Держгеокадастру у Херсонської області №10-21-0.202-2053/2-21 від 14.04.2021 проект землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду гідрологічної пам`ятки природи Білозерські джерела щодо внесення відомостей до Державного земельного кадастру не надходив, а також відсутній у архіві Державного фонду документації із землеустрою у Білозерському районі ГУ Держгеодкадастру у Херсонській області. Інформацію про винесення в натурі (на місцевість) меж гідрологічної пам`ятки природи Білозерські джерела, а також про внесення відомостей до кадастрової карти про неї Білозерською селищною радою на запит прокурора не надано. Отже, позивач зазначив, що за наявності правових підстав та відповідних необхідних повноважень, упродовж довготривалого періоду часу органом місцевого самоврядування не вжито заходів щодо винесення меж заповідного об`єкта гідрологічної пам`ятки природи місцевого значення Білозерські джерела, та не закріплено його межі в натурі (на місцевості), що в свою чергу унеможливлює його належне використання та зберігання, створює передумови для використання земельної ділянки не за цільовим призначенням, оскільки межі заповідного об`єкта відсутні, а земельна ділянка не внесена до Державного земельного кадастру. Також, Керівником Олешківської окружної прокуратури Херсонської області, вказано, що бездіяльність органу місцевого самоврядування також підтверджується Актом перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства №01-50/535/19, складеного Державною екологічною інспекцією у Херсонській області за наслідками проведеного планового заходу державного нагляду (контролю). Так, в ході перевірки органом контролю діяльності органу місцевого самоврядування у сфері дотримання вимог природоохоронного законодавства, встановлено, що межі природно-заповідного об`єкту - гідрологічної пам`ятки природи місцевого значення Білозерські джерела не встановлено в натурі (на місцевості). Враховуючи викладене, бездіяльність органу місцевого самоврядування, яка виражається у не вжитті заходів по винесенню меж заповідного об`єкта гідрологічної пам`ятки природи місцевого значення Білозерські джерела, та не закріплення його меж в натурі (на місцевості), є протиправною, а тому Білозерську селищну раду необхідно зобов`язати вжити заходів по винесенню меж заповідного об`єкта та закріпити його межі в натурі (на місцевості) з метою збереження національного надбання, щодо якого, на законодавчому рівні, встановлено особливий режим охорони, відтворення та використання.

Відповідач Білозерська селищна рада Херсонської області вважає позовні вимоги необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню, з підстав, викладених у письмовому відзиві на позовну заяву (від 07.02.2022 р. за вхід. № 3855/22), зазначаючи, зокрема, що, Відповідно до ст. 11 Закону України «Про природно-заповідний фонд України». спеціально уповноваженим органом державного управління в галузі організації, охорони та використання природно заповідного фонду є центральний орган виконавчої влади в галузі охорони навколишнього природного середовища. Тобто, власниками об`єкту природно-заповідного фонду, а саме: гідрологічної пам`ятки природи "Білозерські джерела", що розташовані на водній поверхні озера Білого є Херсонська обласна рада, яка в межах своїх повноважень, як власник повинна визначати межі об`єкту та здійснити розробку та затвердження проекту організації об`єкту природно-заповідного фонду, тощо. Цей факт вже встановлено рішенням суду по справі № 648/1234/16-п, яке набрало законної сили 11.03.2016 року. Постановою Білозерського районного суду Херсонської області від 29.02.2016 року по справі № N 648/1234/16-п встановлено, що: «... власниками об`єкту природно-заповідного фонду, а саме: гідрологічної пам`ятки природи "Білозерські джерела", що розташовані на водній поверхні озера Білого є Херсонська обласна рада, яка в межах своїх повноважень, як власник визначає межі об`єкту та здійснює розробку та затвердження проекту організації об`єкту природно-заповідного фонду. Таким чином, не вжиття селищним головою заходів: щодо розроблення карти первинного обліку, положення про гідрологічну пам`ятку природи місцевого значення Білозерські джерела, щодо встановлення інформаційних та межових знаків і винесення меж території не є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 91 КпАП України».

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 27.03.2023 року прийнято справу до свого провадження та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 540/6/22 за позовом Керівника Олешківської окружної прокуратури Херсонської області до Білозерської селищної ради Херсонської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 08.05.2023 року адміністративний позов Керівника Олешківської окружної прокуратури Херсонської області до Білозерської селищної ради Херсонської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - залишено без руху, відповідно до приписів відповідно до приписів ч.13 ст.171 КАС України.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 20.06.2023 року продовжено розгляд справи № 540/6/22 за позовом Керівника Олешківської окружної прокуратури Херсонської області до Білозерської селищної ради Херсонської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, відповідно до приписів ч.14 ст.171 КАС України.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності, та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Рішенням виконавчого комітету Херсонської обласної ради народних депутатів №441/16 від 19.08.1983 «Про класифікації і мережу територій та об`єктів природно-заповідного фонду області» затверджено мережу природно-заповідних територій та об`єктів місцевого значення відповідно до нової класифікації, до складу якої, серед інших, і увійшла Гідрологічна пам`ятка.

На виконання вимог ст. 53 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» Державне управління охорони навколишнього природного середовища в Херсонській області передало під охорону землекористувачу, а саме Білозерській селищній раді в особі сільського голови Царюченко О.В., заповідний об`єкт гідрологічну пам`ятку природи місцевого значення «Білозерські джерела» оформивши при цьому 17.07.2012 року охоронне зобов`язання №116.

Відповідно до вищезазначеного охоронного зобов`язання № 116 від 17.07.2012 року Землекористувач (Білозерська селищна рада) бере під охорону зазначений заповідний об`єкт і зобов`язується зберігати його та дотримуватись екологічних вимог при використанні природних ресурсів, відповідно до приписів ст. 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», а також провести відмежування заповідного об`єкту в натурі, оформлення його природоохоронною наочністю, нанесення на планом картографічні матеріали.

За змістом вказаного охоронного зобов`язання, гідрологічна пам`ятка природи місцевого значення «Білозерські джерела» входять до складу природно-заповідного фонду України, який охороняється як національне надбання і є складовою частиною світової системи природних територій та об`єктів, що перебувають під особливою охороною.

Згідно Листа Департаменту захисту довкілля та природних ресурсів Херсонської обласної державної адміністрації №1784-01-9/0/21/013.2.2-882 від 15.04.2021 року вбачається, що забезпечення додержання режиму охорони заповідного об`єкту гідрологічної пам`ятки природи місцевого значення «Білозерські джерела» покладено на Білозерську селищну раду.

08.04.2021 року керівник Олешківської окружної прокуратури Херсонської області звернувся до Головного управлінні Держгеокадастру у Херсонській області з листом № 53-341ВИХ-21, у якому просив, серед іншого, надати інформацію, та завірені належним чином копії документів з наступного питання: "Чи надходили до Державного земельного кадастру на реєстрацію проект землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду Геологічної пам`ятки природи Білозерські джерела".

Головне управління Держгеокадастру у Херсонської області №10-21-0.202-2053/2-21 від 14.04.2021 повідомило, що проект землеустрою щодо організації встановлення меж територій природно-заповідного фонду гідрологічної пам`ятки природи «Білозерські джерела» щодо внесення відомостей до Державногого земельного кадастру не надходив, а також відсутній у архіві Державного фонду документації із землеустрою у Білозерському районі ГУ Держгеодкадастру Херсонській області.

Згідно із Актом перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства № 01-50/535/19, складеним Державною екологічною інспекцією у Херсонській області за наслідками проведеної перевірки Білозерської селищної ради з дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами та правил утримання зелених насаджень в населених пунктах України, встановлено, що межі природно-заповідного об`єкту - гідрологічної пам`ятки природи місцевого значення Білозерські джерела не встановлено в натурі (на місцевості).

Отже, з з наведеного вбачається, що даний спір виник з приводу не виконання Білозерською селищною радою обов`язку щодо організації проведення робіт із винесення меж заповідного об`єкту гідрологічної пам`ятки природи місцевого значення Білозерські джерела, розташованого в адміністративних межах органу місцевого самоврядування, що і слугувало підставою для звернення Керівника Олешківської окружної прокуратури Херсонської області до суду з даною позовною заявою.

Так, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, оцінивши їх належність, допустимість, та достовірність, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що даний позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 1 Земельного кодексу України від 25.10.2001 № 2768- III земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Відповідно до статті 43 Земельного кодексу України землі природно - заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність.

Згідно статті 44 Земельного кодексу України до земель природно - заповідного фонду включаються природні території та об`єкти (природні заповідники, національні природні парки, біосферні заповідники, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища), а також штучно створені об`єкти (ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва).

Згідно з приписами статті 45 Земельного кодексу України землі природно-заповідного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності.

Порядок використання земель природно-заповідного фонду визначається законом.

Правові основи організації, охорони, ефективного використання природно-заповідного фонду України, відтворення його природних комплексів та об`єктів визначені Законом України Про природно-заповідний фонд України від 16 червня 1992 року № 2456-ХІІ (далі Закон № 2456-ХІІ).

Відповідно до частини першої та четвертої статті 7 вказаного Закону землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Приписи частини п`ятої статті 38 Закону № 2456-ХІІ визначають, що власники або користувачі земельних ділянок, водних та інших природних об`єктів, оголошених парками-пам`ятками садово-паркового мистецтва, беруть на себе зобов`язання щодо забезпечення режиму їх охорони та збереження.

Частинами третьою та п`ятою статті 53 вказаного Закону передбачено, що рішення про організацію чи оголошення територій та об`єктів природно - заповідного фонду місцевого значення та встановлення охоронних зон територій та об`єктів природно-заповідного фонду приймається Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами.

Території та об`єкти природно-заповідного фонду або їх частини, що створюються чи оголошуються без вилучення земельних ділянок, що вони займають, передаються під охорону підприємствам, установам, організаціям і громадянам органами центрального органу виконавчої влади в галузі охорони навколишнього природного середовища з оформленням охоронного зобов`язання. При цьому, межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно - заповідного фонду.

Відповідно до частини третьої статті 60 Закону № 2456-ХІІ органи місцевого самоврядування, місцеві державні адміністрації, виконавчі органи місцевого самоврядування сприяють охороні й збереженню територій та об`єктів природно-заповідного фонду, виконанню покладених на них завдань.

Закон України Про землеустрій від 22 травня 2003 року № 858-IV (далі Закон № 858-IV) визначає правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою і спрямований на регулювання відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування.

Відповідно до частини першої статті 25 вказаного Закону документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації.

Приписи пункту в частини другої статті 25 Закону № 858-ІV визначають такий вид документації із землеустрою як проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико - культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів.

Згідно частини першої статті 26 вказаного Закону замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі.

За правилами статті 47 Закону № 858-IV проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико - культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів розробляються з метою: а) збереження природного різноманіття ландшафтів, охорони довкілля, підтримання екологічного балансу; б) створення місць для організованого лікування та оздоровлення людей, масового відпочинку і туризму; в) створення приміських зелених зон, збереження і використання об`єктів культурної спадщини; г) проведення науково-дослідних робіт; ґ) встановлення меж водоохоронних зон та прибережних захисних смуг; д) визначення в натурі (на місцевості) меж охоронних зон та інших обмежень у використанні земель, встановлених законами та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами, а також інформування про такі обмеження землевласників, землекористувачів, інших фізичних та юридичних осіб.

Проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів визначають місце розташування і розміри земельних ділянок, власників земельних ділянок, землекористувачів, у тому числі орендарів, межі територій природно - заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого (округи і зони санітарної (гірничо-санітарної) охорони), рекреаційного та історико-культурного (охоронні зони) призначення, водоохоронних зон та прибережних захисних смуг, смуг відведення та берегових смуг водних шляхів, а також встановлюють режим використання та охорони їх територій.

Проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів розробляються на підставі укладених договорів між замовниками документації із землеустрою та її розробниками.

Проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду розробляються для біосферних заповідників, природних заповідників, національних природних парків, регіональних ландшафтних парків, ботанічних садів, дендрологічних парків, парків - пам`яток садово-паркового мистецтва та зоологічних парків на землях та земельних ділянках, що включаються до складу цих територій без вилучення у землевласників та землекористувачів.

Проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів включають: а) завдання на складання проекту землеустрою; б) пояснювальну записку; в) характеристику території із встановленням режиму використання земель природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів; г) довідку, що містить узагальнену інформацію про землі (території); ґ) матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування; д) у межах населеного пункту - копію графічної частини генерального плану населеного пункту (за наявності), а за межами населеного пункту - копію відповідної містобудівної документації (за наявності) і копію рішення про затвердження такої документації; е) інформацію про перспективний стан використання та охорони земель у межах адміністративно-територіальної одиниці, яка є складовою схеми землеустрою і техніко-економічного обґрунтування використання та охорони земель відповідної адміністративно-територіальної одиниці (за наявності); є) план організації території з відображенням угідь, землевласників і землекористувачів, у тому числі земельних ділянок, щодо яких встановлені обмеження у використанні; ж) план меж земельних ділянок, що включаються до території природно- заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, водного фонду та водоохоронних зон, меж обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів без їх вилучення у землевласників та землекористувачів; з) креслення перенесення в натуру (на місцевість) меж території природно- заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення та земель водного фонду та водоохоронних зон, меж обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів; и) акт перенесення в натуру (на місцевість) меж території природно- заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, меж обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів у натурі (на місцевості); і) перелік обмежень у використанні земельних ділянок; ї) матеріали погодження проекту землеустрою, встановлені статтею 186 Земельного кодексу України.

Межі територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико - культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон встановлюються і по суходолу, і по водному простору.

Рішення про затвердження проектів землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико - культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон одночасно є рішенням про встановлення меж таких територій.

Відповідно до пункту а частини другої статті 83 Земельного кодексу України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

Аналогічне за змістом положення міститься у пунктах 3, 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" від 6 вересня 2012 року № 5245-VI (далі Закон № 5245-VI).

Так, згідно пункту 3 з дня набрання чинності цим Законом землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються: а) земельні ділянки: на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності відповідної територіальної громади; які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій; б) всі інші землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпунктах а і б пункту 4 цього розділу.

Відповідно до пункту 4 у державній власності залишаються: а) розташовані в межах населених пунктів земельні ділянки: на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна державної власності.

Згідно пунктів 5, 9 Прикінцевих і перехідних положень вказаного Закону № 5245-VI державна реєстрація права держави чи територіальної громади на земельні ділянки, зазначені у пунктах 3 і 4 цього розділу, здійснюється на підставі заяви органів, які згідно із статтею 122 Земельного кодексу України передають земельні ділянки у власність або у користування, до якої додається витяг з Державного земельного кадастру про відповідну земельну ділянку.

Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки державної та комунальної власності, зазначених у пунктах 3 і 4 цього розділу, здійснюється в порядку, встановленому законом.

При цьому, для фінансування заходів щодо охорони навколишнього природного середовища, за правилами ст. 47 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", утворюються Державний, Автономної Республіки Крим та місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища.

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 29 Бюджетного кодексу України джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів є, зокрема, 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності. Крім того, згідно п. 4 ч. 1 ст. 69-1 Бюджетного кодексу України до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать, зокрема, 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків.

Кошти місцевих, Автономної Республіки Крим і Державного фондів охорони навколишнього природного середовища можуть використовуватися тільки для фінансового забезпечення здійснення природоохоронних заходів, включаючи заходи для зниження забруднення навколишнього природного середовища та дотримання екологічних нормативів і нормативів екологічної безпеки, для зниження впливу забруднення навколишнього природного середовища на здоров`я населення.

Зокрема, судом встановлено, що на виконання вимог ст. 53 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» Державне управління охорони навколишнього природного середовища в Херсонській області передало під охорону землекористувачу, а саме Білозерській селищній раді в особі сільського голови Царюченко О.В., заповідний об`єкт гідрологічну пам`ятку природи місцевого значення «Білозерські джерела» оформивши при цьому 17.07.2012 року охоронне зобов`язання №116.

Відповідно до вищезазначеного охоронного зобов`язання № 116 від 17.07.2012 року Землекористувач (Білозерська селищна рада) бере під охорону зазначений заповідний об`єкт і зобов`язується зберігати його та дотримуватись екологічних вимог при використанні природних ресурсів, відповідно до приписів ст. 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», а також провести відмежування заповідного об`єкту в натурі, оформлення його природоохоронною наочністю, нанесення на планом картографічні матеріали.

За змістом вказаного охоронного зобов`язання, гідрологічна пам`ятка природи місцевого значення «Білозерські джерела» входять до складу природно-заповідного фонду України, який охороняється як національне надбання і є складовою частиною світової системи природних територій та об`єктів, що перебувають під особливою охороною.

Статтею 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено повноваження органів місцевого самоврядування у сфері регулювання земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища. Так, за правилами вказаної статті, до числа делегованих повноважень Рад належить здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель, природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів.

До видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів, у розумінні статті 91 Бюджетного Кодексу України, належать видатки, у тому числі і на програми природоохоронних заходів місцевого значення.

Таким чином, із аналізу наведених вище норм слідує, що поняття "програма природоохоронних заходів місцевого значення" включає в себе комплекс заходів, які розробляються та затверджуються, з метою здійснення охорони навколишнього природного середовища з урахуванням потреб відповідної місцевості, а отже суд погоджується із доводами позивача про те, що за наявності з 2012 року чинного охоронного зобов`язання на об`єкт природно-заповідного фонду, Білозерська сільська рада, як землекористувач, розробляючи програму природоохоронних заходів місцевого значення, повинна була включити до неї пункт, яким передбачити вжиття заходів щодо проведення робіт із винесення меж природно-заповідного фонду Геологічної пам`ятки природи Білозерські джерела", та закріплення його в натурі (на місцевості).

При цьому, як з`ясовано судом, 08.04.2021 року керівник Олешківської окружної прокуратури Херсонської області звернувся до Головного управлінні Держгеокадастру у Херсонській області з листом № 53-341ВИХ-21, у якому просив, серед іншого, надати інформацію, та завірені належним чином копії документів з наступного питання: "Чи надходили до Державного земельного кадастру на реєстрацію проект землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду Геологічної пам`ятки природи Білозерські джерела".

Головне управління Держгеокадастру у Херсонської області №10-21-0.202-2053/2-21 від 14.04.2021 повідомило, що проект землеустрою щодо організації встановлення меж територій природно-заповідного фонду гідрологічної пам`ятки природи «Білозерські джерела» щодо внесення відомостей до Державногого земельного кадастру не надходив, а також відсутній у архіві Державного фонду документації із землеустрою у Білозерському районі ГУ Держгеодкадастру Херсонській області.

Згідно із Актом перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства № 01-50/535/19, складеним Державною екологічною інспекцією у Херсонській області за наслідками проведеної перевірки Білозерської селищної ради з дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами та правил утримання зелених насаджень в населених пунктах України, встановлено, що межі природно-заповідного об`єкту - гідрологічної пам`ятки природи місцевого значення Білозерські джерела не встановлено в натурі (на місцевості).

Відтак, суд погоджується з доводами позивача, що відповідач, впродовж дев`яти років не вживає заходів по винесенню меж заповідного об`єкта гідрологічної пам`ятки природи місцевого значення Білозерські джерела, та не закріплює його межі в натурі (на місцевості), що в свою чергу унеможливлює належне використання та зберігання території гідрологічної пам`ятки, створює передумови для використання земельної ділянки не за цільовим призначенням, оскільки межі гідрологічної пам`ятки відсутні, а земельна ділянка не внесена до Державного земельного кадастру.

Окреслене у свою чергу свідчить про наявність ознак протиправної бездіяльності органу місцевого самоврядування щодо винесення заповідного об`єкта гідрологічної пам`ятки природи місцевого значення Білозерські джерела, та закріплення його меж в натурі (на місцевості).

Щодо доводів відповідача, що власником об`єкту природно-заповідного фонду гідрологічної пам`ятки природи «Білозерські джерела» є Херсонська обласна рада, як центральний орган виконавчої влади в галузі охорони навколишнього природного середовища, яка в межах своїх повноважень повинна визначити межі об`єкту, здійснити розробку та затвердити землевпорядну документацію, що також відображено у Постанові Білозерського районного суду Херсонської області № 648/1234/16-ц від 29.02.2016, що в силу ч. 4 ст. 78 КАС України не підлягає доказуванню, суд зазначає наступне.

З метою збереження і відтворення природних комплексів в окремих ботаніко-географічних районах з характерною для них флорою і фауною, розселення корисних тварин, збереження еталонів рослинного світу та джерел, 11.01.1979 виконком Херсонської обласної Ради народних депутатів прийняв рішення №14/1 «Про затвердження нововиявлених заповідних територій та пам`яток природи».

Пунктами 1, 2 вказаного рішення затверджено додатково виявлені заповідні урочища та пам`ятки природи місцевого значення, у томі числі гідрологічну пам`ятку природи місцевого значення «Білозерські джерела», яка розташована в адміністративно-територіальних межах Ради на березі озера Біло та зобов`язано райвиконкоми та установи, у віданні яких знаходяться заповідні території та пам`ятки природи, забезпечити їх належне утримання та охорону.

Розташування гідрологічної пам`ятки саме на березі озера Біле вказує на помилковість доводів Відповідача, що природно-заповідний об`єкт розташовано саме на водному дзеркалі озера.

При цьому, рішенням виконавчого комітету Херсонської обласної ради народних депутатів №441/16 від 19.08.1983 «Про класифікації і мережу територій та об`єктів природно-заповідного фонду області» затверджено мережу природно-заповідних територій та об`єктів місцевого значення відповідно до нової класифікації, до складу якої, серед інших, і увійшла Гідрологічна пам`ятка.

На виконання вимог ст. 53 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в Херсонській області було передано під охорону землекористувачу, а саме Білозерській селищній раді в особі сільського голови Царюченко О.В., заповідний об`єкт гідрологічну пам`ятку природи місцевого значення «Білозерські джерела», оформивши, при цьому, 17.07.2012 охоронне зобов`язання №116.

Будь - яких доказів на підтвердження скасування охоронного зобов`язання, відповідачем - Білозерською селищною радою, суду не надано.

При цьому, судом критично сприймаються посилання відповідача на Постанову Білозерського районного суду Херсонської області № 648/1234/16-ц від 29.02.2016, оскільки даною Постановою встановлено лише те, що не вжиття селищним головою заходів: щодо розроблення карти первинного обліку, положення про гідрологічну пам`ятку природи місцевого значення "Білозерські джерела" щодо встановлення інформаційних та межових знаків і винесення меж території, не є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 91 КпАП України.

В свою чергу, Землекористувач (Білозерська селищна рада) відповідно до охоронного зобов`язання від 17.07.2012 року №116 взяла під охорону зазначений заповідний об`єкт і зобов`язалась зберігати його та дотримуватись екологічних вимог при використанні природних ресурсів, відповідно до приписів ст. 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», а також провести відмежування заповідного об`єкту в натурі, оформлення його природоохоронною наочністю, нанесення на планово-картографічні матеріали.

За змістом вказаного охоронного зобов`язання, гідрологічна пам`ятка природи місцевого значення «Білозерські джерела» входять до складу природно-заповідного фонду України, який охороняється як національне надбання і є складовою частиною світової системи природних територій та об`єктів, що перебувають під особливою охороною.

Судом встановлено, що відомості про те, що забезпечення додержання режиму охорони заповідного об`єкту гідрологічної пам`ятки природи місцевого значення - «Білозерські джерела» покладено на Білозерську селищну раду, підтверджується також і листом Департаменту захисту довкілля та природних ресурсів Херсонської обласної державної адміністрації №1784-01-9/0/21/013.2.2-882 від 15.04.2021.

За даними Головного управління Держгеокадастру у Херсонської області №10-21-0.202-2053/2-21 від 14.04.2021 проект землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду гідрологічної пам`ятки природи «Білозерські джерела» щодо внесення відомостей до Державного земельного кадастру не надходив, а також відсутній у архіві Державного фонду документації із землеустрою у Білозерському районі ГУ Держгеодкадастру у Херсонській області.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості позовних вимог Керівника Олешківської окружної прокуратури Херсонської області, та відповідно наявності підстав для їх задоволення, шляхом визнання протиправною бездіяльності Білозерської селищної ради, яка полягає у не вжитті заходів щодо організації проведення робіт із винесення меж заповідного об`єкту гідрологічної пам`ятки природи місцевого значення Білозерські джерела, розташованого в адміністративних межах органу місцевого самоврядування, та зобов`язання Білозерську селищну раду закріпити його в натурі (на місцевості), з метою збереження національного надбання, щодо якого, на законодавчому рівні, встановлено особливий режим охорони, відтворення та використання.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Керівника Олешківської окружної прокуратури Херсонської області до Білозерської селищної ради Херсонської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, є правомірними, а отже підлягають задоволенню, з вищеокреслених підстав.

Керуючись статтями 2, 6-10, 77, 90, 139, 250, 251, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Керівника Олешківської окружної прокуратури Херсонської області до Білозерської селищної ради Херсонської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність Білозерської селищної ради щодо, яка полягає у не вжитті заходів щодо організації проведення робіт із винесення меж заповідного об`єкту гідрологічної пам`ятки природи місцевого значення Білозерські джерела, розташованого в адміністративних межах органу місцевого самоврядування.

3. Зобов`язати Білозерську селищну раду вжити заходи щодо організації проведення робіт із винесення меж заповідного об`єкту гідрологічної пам`ятки природи місцевого значення Білозерські джерела, розташованого в адміністративних межах органу місцевого самоврядування, та закріпити його в натурі (на місцевості).

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст.255 КАС України.

Рішення складено 20.06.2023 р., з урахуванням знаходження судді Ю.В. Харченко у відпустці, у період часу з 12.05.2023 р. по 06.06.2023 р., а також на лікарняному - з 07.06.2023 р. по 14.06.2023 р.

Суддя Ю.В. Харченко