Справа № 340/147/23
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2023-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 червня 2023 року м. Дніпросправа № 340/147/23
(суддя Казанчук Г.П., м. Кропивницький)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Коршуна А.О., Іванова С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 березня 2023 року у справі №340/147/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування рішень, а також про зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 11 січня 2023 року звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі - відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі - відповідач-2) згідно з яким, з урахуванням уточнень просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (код ЄДРПОУ - 21318350) від 15.11.2022 року №08 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (код ЄДРПОУ - 20632802) щодо відмови ОСОБА_1 (ін. код - НОМЕР_1 ) у призначені пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до п.п.3, 2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії з підтвердження стажу роботи при ГУПФУ в Кіровоградській області від 31.10.2022 р. за № 83 про відмову в підтвердженні стажу роботи на посаді газоелектрозварювальника за період роботи у Новоукраїнському заводі залізобетонних виробів з 12.01.1988 року по 29.04.1991 року;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області призначити ОСОБА_1 (ін. код - НОМЕР_1 ) пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до вимог п.п.3 п.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до пільгового стажу:

- період роботи з 01.08.1985 року по 05.10.1985 року на посаді газоелектрозварювальника в Новоукраїнській міжгосподарській пересувній механізованій колоні;

- період роботи з 12.01.1988 року по 29.04.1991 року на посаді газоелектрозварювальника у Новоукраїнському заводі залізобетонних виробів;

- період навчання позивача з 01.09.1982 по 16.07.1985 в СПТУ №8 м. Кіровограда та отримання кваліфікації електрогазозварювальника III розряду;

- період проходження військової строкової служби в лавах Радянської армії: 12.10.1985 року по 10.11.1987 року;

- період роботи з 31.08.1999 по 25.10.1999 на посаді кольщика гранітних блоків п`ятого розряду в «Ореховскому гранітному кар`єрі Кіровоградського обласного виробничого об`єднання «Кіровоградграніткомплекс».

Позов обґрунтовано тим, що відповідачами прийняті протиправні рішення, якими позивачу відмовлено у зарахуванні до пільгового стажу зазначених періодів роботи позивача та відмовлено у призначенні пенсії.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 березня 2023 року позов задоволено частково.

Суд, визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду в Кіровоградській області від 31.10.2022 р. № 83 про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи.

Визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 15.11.2022 року №08 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.11.2022 про призначення пільгової пенсії та вирішити питання про її призначення, з урахуванням висновків суду щодо врахування до пільгового стажу:

- період роботи з 01.08.1985 року по 05.10.1985 року на посаді газоелектрозварювальника в Новоукраїнській міжгосподарській пересувній механізованій колоні;

- період роботи з 12.01.1988 року по 29.04.1991 року на посаді газоелектрозварювальника у Новоукраїнському заводі залізобетонних виробів;

- період навчання позивача з 01.09.1982 по 16.07.1985 в СПТУ №8 м. Кіровограда та отримання кваліфікації електрогазозварювальника III розряду;

- період проходження військової строкової служби в лавах Радянської армії: 12.10.1985 року по 10.11.1987 року;

- період роботи з 31.08.1999 по 25.10.1999 на посаді кольщика гранітних блоків п`ятого розряду в «Ореховскому гранітному кар`єрі Кіровоградського обласного виробничого об`єднання «Кіровоградграніткомплекс». У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідач протиправно не зарахував до пільгового стажу роботи позивача періоди його роботи з 01.08.1985 року по 05.10.1985 року, з 12.01.1988 року по 29.04.1991 року, період навчання з 01.09.1982 року по 16.07.1985 року та період проходження військової строкової служби в лавах Радянської армії: 12.10.1985 року по 10.11.1987 рок, що вплинуло на правильність вирішення питання щодо призначення позивачу пільгової пенсії.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач-1, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржив його в апеляційному порядку. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що період роботи позивача з 12.01.1988 року по 29.04.1991 року не підлягає зарахуванню до пільгового стажу роботи, оскільки відсутня довідка, уточнююча пільговий характер роботи; період з 31.08.1999 по 25.10.1999 року не підлягає зарахуванню до пільго стажу роботи, оскільки відсутній наказ про результати атестації робочих місць; період роботи позивача з 12.01.1988 року по 29.04.1991 року не підтверджено і рішенням комісії у зв`язку з не наданням документу про ліквідацію підприємства.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що позивач 30.08.2022 року звернувся до Головного управління ПФУ в Кіровоградській області із заявою від 23.08.2022 року про підтвердження стажу роботи в Новоукраїнському заводі залізобетонних виробів та доданими до неї документами (а.с.165-189).

Рішенням Комісії при Головному управлінні ПФУ в Кіровоградській області про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи №83 від 31.10.2022 року відмовлено у підтвердженні стажу роботи по Списку №2 за період з 12.01.1988 року по 29.04.1991 року, оскільки відсутні документи про ліквідацію Новоукраїнського заводу залізобетонних виробів, про реорганізацію Новоукраїнського заводу залізобетонних виробів в орендне підприємство «Новоукраїнський заводу залізобетонних виробів» (а.с.190-191).

09.11.2022 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача-1 із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах (а.с.15).

Рішенням ГУ ПФУ в Хмельницькій області про відмову у призначенні пенсії від 15.11.2022 року №08 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пільгової пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 через відсутність необхідного пільгового стажу (а.с.24). До пільгового стажу не зараховані періоди:

- з 12.01.1988 по 29.04.1991, оскільки відсутня довідка про підтвердження пільгового стажу згідно вимог затвердженої Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 «Про порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки та відповідних записів», а також рішенням комісії від 31.10.2022 року №83 відмовлено у підтвердженні вищевказаного стажу, оскільки відсутні документи про ліквідацію та реорганізацію Новоукраїнського заводу залізобетонних виробів;

- з 31.08.1999 року по 25.10.1999 року, оскільки відсутній наказ про результати атестації робочих місць та перелік атестованих робочих місць і професій працівникам, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2. Для зарахування до пільгового стажу необхідно надати наказ про результати атестації робочих місць.

Законність та обґрунтованість рішення відповідача-1 №83 та рішення відповідача-2 №08 є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 29 років у чоловіків (на дату досягнення 55 річного віку з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року), з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Статтею 62 Закону України ''Про пенсійне забезпечення'' передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок - №637).

Пунктом 1 Порядку встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку №637 визначено, що у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або вислугу років, встановлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, в яких має бути зазначені періоди, що зараховуються до спеціального трудового стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, що зараховується до спеціального трудового стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, на підставі яких видана довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Тобто, для призначення пільгової пенсії, у разі відсутності записів у трудовій книжці стосовно того, що робота за посадою дає право на призначення пільгової пенсії за Списком №2, позивач повинен був надати уточнюючу довідку або надати відповідні докази того, що Новоукраїнський завод залізобетонних виробів є ліквідованим. У разі ліквідації заводу, підтвердження пільгового стажу відбувається згідно Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 10 листопада 2006 року №18-1(далі Порядок №18-1).

Пунктом 1 Порядку №18-1 передбачено, що цей Порядок визначає процедуру підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи, зокрема й для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлену для окремої категорії працівників, у разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника.

Дія Порядку №18-1 поширюється на осіб, які працювали: на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України; на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах; на посадах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років; у період до 01 січня 2004 року на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, та якщо в трудовій книжці є записи з виправленням або недостовірні чи неточні записи про періоди роботи.

Відповідно до Порядку №18-1 підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років та періодів роботи на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії.

Комісії створюються при головних управліннях Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких обов`язково включаються представники органів соціального захисту населення, органів Пенсійного фонду України, Державної служби України з питань праці. До складу Комісії за згодою включаються представники профспілок та організацій Спільного представницького органу репрезентативних всеукраїнських об`єднань профспілок на національному рівні та регіональних організацій роботодавців та їх об`єднань.

Основним завданням Комісії є розгляд заяв про підтвердження стажу роботи та прийняття за результатами їх розгляду рішень про підтвердження (відмову в підтвердженні) стажу роботи (пункт 6 Порядку №18-1).

Із заявою про підтвердження стажу роботи заявник (його законний представник або представник, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально) може звернутись до будь-якого територіального органу Пенсійного фонду України незалежно від території обслуговування цього органу (пункт 11 Порядку №18-1).

В абзаці другому пункту 11 Порядку №18-1 визначено, що для підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, до заяви додаються:

документи, які підтверджують факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації (у тому числі архівні) - щодо підприємств, установ, організацій, ліквідованих до 01 липня 2004 року та/або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр);

трудова книжка;

документи (за наявності), видані архівними установами, зокрема: довідка про заробітну плату;

копії документів про проведення атестації робочих місць;

копії документів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати.

Згідно з пунктом 10 Порядку №18-1 рішення про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи приймається більшістю голосів членів Комісії, присутніх на засіданні, підписується головою Комісії або його заступником та набуває чинності з дня його прийняття.

Відповідно до пункту 15 Порядку №18-1 рішення Комісій можуть бути оскаржені в Пенсійному фонді України або в судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання вимог Порядку №18-1 позивачем 30 серпня 2022 року подано до Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області заяву про підтвердження стажу роботи, до якої були долучено Витяг з єдиного Державного реєстру, трудова книжка, довідка про заробітну плату та довідка про стаж та реорганізацію (а.с.165).

Згідно із записами у трудовій книжці ОСОБА_2 серії НОМЕР_2

Новоукраїнський завод ЖБІ

- №7 від 12.01.1988 - прийнятий до арматурного цеху газоелектрозварювальником 3 розряду - наказ №5-к від 12.01.1988;

- №8 від 29.04.1991 - звільнений з роботи за ст.38 КЗпП УССР (за власним бажанням) - наказ №30-к від 29.04.1991.

Вказані записи скріплені печаткою Новоукраїнського заводу залізобетонних виробів (а.с.28).

В архівній довідці Новоукраїнською районної державної адміністрації від 08.01.2019 року вказано, що у документах архівного фонду ''Новоукраїнська РДА Кіровоградської області'' в розпорядженні представника Президента України в Новоукраїнському районі від 29.03.1994 р. №146-р є відомості про реєстрацію тимчасового статуту акціонерного товариства ''Новоукраїнський закод залізобетонних виробів» та згідно тимчасового статуту (відкрите акціонерне товариство ''Новоукраїнський завод залізобетонних виробів'' засновано відповідно до плану приватизації орендного підприємства ''Новоукраїнський завод залізобетонних виробів'' згідно з рішенням засновників від 15 березня 1994 року шляхом перетворення орендного підприємства. В розпорядженні РДА від 22.06.2011 року №414-р є відомості про державну реєстрацію статуту відкритого акціонерного товариства ''Новоукраїнський завод залізобетонних виробів'' (а.с.189).

У долучених позивачем документах наявна інформація про те, що позивач працював у ''Новоукраїнському заводі залізобетонних виробів''.

Згідно з Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ВАТ Новоукраїнський завод залізобетонних виробів ліквідовано у 2011 році, в графі ''дані про юридичних осіб, правонаступником яких є зареєстрована юридична особа'' вказано про відсутність відомостей, що свідчить про те, що ВАТ Новоукраїнський завод залізобетонних виробів не є правонаступником Новоукраїнського заводу залізобетонних виробів (а.с.172-179).

У наказі Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Кіровоградській області від 15.03.1994 року, копія якого була долучена позивачем до заяви про підтвердження стажу вказане товариство є правонаступником прав та обов`язків орендного підприємства ''Новоукраїнський завод залізобетонних виробів'' (а.с.187-188).

ГУ ПФУ в Кіровоградській області відмовляючи у зарахуванні до пільгового стажу періоду роботи позивача на Новоукраїнському заводі залізобетонних виробів, вказало на відсутність даних про реорганізацію Новоукраїнського заводу залізобетонних виробів в орендне підприємство ''Новоукраїнський завод залізобетонних виробів''.

Архівна довідка Новоукраїнської міської ради ''трудовий архів'' від 05.05.2021 року №д-138/01-10/173 свідчить про наявність інформації щодо нарахованої заробітної плати ОСОБА_1 за 1988, 1989, 1990 та 1991 роки саме в документах архівного фонду ВАТ ''Новоукраїнського заводу залізобетонних виробів''. Також у цих архівних документах наявний наказ з кадрових питань про прийняття ОСОБА_1 в арматурний цех газоелектрозварювальником 3 розряду від 12.01.1988 року (а.с.181-182).

Враховуючи відомості зазначені в архівних довідках, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що на базі ''Новоукраїнського заводу залізобетонних виробів'', який в подальшому було реорганізовано в орендне підприємство ''Новоукраїнський завод залізобетонних виробів'' було створено ВАТ ''Новоукраїнський завод залізобетонних виробів'', про ліквідацію якого позивачем було додано до заяви від 30.08.2022 року витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Пунктом 7 Порядку №18-1 визначено, що для виконання покладених на Комісію завдань їй надається право, зокрема, отримувати від заінтересованих органів інформацію, необхідну для підтвердження стажу роботи, у встановленому порядку.

Натомість, комісія не вчинила будь-яких дій для підтвердження стажу роботи позивач, а обмежилася доводом, що позивачем не надано доказів про ліквідацію Новоукраїнського заводу залізобетонних виробів, про реорганізацію Новоукраїнського заводу залізобетонних виробів в орендне підприємство «Новоукраїнський завод залізобетонних виробів».

Як правильно зазначив суд першої інстанції, загальна інформація, яка міститься у вільному доступі не свідчить про наявність в одному населеному пункті м.Новоукраїнка різних підприємств з однією назвою Новоукраїнський завод залізобетонних виробів, а тому, суд дійшов висновку про те, що період роботи позивача на Новоукраїнському заводі залізобетонних виробів з 12.01.1988 року по 29.04.1991 року слід зарахувати до пільгового стажу позивача, а рішення Комісії при Головному управлінні ПФУ в Кіровоградській області про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи №83 від 31.10.2022 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо висновку відповідач-2 у рішенні від 15.11.2022 року №08 про відсутність підстав для зарахування до пільгового стажу роботу позивача з 31.08.1999 року по 25.10.1999 року, у зв`язку з відсутністю наказу про результати атестації робочих місць та перелік атестованих робочих місць і професій працівникам, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442, атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому. Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між роботодавцем і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах. Атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначаються наказом по підприємству, організації, в строки, передбачені колективним договором, але не рідше ніж один раз на п`ять років. До складу комісії включається уповноважений представник виборного органу первинної профспілкової організації, а в разі відсутності профспілкової організації - уповноважена найманими працівниками особа. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Відповідно п. 1-3 постанови Правління Пенсійного фонду України №18-1 від 10.11.2006 «Про порядок підтвердження періодів роботи, які зараховуються до пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років» передбачений механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника. Дія цього Порядку поширюється на осіб, які працювали на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, а також на осіб, яким призначено пенсію до набрання чинності цим Порядком (далі - робота, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років). Підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі - підтвердження стажу роботи), здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.

Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі №520/15025/16-а викладено правовий висновок, відповідно до якого непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи висновок Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі №520/15025/16-а, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправного не зарахуванням відповідачем до пільгового стажу роботи позивача періоду його роботи з 31.08.1999 року по 25.10.1999 року та необхідності зобов`язання відповідачів зарахувати цей період.

Також, зважаючи на те, що відповідачем-2 протиправно не зараховано вищезазначений період роботи позивача до стажу, що дає право на призначення пенсії, суд апеляційної інстанції зробив висновок про те, що рішення від 15.11.2022 року №08 є протиправним та як наслідок підлягає скасуванню.

Щодо вимог позивача в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати до пільгового стажу роботи позивача:

- період роботи з 01.08.1985 року по 05.10.1985 року на посаді газоелектрозварювальника в Новоукраїнській міжгосподарській пересувній механізованій колоні;

- період навчання позивача з 01.09.1982 по 16.07.1985 в СПТУ №8 м. Кіровограда та отримання кваліфікації електрогазозварювальника III розряду;

- період проходження військової строкової служби в лавах Радянської армії: 12.10.1985 року по 10.11.1987 року, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Положеннями частини першої статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені права, свободи або інтереси.

Отже, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав, свобод чи інтересів особи, що звернулася до суду з позовом, у публічно-правових відносинах.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 у справі № 18-рп/2004 термін «порушене право», який вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». При цьому з приводу останнього, то в тому ж рішенні Конституційного Суду України зазначено, що «поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин. Тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що у зв`язку з прийняттям рішення, дією або бездіяльністю суб`єктом владних повноважень порушуються права позивача.

Проте право на звернення до адміністративного суду з позовом не завжди співпадає з правом на судовий захист, яке закріплено у статті 5 КАС України. Саме по собі звернення до адміністративного суду за захистом ще не означає, що суд зобов`язаний надати такий захист. Адже для того, щоб було надано судовий захист суд повинен встановити, що особа дійсно має право, свободу та інтерес, про захист яких вона просить і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем у публічно-правових відносинах.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13 листопада 2019 року у справі №687/1539/16-а та від 4 лютого 2020 року у справі №320/7969/17.

Колегія суддів, зауважує, що неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Відповідно, дії суб`єкта владних повноважень є такими, що порушують права і свободи особи в тому разі, якщо: по-перше, такі дії вчинені владним суб`єктом поза межами визначеної законом компетенції і по-друге, оспорювані дії є юридично значимими, тобто такими, що мають безпосередній вплив на суб`єктивні права та обов`язки особи шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов`язку.

Враховуючи те, що відповідачі оскаржуваними рішеннями не відмовляли позивачу у зарахуванні до пільгового стажу його роботи період навчання, період проходження військової служби та період роботи з 01.08.1985 року по 05.10.1985 року на посаді газоелектрозварювальника в Новоукраїнській міжгосподарській пересувній механізованій колоні, суд апеляційної інстанції зробив висновок щодо передчасності цих позовних вимог, оскільки в адміністративному судочинстві захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушено у майбутньому і щодо якого невідомо, буде воно порушено чи ні, як наслідок відсутності підстав для їх задоволення.

Щодо вимог позивача в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до вимог п.п.3 п.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до пункту 4.2 розділу ІV Приймання, оформлення і розгляд документів Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затвердженої постановою правління ПФУ 25.11.2005 року № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3 зазначеного Порядку визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Як вбачається з матеріалів справи, за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу що призначає пенсію для розгляду заяви позивача про призначення пенсії від 09.11.2022 року - Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Зважаючи на те, що саме Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області є уповноваженим органом для розгляду поданої позивачем заяви, суд апеляційної інстанції зробив висновок про відсутність підстав для задоволення вимог позивача щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву позивача від 09.11.2022 року з урахуванням висновків суду.

Ні підставі зазначеного колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Керуючись: пунктом 2 частини 1 статті 315, статтями 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області - задовольнити частково.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 березня 2023 року у справі №340/147/23 - скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 15.11.2022 року №08 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії з підтвердження стажу роботи при Головному управлінню Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 31.10.2022 р. за № 83.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та Головне управлінню Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за списком №2 періоди роботи ОСОБА_1 з 12.01.1988 року по 29.04.1991 року та з 31.08.1999 року по 25.10.1999 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.11.2022 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 20 червня 2023 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя А.О. Коршун

суддя С.М. Іванов