Справа № П/320/536/20
Суддя: Черпіцька Людмила Тимофіївна
Дата ухвалення: 2023-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № П/320/536/20 Суддя (судді) першої інстанції: Лапій С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого суддіЧерпіцької Л.Т.,
суддівСобківа Я.М.,
Федотова І.В.,
за участі секретаря: Висоцького А.М.,

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: Гордієнко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби України у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від "23" травня 2022 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до ГУ ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій від 11.11.2019 № .

Обґрунтовуючи позовні вимоги вказує, що оскаржуване рішення прийнято протиправно, без дослідження усіх матеріалів, оскільки нею було виконано обов`язок щодо сплати єдиного соціального внеску.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 23.05.2022 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДФС у Київській області про застосування штрафних санкцій від 11.11.2019 №. Вирішено питання судових витрат.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем виконано обов`язок щодо сплати єдиного внеску, що свідчить про відсутність боргу зі сплати недоїмки та штрафних санкцій.

Відповідач, не погоджуючись із ухваленим рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та недотримання норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, скаржник доводить те, що судом першої інстанції не враховано, що згідно з інтегрованою карткою за кодом платежу 71040000 за ФОП ОСОБА_1 з 2015 року обліковується недоїмка зі сплати єдиного внеску (зобов`язання зі сплати єдиного внеску виникають з початку застосування спрощеної системи оподаткування (квітень 2015). Станом на 31.12.2015 сума недоїмки зі сплати єдиного внеску становила 3014,07 грн.

Позивач не сплачувала вказану недоїмку у 2015 році, а посилання суду на платіжне доручення № 2 від 19 жовтня 2015р. є необґрунтованим, адже в базі даних відсутні відомості про надходження коштів в рахунок погашення недоїмки на підставі вказаного платіжного доручення.

Скаржник зазначає, що за позивачем постійно рахувалася недоїмка, а перша сплата єдиного внеску була здійснена ним лише 13.01.2016 у сумі 1434,51 грн, за рахунок якої було зменшено суму недоїмки, яка виникла за попередні періоди, за рахунок чого сума недоїмки зменшилася та становила станом на 13.01.2016 - 1579,56 грн (3014,07 - 1434,51).

У подальшому позивачем здійснювалися нарахування сум єдиного внеску, шо призводило до збільшення суми недоїмки, а платежі, які здійснювала позивач, зараховувалися в рахунок погашення недоїмки в порядку черговості її виникнення відповідно до вимог ч. 6 ст. 25 Закону №2464, згідно якої за рахунок сум, шо надходять від платника єдиного внеску погашаються суми недоїмки, штрафні санкції та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

На переконання скаржника, судом першої інстанції не враховано висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 21.10.2020 у справі №1.380.2019.001440, згідно якої наявність недоїмки з єдиного внеску на час перерахування позивачем сум поточних платежів свідчить про правомірність зарахування контролюючим органом зарахованих коштів в рахунок погашення заборгованості з єдиного внеску у порядку календарної черговості її виникнення.

Також скаржник вказує, що посилання суду на ту обставину, що позивачем було сплачено заборгованість і ЄСВ за березень 2015 року та II квартал 2015 року з штрафом та пенею, згідно з квитанцією від 13.04.2020, жодним чином не спростовує факту наявності недоїмки та її несвоєчасної сплати у період з 2015 по 2019, та не звільняє від відповідальності за несвоєчасну сплату єдиного внеску.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на необґрунтованості доводів скаржника і правильності висновків суду першої інстанції.

Також відповідач подав клопотання про заміну його правонаступником.

У зв`язку з реформуванням податкової системи і реорганізацію податкових органів, на час розгляду цієї справи органом, який виконує функції, зокрема у сфері реалізації державної податкової політики, є Державна податкова служба України та її територіальні органи. Отже, у цій справі наявні підстави для задоволення клопотання ГУ ДПС та здійснення заміни відповідача у справі відповідно до статті 52 КАС шляхом заміни Головного управління ДПС у Київській області на його правонаступника - Головне управління ДПС у Київській області, яке утворене як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України (код ЄДРПОУ ВП 44096797).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з огляду на таке.

Судом першої інстанції установлено, що позивач зареєстрована, як фізична особа-підприємець та перебуває на спрощеній системі оподаткування з 30.03.2015. Основний вид діяльності - діяльність у сфері права.

Згідно з інтегрованою карткою за ФОП ОСОБА_1 з 2015 року обліковується борг зі сплати єдиного внеску, оскільки зобов`язання зі сплати єдиного внеску виникають з початку застосування спрощеної системи оподаткування (квітень 2015), а перша сплата внеску здійснена 19.10.2015.

У період з 20.10.2015 по 18.10.2019 позивачем, як фізичною особою-підприємцем, платником єдиного податку сплачено до бюджету єдиний соціальний внесок, що підтверджується платіжними дорученнями 19.10.2015 №2, від 13.01.2016 № 8, від 11.04.2016 №11, від 18.07.2016 № 16, 19.10.2016 № 9, від 17.01.2017 № 13, від 18.04.2017 № 20, від 17.07.2017 № 11, від 19.10.2017 № 19, від 18.01.2018 № 20, від 18.04.2018 № 28, від 19.07.2018 № 34, від 19.10.2018 № 36, від 19.01.2019 № 39, 18.04.2019 № 42від 19.07.2019 № 41, від 18.10.2019 № 43.

Факт сплати позивачем, як фізичною особою-підприємцем, за себе єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування за 2015-2019 роки контролюючим органом не заперечується.

Податковим органом прийнято рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 11.11.2019 №.

Позивач, не погоджуючись з оскаржуваним рішенням, оскаржила його 22.11.2019 до ДПС Україні.

Рішенням ДПС України від 23.12.2019 оскаржуване рішення залишено без змін, а скаргу без задоволення.

Податковим органом 04.12.2019 прийнято вимогу про сплату боргу № Ф-1402-52.

Позивачка оскаржила зазначену вимогу до ДПС України.

Рішенням ДПС України про результати розгляду скарги від 24.01.2020 вимогу про сплату боргу від 04.12.2019 № Ф-1402-52 відкликано, скаргу задоволено частково та зобов`язано ГУ ДПС у Київській області привести у відповідність інтегровану картку платника податку, сформувати та направити нову вимогу.

Не погоджуючись з правомірністю прийняття оскаржуваного рішення, позивач звернулася з цим позовом до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам скаржника, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464).

Відповідно до п. 4 ч. 1ст. 4 Закону № 2464-VIплатниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з п. 3 ч. 2ст. 6 Закону № 2464-VІплатник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

За приписами п.п. 2, 3 ч. 1ст. 7 Закону2464-VІ єдиний внесок нараховується:

-для платників, зазначених упунктах 4(крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування),5 та 5-1частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному періоді або окремому місяці звітного періоду, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску;

- для платників, зазначених у пункті 4частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Відповідно до абз. 1 ч. 5ст. 9 Закону № 2464-VI сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь).

Платники єдиного внеску, зазначені у п.п. 4, 5 та 5(1)ч. 1 ст. 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (абз. 3 ч. 8ст. 9 Закону №2464-VI).

Згідно з п.п.1, 2 ч. 10ст. 9 Закону № 2464-VI днем сплати єдиного внеску вважається: у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів; у разі сплати єдиного внеску готівкою - день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі.

У разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом (ч. 11ст. 9 Закону № 2464-VI).

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом № 2464-VІ є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та застосуванням штрафів (ч. 3ст. 5 Закону № 2464-VІ).

Відповідно до п. 2 ч. 11ст. 25 Закону № 2464-VІ за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) сум єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Водночас, на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу (ч. 10 ст. 25Закону № 2464-VІ).

Суд першої інстанції встановив, що позивач не сплатила ЄСВ за березень 2015 року та ІІ квартал 2015 року. Також податковим органом зазначено, що у базі відсутні дані щодо сплати єдиного внеску за ІІІ квартал 2015 року.

Разом з тим, суд першої інстанції достовірно встановив, що єдиний внесок за ІІІ квартал 2015 року позивач сплатила 19.10.2015, що підтверджується платіжним дорученням від 19.10.2015 № 2.

Щодо заборгованості за березень 2015 року та ІІ квартал 2015 року, то вона складає 3291,12 грн (штраф 20% х (1267 грн +422, 65 грн) + пеня 0,1% х 1724 днях 1267,95 грн + пеня 0,1% х 1815 днів х 422,65 грн).

На виконання свого обов`язку щодо сплати ЄСВ за березень 2015 року та ІІ квартал 2015 року з штрафом та пенею позивачем сплачено ЄСВ у розмірі 3291, 12 грн, про що свідчить квитанція від 13.04.2020.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки позивач сплатила, як штраф, так і заборгованість з ЄСВ, то неї відсутній борг зі сплати недоїмки та штрафних санкцій, тому рішення про застосування штрафних санкцій від 11.11.2019 № підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги колегія суддів не приймає, оскільки вони не спростовують правильність висновків суду першої інстанції щодо застосування норм матеріального та процесуального права.

Крім того, аналізуючи всі доводи учасників справи, апеляційний суд враховує висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні від 21.01.1999 р. по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм процесуального та матеріального права, судом першої інстанції встановлено всі обставини, що мають значення для справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування оскаржуваного рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби України у Київській області залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від "23" травня 2022 р. - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 328-329 КАС України.

Повний текст постанови складено та підписано "20" червня 2023 р.

Головуючий суддяЛ.Т. Черпіцька
СуддіЯ.М. Собків
І.В. Федотов