Справа № 160/7125/23
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2023-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 червня 2023 року Справа № 160/7125/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О. В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до 1-Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, 2-Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до 1-Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, 2- Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якому просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області зарахувати до спеціального та пільгового стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах у відповідності до Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад, показників, затверджених КМУ з зайнятістю повний робочий день в шахті та з урахуванням Списку, затвердженого постановою КМУ № 202 від 31.03.1994 року періоди роботи ОСОБА_1 :
з 02.08.1995 року по 26.08.1995р. - на посаді гірничого підземного з повним робочим днем під землею,
з 01.07.1996 року по 31.08.1996 року учень гірничого очисного забою з повним робочим днем під землею,
з 04.08.1997 року по 13.02.2002 року- гірничий майстер з повним робочим днем під землею,
з 01.01.1998 року по 20.03.2017 рік підземна робота на посадах по списку № 1, в підземних умовах відповідно до коду професій ЗП3013А1, ЗП3014А4, згідно даних реєстру застрахованих осіб про спеціальний стаж;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідно до заяви про призначення пенсії від 01 березня 2023 року
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що при зверненні із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» , відповідачем протиправно було відмовлено у призначенні пенсії з посиланням на відсутність необхідного пільгового стажу.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.04.2023 року відкрито провадження у справі №160/7125/23, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Відповідно до ч.6 ст.12, ч.1,2ст.257, ч.1 ст.260 Кодексу адміністративного судочинства України зазначена справа є справою незначної складності та розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження.
За з ч. 5ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
01.05.2023 через систему «Електронний суд» від Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов відзив на позовну заяву.
Відповідач-2 в спростування доводів позовної заяви, посилаючись на норми ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» і п. 20 постанови КМУ від 12.08.1993 №637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», з урахуванням виходу з 01.01.2023 російської федерації з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи на території російської федерації з 28.11.2005 по 05.02.2006, з 06.02.2006 по 15.02.2006 згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 02.08.1995 та не зараховано до пільгового стажу на підземних роботах періоди з грудня 1998- травень 2017, жовтня 2017 листопад 2018, виходячи з даних реєстру застрахованих осіб.
18.05.2023 через систему «Електронний суд» отримано відзив на позовну заяву від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Відповідач-1 погоджується із прийнятим рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області і просить відмовити у задоволенні позовних вимог, зважаючи на недотримання позивачем вимог постанови КМУ №637. Так, трудова книжка позивача не містить відомостей про розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається період роботи та інші відомості, що визначають пільговий характер роботи.
Позивачем не надано довідок, уточнюючих пільговий характер робіт за період з 02.08.1995 по 26.08.1995, з 01.07.1996 по 31.08.1996, з 04.08.1997 по 13.02.2002, з 01.01.1998 по 20.03.2017.
До пільгового стажу не зараховано період роботи позивача з грудня 1998 по травень 2017 і з жовтня 2017 по листопад 2018 за даними, що містяться в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, оскільки відсутня інформація щодо місця реєстрації підприємств, на яких працював позивач.
Судом встановлено наступні обставини, які підтверджені матеріалами справи.
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся 01.03.2023 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення йому пенсії на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 10.03.2023 №26 позивачу відмовлено у призначенні пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за якою працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років.

В рішенні вказано, що з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. В зв`язку з цим, до страхового стажу зараховуються періоди роботи на території РРФСР по 31.12.1991.

Пенсійним фондом встановлено, що страховий стаж особи становить 31 рік 06 місяців 0 днів ( в тому числі додатково 04 повних роки за стаж роботи на підземних роботах).

Стаж роботи на підземних роботах, який дає право на призначення пенсії незалежно від віку відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону №1058-ІV становить 04 роки 07 місяців 20 днів.

До страхового стажу не зараховано періоди роботи на території російської федерації з 28.11.2005 по 05.02.2006, з 06.02.2006 по 15.02.2006, згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 02.08.1995.

До пільгового стажу на підземних роботах, не зараховано періоди роботи протягом грудня 1998 року- травня 2017року, жовтня 2017 року листопада 2018 року за даними реєстру застрахованих осіб про спеціальний стаж, відповідно до п. 20 Порядку №637, оскільки відсутня необхідна інформація, а саме, дані щодо місця реєстрації (знаходження) підприємства на дату звернення за призначенням пенсі, як наслідок, назва територіальної громади.

Не погодившись з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, позивач звернувся з відповідним позовом до суду .

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України гарантовано право громадянам на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Тобто, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, визначені Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»(Закон № 1058-IV).

Відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України № 1058-IV працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 року № 202 затверджено Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років ( Список № 202).

Згідно ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993, затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (Інструкція №58).

Пунктом 2.2.Інструкції №58 встановлено, що до трудової книжки вносяться, зокрема:

відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження;

відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення;

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993" (п. 2.4.Інструкції №58).

Відповідно до п. 2.14.Інструкції №58у графі 3 розділу "Відомості про роботу" як заголовок пишеться повне найменування підприємства.

Під цим заголовком уграфі1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі2 зазначається дата прийняття на роботу.

У графі 3 пишеться: "Прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво" із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у "Класифікаторі професій"

Якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запису трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Приписами п. 3 Порядку №637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Системний аналіз наведених вище положень дає змогу дійти висновку, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації, з метою визначення права на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 року у справі № 233/2084/17, від 16.05.2019 року у справі № 161/17658/16-а, від 27.02.2020 року у справі №577/2688/17, від 31.03.2020 року у справі №446/656/17, від 21.05.2020 року у справі №550/927/17, від 10.12.2020 року у справі №372/403/17.

В матеріалах справи наявна копія трудової книжки позивача , яка береться судом в якості первинного джерела інформації про пільговий стаж.

Щодо зарахування періодів роботи позивача: з 02.08.1995 по 26.08.1995., з 01.07.1996 по 31.08.1996 і з 01.01.1998 року по 20.03.2017.

За записами трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_1 від 02.08.1995, він працював у спірні періоди на наступних посадах:

02.08.1995 -26.08.1995 гірничим підземним 2-го розряду з повним робочим днем під землею на В/О «Свердловантрацит» шахта Довжанська-капітальна» (записи №№1, 2), яка віднесена до постанови КМУ №202 від 31.03.1994 р.;

01.07.1996 - 31.08.1996 учнем гірничого очисного забою з повним робочим днем під землею (записи №№3,4), яка віднесена до Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджено постановою КМУ від 11 березня 1994 р. N 162.

04.08.1997 -13.02.2002 гірничим майстром з повним робочим днем під землею (записи №№7-9), яка віднесена до постанови КМУ №202 від 31.03.1994 р .

Зі змісту спірного рішення не вбачається, що дані періоди не були зараховані Пенсійним фондом. В той же час з форми РС-право вбачається, що вищевказані періоди роботи позивача вочевидь не були зараховані, а тому зважаючи, що записами трудової книжки підтверджено роботи позивача на вказаних посадах, вказані періоди підлягають зарахуванню.

В прохальній частині позовної заяви позивач просить зарахувати до спеціального і пільгового стажу період з 01.01.1998 по 20.03.2017 підземна робота на посадах по Списку №1 , в підземних умовах відповідно до коду професій ЗП3013А1, ЗП3014А4, згідно даних реєстру застрахованих осіб про спеціальний стаж, тоді як в самому тексті позовної заяви позивач наводить доводи по не зарахуванню відповідачем-2 періоду з 01.01.1998 по 28.02.2023.

Оскільки в позовній заяві наводяться доводи стосовно незарахування періоду з 01.01.1998 по 28.02.2023, суд вважає правильним розглянути саме цей період.

Із записів трудової книжки позивача НОМЕР_1 від 02.08.1995 і трудової книжки від 16.01.2007, вбачається, що у спірні періоди він працював на наступних посадах:

14.02.2002-28.02.2003 замісником начальника по добичі ділянки з повним робочим днем на ДВАТ шахта ім. Свердлова (запис №10), яка віднесена до постанови №202;

01.03.2003 -19.04.2005 начальником видобувної дільниці №2 з повним робочим днем під землею (запис №11), яка віднесена до постанови №202;

20.04.2005 25.04.2005 начальником зміни зайнятим 50% і більше робочого часу в рік на підземних роботах (запис №12), яка віднесена до постанови №202;

26.04.2005-16.10.2005 гірничим майстром з повним робочим днем під землею (записи №№13, 14), яка віднесена до постанови №202;

22.11.2005 -05.02.2006 підземним прохідником 5 розряду з повним робочим днем під землею (записи №№15, 16), яка віднесена до Списку №1 ;

06.02.2006-15.02.2006 гірничим очисного забою 5 розряду з повним робочим днем під землею ТОВ «Управління гірничих робіт» (записи №№ 17, 18), яка віднесена до Списку №1;

24.02.2006-29.11.2006 помічником начальника дільниці підземної з повним робочим днем на підземних роботах, ділянка гірничокапітальних робіт №5 (записи №№19,21), яка віднесена до постанови №202;

07.12.2006-09.01.2007 командиром 1 взводу 7-го воєнізованого гірничорятувального загону (записи №№ 22, 24), яка віднесена до постанови №202;

16.01.2007-31.08.2007 заступником директора по виробництву та монтажу, демонтажу обладнання Державного підприємства «Свердлов-антрацит» (записи №№25,26), яка віднесена до Списку №1;

03.09.2007-01.10.2008 начальником ділянки №1 з повним робочим днем під землею ВО «Шахта імені Я.М. Свердлова» ДП «Свердлов-антрацит» (запис №29), яка віднесена до постанови №202;

02.10.2008-гірничий майстер з повним робочим днем під землею (запис №30), яка віднесена до постанови №202;

14.11.2008- начальником зміни із зайняттям 50% і більше робочого часу в рік (запис №31), яка віднесена до Списку №1;

09.12.2008- 15.02.2009 помічником начальника ділянки з повним робочим днем під землею (запис №32), яка віднесена до постанови №202;

23.02.2009 завідуючим гірничими роботами по монтажу і демонтажу гірничо-шахтного обладнання із зайняттям 50% і більше робочого часу в рік на підземних роботах ВО «Шахта «Червоний партизан» (запис №34), яка віднесена до Списку №1;

26.06.2009 начальником шахти (запис №35), яка віднесена до Списку №1;

20.09.2010 заступником директора по виробництву із зайняттям на підземних роботах 50% і більше робочого часу в рік (запис №36), яка віднесена до Списку №1;

15.03.2011 начальником зміни із зайняттям на підземних роботах 50% і більше робочого часу в рік (запис №37), яка віднесена до Списку №1;

07.04.2011-29.12.2011 помічником начальника ділянки з повним робочим днем під землею (записи №№38,39), яка віднесена до постанови №202;

30.12.2011-17.01.2013 помічником начальника ділянки з повним робочим днем під землею ТОВ ДТЕК «Свердловантрацит» (запис №41), яка віднесена до постанови №202;

18.01.2013-18.02.2013 заступником начальника ділянки з повним робочим днем під землею (запис №42), яка віднесена до постанови №202;

19.02.2013-31.03.2013 заступником директора по виробництву із зайняттям на підземних роботах 50% і більше робочого часу в рік (запис №43), яка віднесена до Списку №1;

01.04.2013 -20.03.2017 завідуючим гірничими роботами по очисних виробках і МДР із зайняттям 50% і більше робочого часу в рік на підземних роботах в ОП «Шахтоуправління «Червонопартизанське» ТОВ ДТЕК «Свердловантацит» (записи №№45,46), яка віднесена до Списку №1;

30.03.2017-11.05.2017 начальником зміни виробничої служби ПрАТ «ДТЕК «Павлоградвугілля» (запис №47), яка віднесена до постанови №202;

12.05.2017- 11.10.2017 підземним начальником дільниці з видобутку вугілля з повним робочим днем у шахті (запис №48), яка віднесена до постанови №202;

12.10.2017-21.02.2018 начальником зміни виробничої служби (записи №№49,50), яка віднесена до постанови №202;

12.11.2018-20.11.2018 гірником підземним 2 розряду з повним робочим днем в шахті (запис №51), яка віднесена до постанови №202;

21.11.2018 майстер гірничий з повним робочим днем в шахті (запис №52), яка віднесена до постанови №202.

Записи трудової книжки містять також відомості щодо проходження атестації вказаних професій.

Позивачем надано довідку Виробничого структурного підрозділу «Шахтоуправління Дніпровське ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» від 27.02.2023 №125, якою підтверджено, що позивач дійсно працював на даній шахті за наступними посадами:

30.03.2017 -начальником зміни виробничої служби (наказ №595к від 29.03.2017);

12.05.2017 -начальником дільниці з видобутку вугілля №1 з повним робочим днем у шахті (наказ №887к від 12.05.2017);

12.10.2017 22.08.2018 начальником зміни виробничої служби (наказ №3059к від 12.10.2017, наказ №417к від 22.08.2018).

Відповідно до довідки Виробничого структурного підрозділу «Шахтоуправління імені Героїв космосу» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» №173 від 01.03.2023, позивач з 12.11.2018 по 20.11.2018 працював і працює на шахті гірником підземним дільниці з видобутку вугілля з повним робочим днем в шахті (наказ №214/5к від 09.11.2018);

З 21.11.2018 по теперішній час -гірничим майстром дільниці підготовчих робіт з повним робочим днем в шахті (наказ №222/1к від 21.11.2018).

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж максимальний страховий внесок.

Як свідчать індивідуальні відомості про застраховану особу позивача з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форми ОК-5) у спірні періоди за позивача сплачувались страхові внески.

Щодо не зарахування відповідачем-2 періоди роботи на території російської федерації з 28.11.2005 по 05.02.2006, з 06.02.2006 по 15.02.2006, суд зазначає наступне.

Як встановлено вище, робота позивача у вказані періоди підтверджена записами трудової книжки.

Відповідно до вимог статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, яка підписана та набрала чинності 13.03.1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Згідно з абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Отже, на час внесення записів спірних періодів позивача у трудову книжку, наведені положення вказаних Угод передбачали, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Суд критично оцінює посилання відповідача на те, що постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 №1328 вирішено вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1993, а в червні 2022 вказану угоду денонсувала Російська Федерація, оскільки позивач набув трудовий стаж, звернувся за призначенням пенсії з документами, які були отриманні останнім до введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

В Конституції України закріплено, що людина визнається найвищою соціальною цінністю в Україні, яка є соціальною і правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права (статті 1, 3 та 8).

Право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і, за жодних умов, не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України (статті 22 та 64 Конституції України).

Отже, право на соціальний захист у всіх формах є гарантованим Конституцією України невідчужуваним основоположним правом, яке, за загальним правилом, має абсолютний характер (не залежить від внесення змін до законів або фінансових можливостей держави).

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про те, що позивач не може бути позбавлений гарантованого Державою Україна пенсійного забезпечення, а тому періоди роботи на території російської федерації з 28.11.2005 по 05.02.2006, з 06.02.2006 по 15.02.2006 підлягають зарахуванню.

З приводу зауважень відповідача-2, що не можуть бути зараховані до пільгового стажу на підземних роботах періоди роботи позивача протягом грудня 1998 року- травня 2017року, жовтня 2017 року листопада 2018 року за даними реєстру застрахованих осіб про спеціальний стаж, оскільки відсутня інформація про дані щодо місця реєстрації (знаходження) підприємства на дату звернення за призначенням пенсії, суд вважає необхідним заначити наступне.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина.

Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Згідно з ч.1 ст.18 вказаного Закону, громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Відповідно до ч.2 ст.9 вказаного Закону, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Частиною 3 ст.9 вказаного Закону визначено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Отже, відповідно до наведених норм Закону, необхідною умовою для визнання незаконним акту органу, який знаходиться на тимчасово окупованій території, є створення такого органу, обрання чи призначення у порядку, не передбаченому законом.

Позивач набув трудовий стаж у період, коли населені пункти, на території яких підприємство здійснювало господарську діяльність, перебували під контролем української влади, і таке підприємство було утворене відповідно до законодавства України.

Всі первинні документи, які сформовані до проведення антитерористичної операції, не можуть піддаватися сумніву та позбавляти особи права на отримання пенсії, що обчислена із заробітку, який вона отримувала на законних підставах, тільки з тих міркувань, що Україна тимчасово не здійснює контроль на території, де набутий відповідний стаж роботи.

Суд, оцінюючи допустимість трудової книжки позивача, як доказу в підтвердження його страхового стажу, враховує, що відповідач 2 не навів жодного аргументу, який би вказував на невідповідність трудової книжки позивача чи записів у ній вимогам чинного законодавства.

До того ж, коли підприємства, установи , організації розміщуються на тимчасово окупованій території або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може бути підтверджений за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5).

Крім того, чинним законодавством для призначення пенсії не вимагається інформація про місце реєстрації (знаходження) підприємства.

Суд наголошує, що визначальним для призначення пенсії є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Отже, в даному випадку відомості в трудовій книжці позивача про її роботу у спірний період за професією, що віднесені до ч. 3 ст. 114 Закону України №1058-IV, вже є достатньою підставою для зарахування цього періоду до пільгового стажу.

Враховуючи вищенаведені судом обґрунтування щодо порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок, наявність у позивача трудової книжки, в якій загалом містяться необхідні записи щодо періодів роботи позивача, для зарахування стажу за спірний період роботи достатньо самої трудової книжки.

Діючим законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед іншими відомостями.

Верховний Суд у постанові від 19.12.2019 по справі №307/541/17 зазначив, що однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Пенсійний орган не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Щодо зобов`язальних вимог здійснити призначення пенсії позивачу, то в цій частині позовних вимог суд відмовляє виходячи з наступного.

Згідно ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Засіб правового захисту, що передбачений зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно із Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнято Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження- це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визнавати повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акту.

У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України та не вправі підміняти собою держані органи, компетенція яких чітко регламентована чинним законодавством.

За приписами ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2);

- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);

- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4);

- інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

Відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", призначення, розрахунок, нарахування та виплата пенсії здійснюється органами Пенсійного фонду України, тобто, в даному випадку відповідач має виключну компетенцію щодо призначення позивачу пенсії.

Суд зазначає, що не може зобов`язати нарахувати та виплачувати пенсію, оскільки саме на пенсійний орган покладено обов`язок обрахування стажу роботи особи та встановлення всіх необхідних умов для призначення пенсії.

Призначення та обрахунок пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

На час розгляду справи пенсія ще не призначена. Призначення пенсії за законом віднесено до компетенції відповідних управлінь Пенсійного фонду України. Суд не має права перебирати на себе функції органів пенсійного фонду щодо призначення пенсії, тому відсутні підстави для зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком, отже, підстав для задоволення позовних вимог в цій частині немає.

Враховуючи положення статті 245 КАС України, з метою ефективного відновлення порушеного права позивача та дотримання її соціальних гарантій і реалізації права на належне соціальне утримання, суд дійшов висновку, що позивач має право на належний розгляд його заяви про призначення пенсії, яка подана ним 01.03.2023 року, документів для призначення пенсії та отримання належної відповіді за наслідками такого розгляду, з урахуванням висновків суду.

Частиною 2ст. 9 КАС України врегульовано, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 10 ч. 2 ст. 245 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

При цьому, оскільки рішення про відмову у призначенні пенсії приймалось Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області, то і обов`язок зарахувати до пільгового стажу спірні періоди позивача і повторно розглянути заяву позивача від про призначення пенсії , слід покласти на відповідача-2.

Враховуючи наведене, а також дискреції пенсійного органу в питаннях призначення пенсії, суд з метою ефективного захисту права позивача на пенсію за віком на пільгових умовах вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.03.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Суд відмовляє у задоволенні позовних вимог викладених до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оскільки вказаним відповідачем не вчинялось будь-яких дій і не приймались рішення, пов`язані з розглядом заяви позивача. Відповідачем-1 було лише направлено на адресу особи оспорюване рішення про відмову у призначенні пенсії, а тому суд приходить до висновку, що права позивача Головним управлінням Пенсійного фонду в Дніпропетровській області не були порушені.

За приписами ч. 1ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.

Належних і достатніх доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідачі не надали.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем за звернення до суду із даним позовом було сплачено судовий збір у сумі 1073,60 грн., що підтверджується квитанцією №000 від 20.03.2023.

Суд, керуючись положеннями статті 139 КАС України, враховуючи часткове задоволення позову вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2 на користь позивача судовий збір у сумі 536,80 грн.

Керуючись статтями 139, 241, 243, 244-246, 250, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до 1-Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, 49094, ), 2- Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, буд. 1, м. Миколаїв, Миколаївська область, 54008, ) про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії- задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 10.03.2023 року № 26 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Миколаївській області (вул. Морехідна, буд. 1, м. Миколаїв, Миколаївська область, 54008, ) зарахувати до спеціального та пільгового стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах у відповідності до Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад, показників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України з зайнятістю повний робочий день в шахті та з урахуванням Списку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 202 від 31.03.1994 року, періоди роботи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) :

з 02.08.1995 року по 26.08.1995р. - на посаді гірничого підземного з повним робочим днем під землею,

з 01.07.1996 року по 31.08.1996 року учень гірничого очисного забою з повним робочим днем під землею,

з 04.08.1997 року по 13.02.2002 року- гірничий майстер з повним робочим днем під землею,

з 01.01.1998 року по 28.02.2023 рік підземна робота на посадах по списку № 1, в підземних умовах відповідно до коду професій ЗП3013А1, ЗП3014А4, згідно даних реєстру застрахованих осіб про спеціальний стаж.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, буд. 1, м. Миколаїв, Миколаївська область, 54008, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) від 01.03.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, буд. 1, м. Миколаїв, Миколаївська область, 54008, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона