Справа № 380/5917/23
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2023-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/5917/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2023 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі відповідач-2) у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 92 від 13.12.2022 року про відмову ОСОБА_1 в переведенні (переходу) його пенсії по інвалідності, обчисленої відповідно до Закону № 1058-IV, на пенсію за віком відповідно до Закону № 889-VIII та призначенні йому пенсії за віком відповідно до цього Закону;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати позивачу до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, період проходження ним військової строкової служби із 02.11.1972 року по 04.12.1974 роки (2 роки 1 місяць 2 дні) та період його роботи на посадах в митних органах України (Львівській митниці та Західній регіональній митниці) з 10.05.1995 року по 18.06.2013 року (18 років 01 місяць 23 дні);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перевести позивача з 12.12.2022 року на пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV, на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" № 889-VIII, з вказаної дати обчислити (нарахувати) її (пенсію за віком відповідно до Закону № 889-VIII) з урахуванням складових заробітної плати (її щомісячних основних та додаткових видів), відповідно до виданих Львівською митницею Державної митної служби України довідок про складові заробітної плати від 01.12.2022 року № 325/7.4-22/37 та від 01.12.2022 року № 326/7.4-22/37, та здійснити виплату такої пенсії без обмеження її граничного розміру з урахуванням раніше виплачених сум;

- згідно із вимогами Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області на час виплати провести індексацію несвоєчасно виплачених позивачу грошових сум пенсії за віком згідно Закону України "Про державну службу" № 889-УІІІ, та здійснити виплату такої індексації.

Також просить стягнути з відповідачів 18000,00 грн витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги.

В обґрунтування позову зазначив те, що має право на отримання пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII, оскільки у спірні періоди працював на посадах державної служби. Стверджує, що ч. 1 ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено зарахування часу проходження військової служби до стажу державної служби. Також вказав, що посадові особи митних органів, яким присвоєно спеціальні звання є державними службовцями зі спеціальним статусом, відтак вважає протиправним оскаржуване рішення відповідача-2 протиправним. Таким чином позивач звернувся до суду із цим позовом.

Ухвалою від 30.03.2023 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

На адресу суду від відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 27251 від 19.04.2023) у якому проти позову заперечив. Зазначив, що позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області як працюючий пенсіонер, одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 21.12.2010. Згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 з 10.05.1996 по 18.06.2013 працював на посадах у Західній регіональній митниці, Львівській митниці, Львівській митниці ДФС. У вказаний період позивачу присвоювались персональні та спеціальні звання інспектора/радника митної служби. Відповідач-1 повідомив, що позивач звернувся до відділу обслуговування громадян № 6 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян із заявою про перехід на пенсію за Законом України Про державну службу на підставі довідок від 01.12.2022 № 325/7.4-22/37, від 01.12.2022 № 326/7.4-22/37, виданих Державною митною службою України (Львівською митницею). Зазначив, що пенсії відповідно до Закону № 889, у порядку визначеному для осіб, які мають не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, призначаються особам, які: досягли пенсійного віку чоловіки 62 роки, жінки віку, визначеного ст. 26 Закону № 1058; мають страховий стаж: чоловіки 35 років, жінки 30 років; не призначали пенсію відповідно до Закону № 3723; на день набрання чинності Закону № 889 займають посади державної служби та мають не менше як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України або на день набрання чинності Закону № 889 мають не менше як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України незалежно від факту роботи на державній службі станом на 01 травня 2016 року. При цьому зазначив, що робота на посадах в органах державної митної служби України зараховується до стажу державної служби особам, яким не присвоювалися спеціальне звання. Відповідач-1 стверджує, що оскільки під час роботи на Львівській митниці позивачу було присвоєно персональне звання Інспектор митної служби відповідно до поданих документів відсутній стаж на посадах державного службовця. Також заперечив проти стягнення витрат на професійну правову допомогу, оскільки адміністративна справа є справою незначної складності та підлягає розгляду у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення сторін. В цьому контексті, на думку відповідача-1 витрати на правову допомогу у розмірі 18000,00 грн є неспівмірними та такими, що не підлягають задоволенню. Просив у задоволенні позову відмовити.

Від відповідача-2 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 8173ел від 21.04.2023) у якому проти позову заперечив. В обґрунтування такого вказав, що позивачу у 2013 році призначено пенсію по інвалідності за нормами Закону № 3723. Згодом його було переведено з 30.05.2016 року на пенсію за віком за нормами Закону № 1058. ОСОБА_1 12.12.2022 звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії по віку за нормами Закону № 889 на підставі довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 01.12.2022 № 325/4.4-22/37 та про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 01.12.2022 № 326/4.4-22/37, виданих Львівською митницею Державної митної служби України. Відповідно до ст. 3 Закону № 889, його дія не поширюється, окрім інших, на осіб рядового і начальницького складу правоохоронних органів та працівників інших органів, яким присвоюються спеціальні звання. Згідно з записами трудової книжки за період роботи позивача в митних органах з 10.05.1995 по 18.06.2013 року відсутні будь-які відомості про встановлення за займаною посадою відповідного рангу державної служби, натомість наявні записи про присвоєння персональних звань за займаними посадами в митних органах. Станом на 01.05.2016 року позивач не займав посаду державного службовця. Таким чином, стаж роботи позивача на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України, станом на 01.05.2016 (на момент набрання чинності Законом № 889) становить 2 роки 6 місяців 3 дні, тому норми а ні п. 10, а ні п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889, не дотримуються. Також зазначив, що вимога позивача про переведення позивача на його на пенсію за віком відповідно до Закону № 889, з урахуванням довідок від 01.12.2022 № 325/4.4-22/37 та № 326/4.4-22/37 є передчасною, оскільки предметом розгляду Головного управління було саме право позивача на перехід на пенсію по віку відповідно до Закону України «Про державну службу», а не розмір такої пенсії. Зазначені довідки не були предметом розгляду Головного управління. Просив відмовити у задоволенні позову.

Щодо індексації пенсії вказав, що індексація здійснюється лише тих пенсій, які обчислюються з урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески. Зазначений показник враховується для пенсій, які обчислюються із заробітку, що визначається згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (стаття 40 цього Закону). Також зазначив, що пунктом 4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 (далі - Порядку № 622) визначено, що пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Крім того, відповідачем-2 подано до суду клопотання про зменшення витрат представника позивача на оплату правничої допомоги (вх. № 8202ел від 21.04.2023) у якому вказав, що на підтвердження обставин понесення витрат на професійну правову допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інші витрати, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. Відповідач-2 вважає, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 18000 грн є завищеним та неспівмірним зі складністю цієї справи. Просив зменшити витрати на оплату правничої допомоги адвоката з урахуванням складності справи та виконаних адвокатом робіт.

Суд дослідив матеріали справи, всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті та встановив таке.

ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області, як працюючий пенсіонер, одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058 Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон № 1058) 3 21.12.2010, що підтверджується відзивом відповідача-1.

Із трудової книжки позивача ОСОБА_2 від 31.08.1971 року та вкладки до неї серії БТ-1 № 6119757 21.04.1997 року слідує, що позивач в період з 10.05.1995 року по 18.06.2013 року (18 років 01 місяць 23 дні) працював на посадах інспектора та головного інспектора Львівської та Західної регіональної митниці, де на початку роботи прийняв присягу державного службовця.

З трудової книжки позивача також слідує, що позивачу з:

- 14.11.1997 присвоєно персональне звання «Інспектор митної служби II рангу»;

- 25.11.1999 присвоєно персональне звання «Інспектор митної служби І рангу»;

- 01.04.2004 присвоєно спеціальне звання «Інспектор митної служби І рангу»;

- 20.07.2005 присвоєно спеціальне звання «Радник митної служби III рангу»;

Окрім того, з 10.05.1995 року по 18.06.2013 року позивач безперервно працював в митних органах (Львівська митниця, Західна регіональна митниця) на таких посадах:

- з 10.05.1995 по 17.05.1996 - інспектором Львівської митниці;

- з 18.05.1996 по 31.03.1997 - старшим інспектором Львівської митниці;

- з 01.04.1997 по 30.04.1998 - старшим інспектором Західне» регіональної митниці;

- з 01.05.1998 по 17.04.2005 - провідним інспектором сектору ГЕВ Західної регіональної митниці;

- з 18.04.2005 по 21.09.2006 - начальником сектору контролю за майном, що перейшло у власність держави господарсько-експлуатаційного відділу;

- з 22.09.2006 по 31.12.2006 - начальником сектору контролю за майном, що перейшло у власність держави;

- з 01.01.2007 по 30.04.2008 - головним інспектором сектору автотранспортного забезпечення та дорожньо-експлуатаційного відділу;

- з 01.05.2008 по 25.02.2009 - головним інспектором сектору автотранспортного забезпечення господарсько-експлуатаційного відділу;

- з 26.02.2009 по 04.06.2009 - провідним інспектором сектору охорони об`єктів митної інфраструктури та зони митного контролю відділу митної варти служби митної варти та організації боротьби з порушеннями митного законодавства;

- з 05.06.2009 по 01.08.2010 - головним інспектором сектору охорони митних об`єктів відділу митної варти служби боротьби з контрабандою та порушення митних правил;

- з 02.08.2010 по 13.02.2011 - головним інспектором сектору охорони митних об`єктів та супроводження товарів відділу митної варти служби боротьби з контрабандою та порушення митних правил;

- з 14.02.2011 по 03.02.2012 - старшим інспектором відділу оперативних чергових;

- з 04.02.2012 по 18.10.2012 - головним інспектором з мобілізаційної роботи та цивільної оборони;

- з 19.10.2012 по 18.06.2013 - заступником начальника відділу митного оформлення № 1 митного поста «Львів-аеропорт».

- з 18.06.2013 року з вказаної посади звільнений за власним бажанням, відповідно до ст. 38 КЗпПУ, у зв`язку з набуттям II групи інвалідності та виходом на пенсію.

На час звільнення (18.06.2013 року) та на момент 01.05.2016 року (дату набрання чинності Законом № 889-VIII) стаж роботи (служби) позивача безпосередньо на вище зазначених посадах в митних органах складав 18 років 01 місяць 23 дні.

У період із 02.11.1972 року по 04.12.1974 роки (разом 2 роки 1 місяць 2 дні) ОСОБА_1 проходив строкову військову службу, що підтверджується записами в його військовому білеті № НОМЕР_1 і трудовій книжці та не заперечується відповідачами.

Львівською митницею Державної митної служби України видано довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 01.12.2022 № 325/7.4-22/37 та про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 01.12.2022 № 326/7.4-22/37.

Позивач звернувся до відповідача-1 із заявою від 12.12.2022 про перехід на пенсію за іншим Законом, до якої долучив вищевказані довідки.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про відмову в перерахунку пенсії № 92 від 13.12.2022 відмовлено позивачу в проведення перерахунку пенсії переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» № 889 від 10.12.2015. Вказане рішення обґрунтовано тим, що пунктами 10 та 12 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889 передбачено право державних службовців на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України № 3723-ХІІ «Про державну службу» від 16.12.1993 за певних умов. А саме, на призначення пенсії за Законом № 889 у порядку, визначеному для осіб, які мають не менше, як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, можуть розраховувати:

- особи, яка, які на день набрання чинності Законом № 889 (станом на 01.05.2016) працювали на посадах державної служби та мали не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України;

- особи, які на день набрання чинності Законом № 889, мали не менше як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України, незалежно від факту роботи на державній службі станом на 01.05.2016.

Вказаним рішенням встановлено, що загальний страховий стаж позивача становить 48 років 06 місяців 05 днів, стаж роботи на посадах віднесених до категорій державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723, станом на 01.05.2016 складає18 років 01 місяців 23 дні (зараховані періоди роботи на посадах інспектора та головного інспектора Львівської митниці з 10.05.1995 по 18.06.2013).

Відповідач-2 у цьому рішенні також дійшов висновку про те, що періоди роботи з 10.05.1996 по 18.06.2013 у Львівській митниці не можуть бути враховані до стажу державної служби зважаючи на те, що відповідно до частини другої статті 573 Митного кодексу України присвоювалися спеціальні звання.

Позивач не погодився із таким рішенням відповідача-2, вважає таке протиправним і таким, що підлягає скасуванню, відтак звернувся до суду із цим позовом.

При вирішенні спору по суті суд керується таким.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

У відповідності до статті 1 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" від № 2493-ІІІ 07.06.2001 служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету (ст. 2 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" від № 2493-III 07.06.2001) .

Згідно з ст. 3 вказаного Закону посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

Відповідно до ч. 7 ст. 21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" від № 2493-III 07.06.2001 (в редакції від 01.05.2016) пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу.

Пенсійне забезпечення державних службовців до 01.05.2016 було врегульованим Законом України "Про державну службу" № 3723-XII від 16.12.1993.

З 01.05.2016 набрав чинності Закон України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015. Згідно Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015 втратив чинність Закон України "Про державну службу" від 16.12.1993р. № 3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Пунктом 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015 встановлено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до положень п. 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015 для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Отже, після 1 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII від 16.12.1993 лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015 та мають передбачені частиною 1 статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII від 16.12.1993 вік і страховий стаж.

Аналогічні правові позиції викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 по справі № 822/524/18 та у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 по справі № 676/4235/17.

Разом з тим, оскаржуване рішення відповідача-2 обґрунтоване тим, що періоди роботи з 10.05.1996 по 18.06.2013 у Львівській митниці не можуть бути враховані до стажу державної служби зважаючи на те, що відповідно до частини другої статті 573 Митного кодексу України присвоювалися спеціальні звання. З цього приводу суд зазначає таке.

Відповідно до статті 1 цього Закону державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Згідно з частиною другої статті 9 зазначеного Закону регулювання правового становища державних службовців, що працюють в апараті органів прокуратури, судів, дипломатичної служби, митного контролю, служби безпеки, внутрішніх справ та інших, здійснюється відповідно до цього Закону, якщо інше не передбачено законами України. Із наведеної норми вбачається, що правове становище державних службовців, які працюють в апараті інших органів, може регулюватися іншими спеціальними законами. При цьому Закон №3723-ХІІ застосовується до таких службовців в частині, яка не врегульована спеціальними законами.

Спеціальним законом, що визначає статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності, є Митний кодекс України.

Згідно з ст. 569 Митного кодексу України від 04.07.2013 № 405-VІІ посадові особи митних органів є державними службовцями. Правове становище посадових осіб органів доходів і зборів визначається цим Кодексом, а в частині, не врегульованій ним, - законодавством про державну службу та іншими актами законодавства України.

Частиною другою вказаної статті закріплено, що особи, вперше прийняті на службу до митних органів на посади, які передбачають виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, приймають Присягу державних службовців, якщо раніше вони не приймали такої Присяги.

Таким чином, посадові особи митних органів, яким за наслідками атестації присвоєно спеціальні звання, займають посади в державних органах щодо практичного виконання завдань і функцій держави (зокрема у сфері митної політики), одержують заробітну плату за рахунок державного бюджету, а отже, перебувають на державній службі та є державними службовцями.

Згідно з ч. 2 вказаного Порядку до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Відповідно до ч. 1 ст. 569 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час роботи позивача в митних органах) працівники органів доходів і зборів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи органів доходів і зборів є державними службовцями.

Частиною 1 ст. 588 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час роботи позивача в митних органах) пенсійне забезпечення посадових осіб органів доходів і зборів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу". При цьому період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в органах доходів і зборів зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Виходячи з наведеного, посадові особи митних органів, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в митних органах зараховується до стажу державної служби, який дає право на набуття пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена у рішенні Верховного Суду від 04 квітня 2018 року (зразкова справа № 822/524/18) та постанові Верховного Суду від 10.07.2018 справа № 591/6970/16-а.

Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 283 від 03.05.1994 (чинного до 01.05.2016, тобто в період проходження позивачем служби в митних органах) визначались посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.

Аналогічні положення щодо віднесення посадових осіб органів доходів і зборів до державних службовців та пенсійного забезпечення посадових осіб органів доходів і зборів в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу", були передбачені і Митними кодексами України від 11.07.2002 та від 12.12.1991.

Відповідно до ст. 573 Митного кодексу України, посадовим особам органів доходів і зборів присвоюються такі спеціальні звання, як дійсний державний радник податкової та митної справи, державний радник податкової та митної справи І рангу; державний радник податкової та митної справи II рангу; державний радник податкової та митної справи III рангу; радник податкової та митної справи І рангу; радник податкової та митної справи II рангу; радник податкової та митної справи III рангу; інспектор податкової та митної справи І рангу; інспектор податкової та митної справи II рангу; інспектор податкової та митної справи III рангу; інспектор податкової та митної справи IV рангу; молодший інспектор податкової та митної справи. Спеціальні звання податкової та митної справи присвоюються довічно. Позбавлення спеціальних звань здійснюється виключно за вироком суду у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Згідно зі ст. 588 Митного кодексу України, пенсійне забезпечення посадових осіб органів доходів і зборів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу". При цьому період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в органах доходів і зборів зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Суд також враховує Закон України «Про внесення змін до Митного кодексу України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» від 4 липня 2013 року №405-VII, який є чинним на сьогоднішній день і на день звернення позивача за призначенням пенсії державного службовця, та прямо встановлює, що період роботи (служби) посадових осіб (у тому числі тих, яким присвоювалися спеціальні та/або персональні звання) у митних органах та організаціях зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого Законом України «Про державну службу»; пункт III Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Митного кодексу України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» від 4 липня 2013 року №405-VIІІ, яким встановлено співвідношення між спеціальними званнями працівників митниць та органів доходів і зборів. Присвоєне позивачу звання «Радник митної служби IIІ рангу» відповідає званню «Радник податкової та митної справи IIІ рангу», що відповідає 6 рангу державного службовця згідно додатку №6 Порядку про співвідношення між рангами державних службовців і спеціальними званнями працівників посадових осіб органів доходів і зборів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 року №306.

Наведене в сукупності свідчить про те, що на момент звернення позивача із заявою до відповідача-1 про переведення його на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу, ОСОБА_1 мав стаж державного службовця 18 років 01 місяць 23 дні.

Крім того, в період із 02.11.1972 року по 04.12.1974 роки (разом 2 роки 1 місяць 2 дні) позивач проходив строкову військову службу, що підтверджується записами в його військовому білеті № НОМЕР_1 і трудовій книжці (п. 6 арк. 5) та не заперечується відповідачами. Окрім того, стаж державної служби обчислюється відповідно до статті 46 Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10 грудня 2015 року та Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 року № 229 (далі - Порядок № 229).

Частиною першою статті 46 Закону № 889- VIII визначено, що стаж державної служби дає право на встановлення державному службовцю надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

Відповідно до пункту 7 частини другої статті 46 Закону № 889-УІІІ та пункту 4 Порядку № 229 до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

Крім того, пунктом 8 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом № 889-VIII обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Отже, стаж державної служби за періоди роботи до 01 травня 2016 року обчислюється відповідно до законодавства, яке діяло раніше.

Стаж державної служби до набрання чинності Законом № 889-VIII обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 року № 283 (далі - Порядок № 283), додатку до нього та інших нормативно-правових актів.

Згідно з нормами Порядку № 283 які діяли як станом на 10.05.1995 року - на час початку трудової діяльності позивача у Львівській митниці, а саме абзацу 5 пункту2 даного Порядку - до стажу державної служби включається також - час строкової військової служби.

У подальшому цей пункт відповідно до постанови Кабінету міністрів України № 2044 від 05.11.1999 року був сформований в наступній редакції: до стажу державної служби включається також - час військової служби у Збройних Силах та інших військових формуваннях.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Таким чином, відповідно до наведених вище норм законодавства при призначенні (перерахунку, переводу) пенсії державного службовця до стажу державної служби зараховується стаж проходження цією особою строкової військової служби, який у ОСОБА_1 становить 2 роки 1 місяць 2 дні.

Аналізуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що сукупний стаж роботи позивача, який зараховується до стажу державної служби, складає більше ніж 20 років.

Враховуючи наведене, суд вважає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про відмову в перерахунку пенсії від 13.12.2022 № 92 є протиправним і підлягає скасуванню.

З урахуванням вказаного стажу, позивач має право на призначення йому пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII, оскільки станом на день звернення із заявою про переведення його на пенсію державного службовця у позивача наявний стаж 20 років на посадах державної служби.

Крім того, суд звертає увагу, що постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» затверджений Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб (далі Порядок № 622).

Згідно з пунктом 4 Порядку № 622, пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому:

посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);

розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;

у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 01.05.2016, середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 01.05.2016 на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 року, а також для осіб, які не працювали починаючи з 01.05.2016 на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 року як за повний місяць;

матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.

За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах 3 - 5 цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 року, за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики (пункт 5 Порядку № 622).

В матеріалах справи наявні довідки за формою, затвердженою Постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 № 1-3, а саме: довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 01.12.2022 № 325/7.4-22/37 та про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 01.12.2022 № 326/7.4-22/37.

Підсумовуючи вищенаведене, суд звертає увагу на те, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення (постанова Верховного Суду України від 16.09.2015 у справі 826/4418/14).

Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та необхідність задоволення таких шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 13.12.2022 № 92; зобов`язання відповідача-1 зарахувати позивачу до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, період проходження ним військової строкової служби із 02.11.1972 року по 04.12.1974 роки (2 роки 1 місяць 2 дні) та період його роботи на посадах в митних органах України (Львівській митниці та Західній регіональній митниці) з 10.05.1995 року по 18.06.2013 року (18 років 01 місяць 23 дні) та зобов`язання відповідача-1 перевести позивача з 12.12.2022 на пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723 «Про державну службу», п.п. 10, 12 Закону України від 10.12.2015 № 889 «Про державну службу» на підставі довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 01.12.2022 № 325/7.4-22/37 та про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 01.12.2022 № 326/7.4-22/37, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.

Аналогічного висновку щодо вирішення подібних спірних правовідносин дійшов Верховний Суд у постанові від 21.01.2023 у справі № 340/4184/21, яка в силу приписів ч. 5 ст. 242 КАС України, враховується судом при вирішенні спірних правовідносин.

Водночас позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача-1 здійснити виплати пенсію позивачу без обмеження максимальним розміром, а також згідно із вимогами Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області на час виплати провести індексацію несвоєчасно виплачених позивачу грошових сум пенсії за віком згідно Закону України "Про державну службу" № 889-УІІІ, та здійснити виплату такої індексації задоволенню не підлягають. При цьому, суд виходить з того, що судовому захисту підлягають лише порушені, не визнані або оспорювані права; відповідне порушення має мати місце на момент розгляду справи судом, адже судовими актами не можуть регулюватись відносини на майбутнє. Відтак зазначені позовні вимоги заявлені позивачем передчасно, оскільки оцінка розміру щомісячних виплат пенсії позивачу може бути надана лише після проведення пенсійним органом перерахунку пенсії, а тому у їх задоволенні слід відмовити.

Щодо стягнення на користь позивачки витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 18000,00 грн суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України).

Статтею 134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суд досліджує на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Судом встановлено, що професійна правнича допомога позивачу надавалася адвокатським об`єднанням «В ЄДНОСТІ СИЛА», зокрема, адвокатом Палигою Олегом Івановичем на підставі договору про надання правової допомоги від 17.02.2023 № 3/5-02/23 (далі - договір) та ордеру серії ВС № 1184408 від 17.02.2023.

Відповідно до п. 4.1 договору вартість послуг (Гонорар) Адвокатського об`єднання, строки оплати та інші умови розрахунків визначаються сторонами у додатках до цього договору, які з моменту їх підписання стають його невід`ємними частинами.

Згідно з додатковою угодою від 18.02.2023 № 1 до Договору № 3/5-02/23 від 17.02.2023 про надання правової допомоги, за надання правової допомоги в рамках цієї Угоди клієнт сплачує адвокатському об`єднанню винагороду (комбінований гонорар) в таких розмірах:

- фіксований гонорар в сумі 18000 грн 00 коп (вісімнадцять тисяч гривень);

- погодинний (денний) гонорар, що становить 1000 грн 00 коп (одна тисяча) гривень за участь в кожному судовому засіданні Адвоката Адвокатського об`єднання, який згідно умов п. 2.3. Договору безпосередньо надає правову допомогу Клієнту, в суді першої інстанції (незалежно від тривалості кожного окремого судового засідання та кількості адвокатів, які приймають у ньому участь).

При цьому, зі змісту вказаної додаткової угоди слідує, що опис робіт, що підлягають виконанню адвокатом Палигою О.І. за договором про надання правової допомоги за погодженням сторін, включає такі види послуг: первинна зустріч, вивчення наданих Клієнтом копій документів, консультація Клієнта щодо шляхів вирішення питань, з яких надається правова допомога; підготовка та подача пенсійному органу клопотання щодо вивчення справи, фотокопіювання та вивчення матеріалів пенсійної справи Клієнта; аналіз матеріалів пенсійної справи Клієнта та відповідності нормам чинного законодавства діянь Пенсійного органу щодо вирішення ним питань, пов`язаних із наданням правової допомоги; аналіз методичних рекомендацій і профільного законодавства, що регламентують питання, пов`язані із перерахунком пенсії Клієнта та призначенням (переведенням) на пенсію за віком відповідно до Закону № 889-VІІІ; вивчення актуальної судової практики та правових позицій Верховного Суду у справах даної категорії та практики ЄСПЛ щодо вирішення справ з розгляду аналогічних (подібних) питань; узгодження з Клієнтом правової позиції щодо захисту його інтересів в досудовому порядку та в суді (за результатами вивчення матеріалів, рекомендацій та судової практики в аналогічних правовідносинах); підготовка для подачі до суду позовної заяви в інтересах Клієнта по суті спору - щодо протиправності діянь Пенсійного органу про відмову у перерахунку пенсії Клієнта та призначення (переведення) його пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до Закону № 889-VIII, а також скасування прийнятих цим органом рішень за заявами Клієнта; підготовка для подачі до суду акту наданих послуг з метою відшкодування Клієнту в судовому порядку витрат, пов`язаних із наданням йому правової допомоги; друк позовної заяви відповідно до кількості її учасників, копіювання та завірення додатків до кожного екземпляру позову, доставка позовних матеріалів до адміністративного суду та/або скерування їх для розгляду по суті поштовою кореспонденцією.

Відповідно до акта від 17.03.2023 наданих послуг (поточний) до Договору № 3/5-02/23 від 17.02.2023 про надання правової допомоги та Додаткової угоди № 1 від 18.02.2023 до цього Договору, адвокатом Палигою О.І. надана правова допомога включає такі види послуг та затраченого часу:

- первинна зустріч, вивчення наданих клієнтом копій документів, консультація клієнта щодо шляхів вирішення питань, з яких надається правова допомога - 2 год;

- підготовка та подача пенсійному органу клопотання щодо вивчення справи, фотокопіювання та вивчення матеріалів пенсійної справи клієнта - 3 год;

- аналіз матеріалів пенсійної справи клієнта та відповідності нормам чинного законодавства діянь Пенсійного органу щодо вирішення ним питань, пов`язаних із наданням правової допомоги - 1 год 30 хв;

- аналіз методичних рекомендацій і профільного законодавства, що регламентують питання, пов`язані із перерахунком пенсії Клієнта та призначенням (переведенням) на пенсію за віком відповідно до Закону № 889-VIII, а також вивчення актуальної судової практики та правових позицій Верховного Суду у справах даної категорії та практики ЄСПЛ щодо вирішення справ з розгляду аналогічних (подібних) питань - 4 год 30 хв;

- узгодження з Клієнтом правової позиції щодо захисту його інтересів в досудовому порядку та в суді (за результатами вивчення матеріалів, рекомендацій та судової практики в аналогічних правовідносинах) -1 год;

- підготовка для подачі до суду позовної заяви в інтересах Клієнта по суті предмету спору - протиправності діянь Пенсійного органу щодо відмови у перерахунку пенсії Клієнта та призначення (переведення) його пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до Закону № 889-VIII, а також скасування прийнятих цим органом рішень за заявами Клієнта 8 год;

- друк позовної заяви відповідно до кількості її учасників, копіювання та завірення додатків до кожного екземпляру позову, доставка позовних матеріалів до адміністративного суду та/або скерування їх для розгляду по суті поштовою кореспонденцією - 2 год;

- підготовка для подачі до суду акта наданих послуг з метою відшкодування Клієнту в судовому порядку витрат, пов`язаних із наданням йому правової допомоги - 1 год.

Всього витрачено часу на надання правової допомоги Клієнту поза судовими засіданнями в загальному обсязі 23 год (двадцять три години).

При цьому сторонами враховано що на виконання умов Договору № 3/5-02/23 від 07.02.2023 року та цієї Додаткової угоди середня вартість години роботи адвоката у Львівській області становить 1000 грн 00 коп.

Щодо наведених в акті наданих послуг від 17.03.2023 таких видів послуг як первинна зустріч, вивчення наданих клієнтом копій документів, консультація клієнта щодо шляхів вирішення питань, з яких надається правова допомога; підготовка та подача пенсійному органу клопотання щодо вивчення справи, фотокопіювання та вивчення матеріалів пенсійної справи клієнта; аналіз матеріалів пенсійної справи клієнта та відповідності нормам чинного законодавства діянь Пенсійного органу щодо вирішення ним питань, пов`язаних із наданням правової допомоги; аналіз методичних рекомендацій і профільного законодавства, що регламентують питання, пов`язані із перерахунком пенсії Клієнта та призначенням (переведенням) на пенсію за віком відповідно до Закону № 889-VIII, а також вивчення актуальної судової практики та правових позицій Верховного Суду у справах даної категорії та практики ЄСПЛ щодо вирішення справ з розгляду аналогічних (подібних) питань; узгодження з Клієнтом правової позиції щодо захисту його інтересів в досудовому порядку та в суді (за результатами вивчення матеріалів, рекомендацій та судової практики в аналогічних правовідносинах) суд зазначає, що такі включаються до витрат, пов`язаних із підготовкою та складанням позовної заяви та охоплюються останніми.

При визначенні суми відшкодування судових витрат, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 19.09.2019 у справі № 826/8890/18.

Відтак, суд погоджується з доводами відповідача-2 про те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Ураховуючи, що вказану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження без проведення судового засідання як справу незначної складності, з огляду на наявність усталеної судової практики у цій категорії спорів, суд погоджується з доводами відповідачів, що зазначений гонорар не є співмірним з обсягом проведеної роботи і вважає за можливе стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів на користь позивачки витрати на правову допомогу в сумі 2000,00 грн з кожного.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову.

Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору за подання цього позову, то такий, в силу приписів ст. 139 КАС України розподілу не підлягає.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 293, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016 м. Львів вул. Митрополита Андрея 10; ), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (21100 м. Вінниця вул. Хмельницьке шосе 7; ) про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 13.12.2022 № 92 про відмову в перерахунку пенсії.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, період проходження ним військової строкової служби із 02.11.1972 року по 04.12.1974 роки (2 роки 1 місяць 2 дні) та період його роботи на посадах в митних органах України (Львівській митниці та Західній регіональній митниці) з 10.05.1995 року по 18.06.2013 року (18 років 01 місяць 23 дні).

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перевести ОСОБА_1 з 12.12.2022 на пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723 «Про державну службу», п.п. 10, 12 Закону України від 10.12.2015 № 889 «Про державну службу» на підставі довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 01.12.2022 № 325/7.4-22/37 та про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 01.12.2022 № 326/7.4-22/37, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.

5. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

6. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області 2000 (дві тисячі) грн 00 коп понесених витрат на професійну правничу допомогу

7. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області 2000 (дві тисячі) грн 00 коп понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.П. Качур