Справа № 400/3830/19
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2023-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2023 р.м. ОдесаСправа № 400/3830/19

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Косцової І.П. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Чорноморської митниці Держмитслужби на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2020 року (суддя Гордієнко Т.О., м. Миколаїв, повний текст рішення складений 24.02.2020) по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МИКОЛАЇВСЬКИЙ ГЛИНОЗЕМНИЙ ЗАВОД" до Чорноморської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів та карток відмови в прийнятті митних декларацій,-

В С Т А Н О В И В:

5 листопада 2019 року ТОВ "МГЗ" звернулося до адміністративного суду з позовом до Чорноморської митниці Держмитслужби, в якому просило визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 12 серпня 2019 року №UA504010/2019/000172/2, від 7 серпня 2019 року №UA504010/2019/000170/2, від 2 серпня 2019 року №UA504010/2019/000169/2, від 16 серпня 2019 року №UA504010/2019/000174/2, від 19 серпня 2019 року №UA504010/2019/000175/2, а також картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 12 серпня 2019 року №UA504010/2019/00221, від 7 серпня 2019 року №UA504010/2019/00219, від 2 серпня 2019 року №UA504010/2019/00218, від 16 серпня 2019 року №UA504010/2019/00223, від 19 серпня 2019 року №UA504010/2019/00224.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2020 року адміністративний позов задоволено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем для оформлення товару за першим методом надано всі передбачені МК України документи для підтвердження ціни товару, що імпортується, а митницею безпідставно застосовано резервний метод визначення митної вартості товару.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, у якій посилається на неправильне з`ясування обставин справи та порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позовних вимог товариства.

На думку апелянта, суд першої інстанції не надав належної оцінки доводам митного органу, що надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Тому зазначені обставини у відповідності до частини шостої статті 54 МК України є належною підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови у митному оформленні товарів за заявленою митною вартістю.

Позивач надіслав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначив про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2020 року рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове - про відмову в задоволенні позову.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог товариства суд апеляційної інстанції виходив із того, що позивачем при здійсненні митного оформлення документально не підтверджено факт включення витрат на страхування товару до його вартості, а також не надано банківських платіжних документів щодо оплати ввезеного товару. Крім того, апеляційний суд зазначив, що у графі 31 митних декларацій до митного оформлення надано товар - "сода каустична, гідроксид натрію (луг натрію їдкого, очищений)", тоді як відповідно до інформації, зазначеної в товаросупровідних документах (інвойсах, накладних ЦІМ/УМВС, паспортах якості), контракті, специфікації від 26 червня 2019 року №20, експортній декларації на митну територію України ввезено товар - "натр їдкий, технічний". Зазначені товари є різними як за своїми хімічними властивостями, способом виготовлення, так і за хімічним складом. І, як правило, мають різне ціноутворення.

Постановою Верховного Суду від 3 березня 2023 року постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2020 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Судове рішення касаційної інстанції мотивовано тим, що, відмовляючи в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції достеменно не перевірив факт наявності в митниці саме обґрунтованих сумнів щодо правильності обрахування позивачем митної вартості імпортованого товару, а також об`єктивність визначення відповідачем митної вартості за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 МК України.

Крім того, погоджуючись з твердженням митниці про те, що ТОВ "МГЗ" заявлено недостовірні дані щодо опису товару, оскільки в митних деклараціях до митного оформлення надано товар "натр їдкий, очищений", а в товаросупровідних документах вказано, що на митну територію України ввезено товар "натр їдкий, технічний", суд апеляційної інстанції не навів обґрунтованих причин цього.

Відповідно до вимог частини п`ятої статті 353 КАС України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що 19 грудня 2017 року між ТОВ "МГЗ" (Покупець) та ТОВ "НОВОМОСКОВСЬКИЙ ХЛОР" (Продавець) укладено контракт №208-0128278/17-492 про поставку товару: "натр їдкий (гідроксид натрію)" у кількості, за ціною, на умовах та в строки, визначені в специфікаціях, що є невід`ємною частиною контракту.

В подальшому сторонами укладено додаткові угоди від 28 грудня 2017 року №1, від 11 квітня 2018 року №4, від 3 травня 2018 року №5, від 18 травня 2018 року №6, від 31 липня 2018 року №7, від 29 листопада 2018 року №8, від 1 січня 2019 року №9, від 13 лютого 2019 року №10, від 29 березня 2019 року №11.

Відповідно до специфікації від 28 червня 2019 року №20 сторони домовилися про поставку за контрактом від 19 грудня 2017 року №208-0128278/17-492 товару - "натр їдкий, технічний" марка РМ-Б ГСТ Р55064-2012 (в перерахунку на 100 % основної речовини) код згідно з УКТ ЗЕД 28151200 у кількості 1000т (+/- 20 %).

ТОВ "МГЗ" подано до митниці електронні митні декларації від 12 серпня 2019 року №UA504010/2019/002136, від 7 серпня 2019 року №UA504010/2019/002082, від 2 серпня 2019 року №UA504010/2019/002034, від 16 серпня 2019 року №UA504010/2019/002171, від 19 серпня 2019 року №UА504010/2019/002190 для здійснення митного оформлення імпортованого товару. Товар ввезено на умовах поставки СРТ ст. Жовтнева на виконання умов контракту від 19 грудня 2017 року №208-0128278/17-492. Митна вартість товару заявлена позивачем самостійно за ціною контракту.

Для підтвердження митної вартості товару декларантом надано: контракт від 19 грудня 2017 року №208-0128278/17-492; специфікацію від 28 червня 2019 року №20; біржові котирування; інвойси; митні декларації країни відправлення; накладні СМГС.

Електронними повідомленнями відповідно до частини третьої статті 53 МК України митним органом запропоновано декларанту надати додаткові документи:

1) бухгалтерську документацію: - щодо оплати складових митної вартості (страхування); страховий поліс; - щодо формування ціни товару з документальним обґрунтуванням ціни; - щодо вартості соди каустичної, гідроксиду натрію (лугу натрію, їдкого технічного); 2) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

Листами від 2 серпня 2019 року, від 7 серпня 2019 року, від 12 серпня 2019 року, від 16 серпня 2019 року, від 19 серпня 2019 року ТОВ "МГЗ" повідомило митницю про те, що: товар не страхувався, тому немає можливості надати страхові документи; ціна товару включає всі витрати з його доставки; неможливо надати платіжний документ, а також надано інформацію біржових котирувань та паспорти якості відправника.

За результатами дослідження поданих до митного оформлення документів відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товару від 12 серпня 2019 року №UA504010/2019/000172/2, від 7 серпня 2019 року №UA504010/2019/000170/2, від 02 серпня 2019 року №UA504010/2019/000169/2, від 16 серпня 2019 року №UA504010/2019/000174/2, від 19 серпня 2019 року №UA504010/2019/000175/2, а також картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 12 серпня 2019 року №UA504010/2019/00221, від 7 серпня 2019 року №UA504010/2019/00219, від 2 серпня 2019 року №UA504010/2019/00218, від 16 серпня 2019 року №UA504010/2019/00223, від 19 серпня 2019 року №UA504010/2019/00224.

Не погодившись із зазначеними Рішенням про коригування митної вартості товарів та Картками відмови, ТОВ "МГЗ" звернулося до суду з даним адміністративним позовом про їх скасування.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем для оформлення товару за першим методом надано всі передбачені МК України документи для підтвердження ціни товару, що імпортується, а митницею безпідставно застосовано резервний метод визначення митної вартості товару.

Справа розглянута судом першої інстанції за правилами загального позовного провадження.

Апеляційним судом справа розглядається в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів у разі, в тому числі, відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Надаючи правову оцінку законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції, а також ураховуючи висновки і мотиви постанови Верховного Суду від 3 березня 2023 року, з яких скасовано постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2020 року, колегія суддів зазначає наступне.

Так, частиною другою статті 19 Конституції України установлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, в тому числі щодо проведення митного оформлення та методів визначення митної вартості товарів врегульовані положеннями Митного кодексу України (у редакції чинної на час виникнення спірних правовідносин, далі - МК України).

Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, в тому числі щодо проведення митного оформлення та методів визначення митної вартості товарів врегульовані положеннями Митного кодексу України (далі - МК УКраїни).

Згідно зі статтею 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частиною першою статті 257 МК України передбачено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 МК України).

Відповідно до частини першої статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Таким чином, методи визначення митної вартості товарів можуть бути підрозділені на: а) основний; б) другорядні. Крім того, митним законодавством передбачена система другорядних методів. Під час визначення митної вартості товарів учасник митних відносин може застосувати тільки один із різновидів методів - основний метод або ж конкретний другорядний метод. Застосування методу визначення вартості товарів повинно бути обґрунтованим.

При цьому, пріоритетним до застосування є саме основний метод, що обумовлює необхідність, у випадку наявності достатніх підстав, застосовувати в першочерговому порядку основний метод визначення митної вартості товару. Тільки у випадку відсутності необхідних умов для застосування основного методу, повинні застосовуватися методи закріплені приписами пункту другого частини першої статті 57 МК України, які застосовуються у субсидіарному порядку - учасник митних відносин обирає один із системи другорядних методів. Про субсидіарний характер застосування другорядних методів свідчить зміст положень частини третьої статті 58 МК України.

Відповідно до положень частини першої статті 58 МК України основний метод визначення митної вартості товарів застосовується у випадку дотримання наступних умов: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів. При цьому основний метод не застосовується у наступних випадках: а) якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні; б) відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (відповідно до частини другої статті 58 МК України).

Кожен із вище означених випадків може бути як самостійною підставою для незастосування основного методу, так й розглядатися в їх сукупності.

Згідно з частиною другою статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За правилами частини третьої статті 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Таким чином, документальне підтвердження в аспекті відповідних митних процедур має своїм завданням підтвердити: а) заявлену митну вартість товарів; б) обраний суб`єктом господарювання метод визначення такої вартості.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

За правилами частини п`ятої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Зі змісту статті 53 МК України слідує, що законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондує й положенням частини третьої статті 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Водночас частиною третьою статті 53 МК України установлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Зміст наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому колегія суддів зауважує, що Верховний Суд неодноразово наголошував на правовій позиції, яка полягає у тому, що право митниці витребувати додаткові документи у декларанта з метою вчинення наступних дій, спрямованих на визначення дійсної митної вартості товарів, пов`язане з наявністю у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості декларантом. При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган митної служби повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника (правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 2 червня 2015 року у справі №21-498а15).

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для витребування від декларанта додаткових документів слугували висновки митниці про те, що подані документи не містять всіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а саме:

- відсутня інформація щодо страхування оцінюваного товару;

- підпис у рахунках-фактурі відрізняється від підпису у контракті №208-0128278/17-492 від 19.12.2017;

- не подання повних відомостей щодо ціни товару, у зв`язку з виявленими розбіжностями.

Щодо твердження митниці про відсутність інформації щодо страхування оцінюваного товару.

Так, з матеріалів справи вбачається, що митне оформлення товару здійснювалось позивачем на підставі контракту №208-0128278/17-492 від 19.12.2017 року (т. І а.с.15-18).

Пунктом 2.1 цього Контракту передбачено, що ціна на товар визначається та приймається на умовах CPT ст. Жовтнева, Одеська ж/д згідно Міжнародних правил тлумачення торгових термінів Інкотермс 2010.

Також у графі 20 митних декларації умовами поставки товару визначено -.

Суд вказує, що умови поставки CPT Інкотермс 2010 - (carriage paid to (... named place of destination) фрахт/перевезення оплачено до (... назва місця призначення)) означає, що продавець передає товар, випущений в митний режим експорту, названий перевізнику для перевезення товару до місця призначення.

Умовами поставки CPT Інкотермс 2010 (carriage paid to (... named place of destination) фрахт/перевезення оплачено до (... назва місця призначення)) не передбачено обов`язку покупця здійснювати страхування товару. Термін "фрахт/перевезення оплачено до ..." означає, що продавець здійснює поставку товару шляхом його передання перевізнику, призначеному ним самим. Додатково до цього, продавець зобов`язаний оплатити витрати перевезення товару до названого місця призначення. Це означає, що покупець приймає на себе всі ризики та будь-які інші витрати, що можуть виникнути після здійснення поставки товару у вищезазначений спосіб. Під словом "перевізник" розуміється будь-яка особа, що на підставі договору перевезення зобов`язується здійснити або забезпечити здійснення перевезення товару залізницею, автомобільним, повітряним, морським, внутрішнім водним транспортом або комбінацією цих видів транспорту. У випадку здійснення перевезення в узгоджений пункт призначення декількома перевізниками, перехід ризику відбувається в момент передачі товару першому з них. Термін CPT зобов`язує продавця здійснити митне очищення товару для експорту. Цей термін може застосовуватися незалежно від виду транспорту, включаючи мультимодальні (змішані) перевезення.

Таким чином, за правилами поставки на умовах СРТ, витрати на доставку товару на територію України покладаються на Продавця, а тому доводи митного органу про не включення до митної вартості товару витрат, понесених покупцем на транспортування, страхування, навантаження тощо, як на підставу неможливості визначення митної вартості товару за основним методом є таким, що не ґрунтуються на законі.

Твердження митниці про те, що митна вартість товару, заявлена декларантом, не відповідає "дійсній ціні" імпортованого товару, на яку нараховуються митні платежі, колегія суддів вважає необґрунтованими припущеннями, оскільки вони не підтверджені жодними доказами.

Слід зазначити, що відповідно до статей 189, 190 ГУ України ціна є вираженим у грошовій формі еквівалентом одиниці товару (продукції, робіт, послуг, матеріально-технічних ресурсів, майнових та немайнових прав), що підлягає продажу (реалізації), який повинен застосовуватися як тариф, розмір плати, ставки або збору, крім ставок і зборів, що використовуються в системі оподаткування. Отже суб`єкти господарювання є вільними у визначенні умов договору, у т.ч. визначенні ціни договору.

Є також незрозумілим з правової точки зору твердження митного органу про обов`язок декларанта надати обґрунтування та документальне підтвердження зниження контрактної ціни на 50 дол. США.

Так, відповідно до пункту 2.5 Контракт №208-0128278/17-492 від 19.12.2017, з урахуванням змін до цього пункту, які були внесені додатковою угодою №6 від 18.05.2018, узгоджено, що ціна товару і вартість кожної партії товару перераховується в російські рублі по середньому курсу Центробанка Росія в період з 16 числа перед-попереднього місяця відгрузки по 15 число місяця попереднього відгрузці і зазначаються у Специфікаціях, підписаних сторонами.

Отож, ціна товару визначається в специфікації, сторони контракту, як рівні сторони господарювання, визначили в такий спосіб ціну товару за контрактом. При цьому розбіжностей у документах, наданих позивачем для митного оформлення, щодо вартості товарів немає. Розмір цін за одиницю товару до контракту відповідає розміру цін у інвойсах. Надані позивачем документи також не містять ознак підробки, тому правових підстав для коригування митної вартості у відповідача немає.

Доводи митного органу про те, що декларантом заявлені недостовірні дані щодо опису товару, оскільки у митних деклараціях до митного оформлення надано товар "натр їдкий, очищений", а у товаросупроводжувальних документах та на митну територію України був ввезений товар "натр їдкий технічний" є необґрунтованими, оскільки у митних деклараціях декларант тільки у графі 31 зазначив "натр їдкий очищений". Вся інша інформація стосовно ввезено товару, яка міститься в митній декларації, свідчить, що ввезено "натр їдкий технічний" - Марка товару зазначена відповідно до ГОСТу, зазначеного у товаросупроводжувальних документах - ГОСТ Р 55064-2012 та код товару УКТЗЕД відповідає коду "натр їдкий, технічний", тому цей недолік ВМД є опискою, яка у сукупності з іншими документами не свідчить про заявлення позивачем недостовірних даних.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачем було подано до митного органу повний пакет документів на підтвердження достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, а відповідачем не доведено, що подані для митного оформлення товару документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за першим методом, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.

Аналіз вищевикладених норм права та фактичних обставин свідчить про те, що відповідачем необґрунтовано прийнято рішення про визначення митної вартості товару, оскільки всупереч законодавчо встановлених вимог, не було підтверджено факт обґрунтованості сумнівів у достовірності поданих позивачем відомостей про митну вартість товару.

Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Натомість контролюючий орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню другорядного методу. Наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначеної декларантом митної вартості товару у цій справі відповідачем не доведена.

Колегія суддів наголошує, що принцип прийняття рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України є орієнтиром при реалізації повноважень владного суб`єкта, який вимагає від останнього діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, з дотриманням встановленої законом процедури. Критерій прийняття рішення, вчинення (невчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Отже, рішення суду першої інстанції щодо скасування рішення Митниці про коригування митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є правильним та підлягає залишенню без змін.

Відтак, доводи апеляційної скарги відповідача не знайшли свого підтвердження, спростовуються матеріалами справи та не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанцій було порушено норми матеріального права. Суд правильно та повно з`ясував усі обставини справи та надав їм належну юридичну оцінку, відповідно до норм матеріального та процесуального права.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Чорноморської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення апеляційного суду, або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя І.П.Косцова

Суддя Ю.В.Осіпов