Справа № 160/319/23
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2023-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 червня 2023 року м. Дніпросправа № 160/319/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2023 року в адміністративній справі №160/319/23 (головуючий суддя першої інстанції Рянська В.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 30.12.2022 року (згідно штампу на поштову конверті) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просив стягнути з відповідача на його користь суму нарахованої пенсії (заборгованість) за період з 19.01.2019 року до 31.05.2022 року у розмірі 25491,11 грн..

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач протиправно не виплачує позивачу заборгованість з нарахованої пенсії у зазначеній сумі, яка виникла після перерахунку пенсії на підставі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.02.2022 року у справі № 160/24799/21.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2023 року адміністративний позов задоволено.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 суму нарахованої пенсії (заборгованість) за період з 19.01.2019 до 31.05.2022 у розмірі 25491,11 грн..

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що висновок суду є передчасним та таким, що зроблений без з`ясування обставин, що мають значення для справи, а рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Скаржник вказує, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.02.2022 року у справі № 160/24799/21 з 19.01.2019 року позивачу пенсійним органом проведено перерахунок пенсії та нараховано заборгованість за період з 19.01.2019 року по 21.05.2022року в сумі 25491,11 грн.. Пенсійні виплати за минулий період, у тому числі нараховані на виконання рішення суду, що набрали законної сили, проводяться отримувачам за окремою програмою, передбаченою в бюджеті Пенсійного фонду України на відповідний рік. Зазначає, що питання фінансування та виплати пенсії наразі централізовано та здійснюється Пенсійний фондом України. Вказує, що питання нарахування та виплати пенсій належить до виключних (дискреційних) повноважень скаржника.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подав, що не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має статус внутрішньо переміщеної особи, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком, призначену з 19.01.2019 року відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року (а.с. 5-11).

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.02.2022 року у справі №160/24799/21 визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо не зарахування ОСОБА_1 періодів роботи до страхового стажу; зобов`язано пенсійний орган зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 26.06.1979 по 03.07.1981, з 13.07.1981 по 06.10.1985, з 23.10.1990 по 28.06.1994; здійснити з 19.01.2019 (дати призначення пенсії) ОСОБА_1 перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу з 26.06.1979 по 03.07.1981, з 13.07.1981 по 06.10.1985, з 23.10.1990 по 28.06.1994 (а.с. 12-16).

Вказане рішення набрало законної сили 10.03.2022 року.

Відповідач листом від 23.09.2022 року за №28846-21418/М-01/8-0400/22 на звернення позивача повідомив про те, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.02.2022 у справі № 160/24799/21 проведено перерахунок його пенсії з 19.01.2019 року. Заборгованість за рішенням суду за період з 19.01.2019 року по 31.05.2022 року в сумі 25491,11 грн. буде виплачено після виділення додаткових бюджетних призначень Пенсійного фонду України для виплати сум, нарахованих за рішенням суду (а.с. 17).

Не погодившись із діями відповідача, позивач оскаржив їх до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що з боку відповідача допущено порушення права позивача на виплату нарахованої пенсії (заборгованості) за період з 19.01.2019 року до 31.05.2022 року у розмірі 25491,11 грн. та дійшов висновку, що право на отримання нарахованої суми пенсії (заборгованості) має бути забезпечено шляхом стягнення цих коштів з відповідача у порядку, особливості якого передбачені Законом №4901-VI.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначено Законом України від 09.07.2003 року №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі по тексту - Закон №1058).

Відповідно до статті 1, частини 1 статті 47 Закону №1058 пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. Пенсія виплачується щомісяця у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Предметом даного позову є стягнення заборгованості пенсії, яка нарахована на виконання рішення суду, проте не виплачена пенсійним органом.

Судом першої інстанції зроблено висновок про порушення права позивача на виплату нарахованої пенсії (заборгованості) за період з 19.01.2019 року до 31.05.2022 року у розмірі 25491,11 грн., пославшись в рішенні, в тому числі на те, що предмети позову у справі №160/24799/21 і в даній справі не є тотожними.

З цього приводу апеляційний суд зазначає про таке.

Відповідно до пунктів 4 та 6 частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, зокрема шляхом:

- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

- прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно з частиною 2 статті 245 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову як про зобов`язання відповідача вчинити певні дії (п.4), так і про стягнення з відповідача суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю (п. 6).

Отже, зобов`язання відповідача вчинити певні дії і стягнення з відповідача грошових коштів є різними за своєю суттю способами захисту прав та інтересів позивача, які обираються позивачем при поданні позову, а судом при ухваленні рішення.

При цьому, стягнення грошових коштів з суб`єкта владних повноважень у відповідності до вимог КАС України передбачено лише у випадку задоволення вимог про відшкодування шкоди, завданої його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.02.2022 року у справі №160/24799/21 позовні вимоги ОСОБА_1 викладені у відповідності до пункту 4 частини 1 статті 5 КАС України - визнати протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії щодо не зарахування певних періодів роботи до страхового стажу, зарахування до страхового стажу позивача відповідні періоди роботи та здійснення з 19.01.2019 року (дати призначення пенсії) перерахунок пенсії позивача з урахуванням страхового стажу.

В апеляційній скарзі зазначено, що відповідачем рішення суду від 08.02.2022 року у справі №160/24799/21 виконано та здійснено з 19.01.2019 року перерахунок пенсії та нараховано заборгованість за рішенням суду за період з 19.01.2019 року по 31.05.2022 року в сумі 25491,11 грн.. Заборгованість за вказаний період у сумі 25491,11 грн. буде виплачено після виділення додаткових бюджетних призначень Пенсійному фонду України для виплати сум, нарахованих за рішенням суду.

Колегія суддів зауважує, що позивач, заявляючи даний позов про стягнення заборгованості за рішенням суду, фактично намагається підмінити спосіб виконання вже прийнятого рішення суду у справі №160/24799/21.

В даному випадку, з метою ефективного виконання рішення суду та реалізації свого права на захист, позивач може звернутися до суду із заявою в порядку ст.382 або ст.383 КАС України, тобто в порядку виконання рішення у справі №160/24799/21.

Посилання суду першої інстанції в рішенні на постанову Верховного Суду від 09.12.2021 року у справі №280/1446/19 колегія суддів вважає безпідставними, оскільки у вказаній справі спірні правовідносини виникли між фізичною особою та органом Державної казначейської служби України щодо виконання рішення суду за виконавчим документом, який був поданий на виконання саме до Державної казначейської служби України, як органу на який Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» покладено повноваження та обов`язки щодо виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган.

У справі, яка переглядається, інший предмет та підстави позову, а вимоги заявлені до іншої юридичної особи - Управління ПФУ.

Враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про обгрунтованість апеляційної скарги та відсутність підстав для задоволення позову.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановлені рішення допустив порушення норм матеріального та процесуального права, що у відповідності до статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволені позовних вимог.

Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2023 року в адміністративній справі №160/319/23 задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2023 року в адміністративній справі №160/319/23 скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про стягнення заборгованості відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко