Справа № 500/1601/23
Суддя: Баб'юк Петро Михайлович
Дата ухвалення: 2023-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1601/23

20 червня 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Баб`юка П.М., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому просить:

«Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці ОСОБА_1 , згідно із заявою від 23.02.2023.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області:

- зарахувати, ОСОБА_1 , до стажу роботи на посаді судді половину строку навчання в Харківському юридичному інституті ім. Ф. Є. Дзержинського (01 рік 11 місяців 01 день) та період роботи на прокурорських посадах (09 років 10 місяців 29 днів); - провести перерахунок та виплату, ОСОБА_1 , щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 23.02.2023 в розмірі 90% суддівської винагороди працюючого судді з урахуванням стажу роботи, що дає судді право на відставку - половину строку навчання в Харківському юридичному інституті ім. Ф. Е.Дзержинського (01 рік 11 місяців 01 день) та період роботи на прокурорських посадах (09 років 10 місяців 29 днів).»

В обґрунтування позовних вимог позивачка вказала, що відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 16 лютого 2023 року № 59/0/15- 23 її звільнено з посади судді Тернопільського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

23.02.2023 подала до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області заяву про призначення довічного грошового утримання судді у відставці.

Відповідачем призначено позивачці пенсію у розмірі 70 % заробітної плати працюючого судді, при обчисленні розміру довічного грошового утримання не враховано весь стаж роботи, який дає право на відставку судді, та отримання щомісячного грошового утримання судді, а саме: половину строку навчання в Харківському юридичному інституті ім. Ф. Є. Дзержинського (01 рік 11 місяців 01 день) та період роботи на прокурорських посадах (09 років 10 місяців 29 днів).

23.02.2023 позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання.

Листом від 13.04.2023 Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільської області повідомлено, що призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 70% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. При цьому у зарахуванні половини строку навчання в Харківському юридичному інституті ім. Ф. Є. Дзержинського та періоду роботи на прокурорських посадах до стажу роботи на посаді судді відмовлено.

Позивачка вважає, що до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та обчислення розміру довічного грошового утримання судді у відставці необхідно враховувати половину строку навчання в Харківському юридичному інституті ім. Ф. Є. Дзержинського (01 рік 11 місяців 01 день) та період роботи на прокурорських посадах (09 років 10 місяців 29 днів), що в загальному розмірі складає 41 рік 10 місяців 2 дні. Вказане, на переконання позивачки, дає їй право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Ухвалою суду від 27.04.2023 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін встановивши відповідачу строк для подання відзиву на позов - п`ятнадцять днів з дня отримання копії цієї ухвали.

12.05.2023 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому Головне управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області позов не визнає та просить відмовити у його задоволенні. Вказує, що з 23.02.2023 позивачці виплачується щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» при стажі роботи на посаді судді 30 років 14 днів в розмірі 70 відсотків суддівської винагороди. На момент призначення щомісячного довічного грошового утримання судді позивачці чітко визначено перелік робіт на посадах, які зараховуються до стажу роботи на посаді судді і чинна редакція Закону не передбачає зарахування половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах та роботи на прокурорських посадах.

Таким чином, відсутні правові підстави для зарахування періодів роботи позивачки на посадах слідчого, помічника прокурора та старшого помічника прокурора та половини строку навчання за денною формою в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Є.Дзержинського до стажу роботи судді для обчислення щомісячного довічного грошового утримання

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , є суддею у відставці та отримує довічне грошове утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» з 23.02.2023

Так, відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 16 лютого 2023 № 59/0/15- 23 позивачку звільнено з посади судді Тернопільського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

На підставі цього рішення наказом Тернопільського апеляційного суду від 21.02.2023 № 23/К/ТР позивачка відрахована зі штату Тернопільського апеляційного суду з 22.02.2023.

23.02.2023 позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення довічного грошового утримання судді у відставці. До вказаної заяви додано відповідні документи, серед яких розрахунок стажу судді, який дає право на відставку, та отримання щомісячного довічного грошового утримання від 23.02.2023 №02-25/15/2023, виданий Тернопільським апеляційним судом.

Згідно наданого Тернопільським апеляційним судом розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, стаж позивачки, який дає право на відставку та утримання щомісячного довічного грошового утримання, складає 41 рік 10 міс 02 дні , а саме:

- студент Харківського юридичного інституту ім. Ф. Є. Дзержинського (з коефіцієнтом 0.5) у період з 01.09.1978 по 01.07.1982 01 рік 11 місяців 01 день;

- органи прокуратури: у період з 06.08.1982 по 02.07.1985 на посадах: стажиста слідчого прокуратури Ковельського району Волинської обл., слідчого прокуратури Ковельського району Волинської обл., помічника прокурора Ковельського району Волинської обл.; з 03.07.1985 по 01.07.1988 на посадах: помічника прокурора Тернопільського району Тернопільської обл.; старшого помічника прокурора Тернопільського району Тернопільської обл.; з 17.02.1989 по 21.12.1992 на посаді старшого помічника прокурора м. Тернополя 09 років 10 місяців 29 днів;

- суддя Тернопільського обласного суду на посаді члена обласного суду в кримінальних справах у період з 21.12.1992 по 10.02.1993 01 місяць 21 день;

- суддя Тернопільського обласного суду у період з 10.02.1993 по 26.08.2001 08 років 07 місяців 14 днів; - суддя апеляційного суду Тернопільської області у період з 27.08.2001 по 01.10.2018 17 років 01 місяць 05 днів; - суддя Тернопільського апеляційного суду у період з 02.10.2018 по 22.02.2023.

Однак відповідачем при обчисленні розміру довічного грошового утримання не враховано весь стаж роботи, який дає право на відставку судді, та отримання щомісячного грошового утримання судді, а саме: половину строку навчання в Харківському юридичному інституті ім. Ф. Є. Дзержинського (01 рік 11 місяців 01 день) та період роботи на прокурорських посадах (09 років 10 місяців 29 днів).

У зв`язку з цим, позивачка 23.02.2023 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання.

У відповідь на подану заяву листом від 13.04.2023 Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільської області повідомлено, що позивачці призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 70% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. При цьому у зарахуванні половини строку навчання в Харківському юридичному інституті ім. Ф. Є. Дзержинського та періоду роботи на прокурорських посадах до стажу роботи на посаді судді відмовлено.

Позивачка вважає, прийняте рішення протиправним та незаконним, таким, щопорушує її права, конституційні гарантії незалежності професійних суддів, які серед іншого забезпечуються належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді та право на його відставку.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII (далі -Закон №1402-VIII) визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Згідно абзацу четвертого пункту 34 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону №1402-VIII судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Таке положення також було передбачено в пункті 11 Перехідних положень Закону України Про судоустрій та статус суддів від 07 липня 2010 р. №2453- VI в редакції, чинній до 28 березня 2015 р., згідно якого судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності Законом.

До набрання чинності Закону України Про судоустрій і статус суддів від 07 липня 2010 р. №2453-УІ зазначені правовідносини регулювались Законом України Про статус суддів від 15 грудня 1992 р. №2862-ХІІ.

Відповідно до частини першої статті 43 Закону України Про статус суддів від 15 грудня 1992 р. № 2862-ХІІ кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку із закінченням строку повноважень.

У свою чергу відповідно до частини четвертої статті 43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 №2862-ХІІ (із змінами, внесеними Законом України від 24.02.94 р. N 4015-XII) до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до пункту 1 Указу Президента України за №584/95 від 10.07.1995 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» (в редакції чинній до 20.03.2008) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Після втрати чинності статті 1 вказаного Указу Президента України питання зарахування в стаж роботи судді інших періодів діяльності було врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 року №545, якою пункт 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865(865-2005-п) "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" доповнено абзацом такого змісту: "До стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби".

Судом встановлено, що згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 21.12.1992, позивачка працювала:

- суддею Тернопільського обласного суду на посаді члена обласного суду в кримінальних справах у період з 21.12.1992 по 10.02.1993 01 місяць 21 день;

- суддею Тернопільського обласного суду у період з 10.02.1993 по 26.08.2001 08 років 07 місяців 14 днів;

- суддею апеляційного суду Тернопільської області у період з 27.08.2001 по 01.10.2018 17 років 01 місяць 05 днів;

- суддею Тернопільського апеляційного суду у період з 02.10.2018 по 22.02.2023 04 роки 06 місяців 21 день.

Відповідно до диплома серії НОМЕР_2 від 28.06.1982 позивачка навчалась на денній формі навчання в Харківському юридичному інституті ім. Ф. Е. Дзержинського у період з 01.09.1978 по 01.07.1982.

Оскільки стаж роботи позивачки на посаді судді становить більше ніж 30 років (при достатніх 10), приймаючи до уваги положення зазначених вище п.34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VІІ та п.11 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Закону №2453-VI, суд дійшов висновку, що до стажу роботи, який дає судді право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, враховується також половина строку навчання в Харківському юридичному інституті ім. Ф. Е. Дзержинського у період з 01.09.1978 по 01.07.1982, що становить 01 рік 11 місяців 01 день

Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 19.06.2018 у справі № 243/4458/17 та від 28.11.2019 у справі №342/119/17, від 20.03.2021 у справі №344/5707/19.

Суд зауважує, що стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання, є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

Таким чином, невключення до відповідного стажу роботи на посаді судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді, є неправомірним.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 06.03.2018 року у справі № 308/6953/17 та від 30.01.2020 у справі №592/3694/17, від 20.03.2021 у справі №344/5707/19.

Також, як вбачається з матеріалів справи, пенсійним органом при проведенні обрахунку відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці, крім іншого, не було враховано до стажу роботи позивачки, який дає право на отримання довічного грошового утримання, період роботи на прокурорських посадах - 09 років 10 місяців 29 днів.

Так згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 дата заповнення 10.09.1975, позивачка:

- 06.08.1982 прийнята на посаду стажиста слідчого прокуратури Ковельського району Волинської області;

- з 01.08.1983 по 02.07.1985 працювала на посадах слідчого прокуратури та помічника прокурора Ковельського району Волинської області;

- з 03.07.1985 по 01.07.1988 позивачка працювала на посадах: помічника прокурора та старшого помічника прокурора Тернопільського району Тернопільської області;

- з 17.02.1989 по 21.12.1992 працювала на посаді старшого помічника прокурора м. Тернополя.

Як вже зазначалось вище, відповідно до частини четвертої статті 43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 №2862-ХІІ, та враховуючи пункт 34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VІІ та пункт 11 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Закону №2453-VI, до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Водночас, визначення поняття «прокурор» містилось в Законі України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ, зокрема, і в редакції чинній на час призначення позивачку суддею, відповідно до якої під поняттям "прокурор" у статті 8, частині четвертій статті 9, частинах першій, другій, третій статті 12, частині першій статті 20, статтях 34, 35, 36, 44, 45, частинах першій, четвертій і шостій статті 46, частині першій статті 47, статті 48, частинах першій, другій, третій і четвертій статті 49, статтях 50 і 55 цього Закону слід розуміти: Генеральний прокурор України та його заступники, підпорядковані прокурори та їх заступники, старші помічники і помічники прокурора, начальники управлінь і відділів, їх заступники, старші прокурори і прокурори управлінь і відділів, які діють у межах своєї компетенції.

Отже, в аспекті спірних правовідносин суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що, за змістом ст.43 закону №2862-ХІІ, до стажу роботи, що дає право на відставку судді, крім роботи на посадах суддів, зараховується час роботи саме на посадах прокурорів. Роз`яснення цього поняття («прокурор») міститься у ст.56 закону №1789-XII і саме в такому значенні слід трактувати посаду «прокурор» та застосовувати положення ст.43 закону №2862-ХІІ в цій частині (застосування якої до спірних правовідносин ґрунтується на положеннях абз.4 п.34 розд.XII «Прикінцеві та перехідні положення» закону №1402-VIII), коли йдеться про вирішення питання щодо можливості зарахування періоду роботи в прокуратурі до стажу, який дає право на відставку судді.

Тобто, посада слідчого та помічника прокурора охоплюється поняттям «прокурор», відтак, відповідач протиправно не зарахував позивачці до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання час роботи позивачки на прокурорських посадах з 01.08.1983 по 21.12.1992.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що до стажу роботи позивачки на посаді судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, слід врахувати період роботи позивачки на прокурорських посадах з 01.08.1983 по 21.12.1992, що становить 08 років 11 місяців 03 дні.

Водночас, посада «стажист» не охоплюється поняттям «прокурор», визначення якого міститься у статті 56 закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ, тому законних підстав для зарахування періоду роботи на вказаній посаді до стажу, який дає право на відставку судді, немає.

Такі висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеної у постановах від 12.07.2012 у справі №9901/602/18, від 19.08.2021 у справі №369/2234/17.

З урахуванням вищевикладеного, відсутні підстави для зарахування до стажу роботи позивачки на посаді судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періоду роботи з 06.08.1982 по 31.07.1983 на посаді стажиста слідчого прокуратури Ковельського району Волинської області, що становить 11 місяців 26 днів, у зв`язку з чим суд відмовляє у задоволенні вимог в частині зобов`язання зарахувати вказаний період роботи до стажу судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання.

За таких обставин, до загального стажу роботи позивача, який дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, слід врахувати: половину строку навчання в Харківському юридичному інституті ім. Ф. Е.Дзержинського (01 рік 11 місяців 01 день) та період роботи на прокурорських посадах з 01.08.1983 по 21.12.1992 (08 років 11 місяців 03 дні), а саме:

- з 01.08.1983 по 02.07.1985 на посадах слідчого прокуратури та помічника прокурора Ковельського району Волинської області;

- з 03.07.1985 по 01.07.1988 на посадах: помічника прокурора та старшого помічника прокурора Тернопільського району Тернопільської області;

- з 17.02.1989 по 21.12.1992 на посаді старшого помічника прокурора м. Тернополя.

Вказані періоди, з урахуванням стажу роботи позивачки безпосередньо на посаді судді (30 років 14 днів), в загальному обсязі становлять більше 40 років (40 років 11 місяців).

Згідно частини третьої статті 142 Закону №1402-VІІІ щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Оскільки, позивачка має більше 20 років роботи на посаді судді, тому відповідно до Закону №1402-VIII розмір грошового утримання позивачки повинен збільшитися на 2 відсотки за кожен рік, що перевищує 20 річний стаж, та становити 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (50 % за 20 років; 40 - 20 = 20 років, 20 х 2% = 40%; 50% + 40% = 90%).

Отже, вимоги позивачки про здійснення перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з визначенням саме 90% грошового утримання судді теж підлягають задоволенню.

За встановлених судом обставин, що право позивача порушено саме рішенням про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог позивача для захисту його порушеного права.

За таких обставин вимоги позивача підлягають задоволенню частково з обранням судом іншого ефективного способу захисту порушеного права відповідно до вимог пункту 10 частини другої статті 245 КАС України, а саме: визнанням протиправним рішення відповідача в частині призначення щомісячного довічного грошового утримання позивачу в розмірі 70 % суддівської винагороди без зарахування до стажу роботи судді половину строку навчання в Харківському юридичному інституті ім. Ф. Е.Дзержинського, який становить 01 рік 11 місяців 01 день, та період роботи на прокурорських посадах з 01.08.1983 по 21.12.1992, який становить 08 років 11 місяців 03 дні, а також зобов`язання відповідача зарахувати зазначені періоди до стажу роботи судді позивачки, здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання позивачці в розмірі 90% суддівської винагороди з дня його призначення з 23.02.2023, з урахуванням раніше виплачених сум.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивачки необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1073,60 грн, сплачений згідно з квитанцією від 20.04.2023 за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 23.02.2023 в частині призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 в розмірі 70% суддівської винагороди без зарахування до її стажу роботи судді половини строку навчання в Харківському юридичному інституті ім. Ф. Е.Дзержинського та періоду роботи на прокурорських посадах з 01.08.1983 по 21.12.1992.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з 23.02.2023 зарахувати до стажу роботи судді у відставці ОСОБА_1 половину строку навчання в Харківському юридичному інституті ім. Ф. Е.Дзержинського (01 рік 11 місяців 01 день) та період роботи на прокурорських посадах з 01.08.1983 по 21.12.1992 (08 років 11 місяців 03 дні), а саме:

- з 01.08.1983 по 02.07.1985 на посадах слідчого прокуратури та помічника прокурора Ковельського району Волинської області;

- з 03.07.1985 по 01.07.1988 на посадах помічника прокурора та старшого помічника прокурора Тернопільського району Тернопільської області;

- з 17.02.1989 по 21.12.1992 на посаді старшого помічника прокурора м. Тернополя.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити з 23.02.2023 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 в розмірі 90% суддівської винагороди з дня його призначення, з урахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 20 червня 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: Майдан Волі, 3,м. Тернопіль,46001, ).

Головуючий суддя Баб`юк П.М.