Справа № 240/6556/22
Суддя: Стеценко С.Г.
Дата ухвалення: 2023-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 року

м. Київ

справа № 240/6556/22

адміністративне провадження № К/990/37312/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Стеценка С.Г.,

суддів: Рибачука А.І., Бучик А.Ю.,

розглянувши в письмовому провадженні в касаційному порядку адміністративну справу №240/6556/22

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області

про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 13.10.2022 (головуючий суддя Семенюк М.М.) та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07.12.2022 (колегія у складі: головуючого судді Капустинського М.М., суддів: Сапальової Т.В. Ватаманюка Р.В.), -

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. У квітні 2022 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області (далі також - відповідач), в якому позивач просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка призвела до ненарахування та невиплати з 19.03.2021 щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, встановленої статтею 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XII (далі - Закон №796-XII);

- зобов`язати відповідача провести з 19.03.2021 нарахування та виплату щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства відповідно до статті 37 Закону №796-XII, в розмірі 40% від мінімальної заробітної плати, встановленої законом на відповідний рік.

2. В обґрунтування позову зазначає, що проживає в населеному пункті, який віднесено до зони гарантованого добровільного відселення, та перебуває на обліку у відповідача. У зв`язку із прийняттям рішення Конституційним Судом України від 17.07.2018 № 6-р/2018 йому повинні були нараховувати та виплачувати щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, передбачену статтею 37 Закону №796-XII.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 13.10.2022, залишеною без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07.12.2022, залишено без розгляду позовну заяву за період з 19.03.2021 по 22.09.2021.

4. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 13.10.2022, яке залишене без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07.12.2022, позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирській області, яка призвела до ненарахування та невиплати ОСОБА_1 з 23.09.2021 щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, встановленої статтею 37 Закону №796-XII.

Зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирській області провести ОСОБА_1 з 23.09.2021 нарахування та виплату щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, встановленої статтею 37 Закону №796-XII, в розмірі, що дорівнює 40% від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року.

У задоволенні позовних вимог щодо нарахування та виплати вказаної допомоги виходячи з мінімальної заробітної плати відмовлено.

5. Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, з посиланням на рішення Верховного Суду у зразковій справі № 240/4946/18, зазначив, що громадянин, який проживає на територіях радіоактивного забруднення, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 17.07.2018 № 6-р/2018 та статті 37 Закону № 796-XII, має право на нарахування та виплату щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, встановленої статтею 37 Закону № 796-XII (в редакції від 09.07.2007), при цьому, у зв`язку з набранням чинності Законом України від 06.12.2016 № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі - Закон № 1774-VIII), яким на даний час установлено розрахункову величину в розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 01 січня календарного року, для визначення посадових окладів, заробітної плати працівників та інших виплат і заборонено застосовувати мінімальну заробітну плату після набрання чинності цим Законом, положення статті 37 Закону № 796-XII щодо обчислення щомісячної грошової допомоги у процентному співвідношенні до мінімальної заробітної плати застосуванню не підлягають, а застосовується прожитковий мінімум для працездатних осіб, установлений на 01 січня календарного року.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

6. ОСОБА_1 із вказаними судовими рішеннями не погодився, тому 27.12.2022 через підсистему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 13.10.2022 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07.12.2022, в якій просить скасувати вказані рішення та залишити позов без розгляду.

7. В обґрунтування своїх вимог скаржник зазначає, що судом першої інстанції протиправно не розглянуто клопотання позивача про залишення позовної заяви без розгляду від 05.10.2022, подане у зв`язку з тим, що в провадженні цього ж суду була справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав та є рішення по справі №240/11744/20 від 19.03.2021, яке набрало законної сили 20.04.2021 і без кінцевої дати виконання. Також звертає увагу на неврахування судами попередніх інстанцій висновків щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду України від 25.05.2016 у справі №164/1904/14-ц, від 24.04.2018 у справі №646/6250/17, від 30.10.2018 у справі №493/1867/17, від 22.01.2019 у справі №201/9987/17, від 29.11.2019 у справі №642/7479/16-а, від 30.01.2020 у справі №554/5119/16-а, від 23.07.2020 у справі №761/28365/16-а, від 24.11.2020 у справі №815/460/18 щодо застосування положень статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

8. 28.12.2022 в автоматизованій системі документообігу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду зареєстровано вказану касаційну скаргу.

9. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Стеценко С.Г., судді Бучик А.Ю., Рибачук А.І.

10. Ухвалою Верховного Суду від 16.01.2023 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 13.10.2022 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07.12.2022 у справі за вищезазначеним позовом.

11. Ухвалою Верховного Суду від 19.06.2023 справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

12. Як встановлено судами попередніх інстанції, позивач перебуває на обліку в Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області, зареєстрований та постійно проживає у зоні гарантованого добровільного відселення - в м. Коростень Житомирської області.

13. Після прийняття Конституційним Судом України рішення від 17.07.2018 № 6-р/2018 відповідачем не нараховувалась та не виплачувалась позивачу щомісячна грошова допомога у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, передбачена статтею 37 Закону № 796-XII.

14. На звернення до відповідача щодо виплати щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства позивач отримав відповідь, у якій Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області повідомило про відсутність фінансування на виплату вказаної допомоги.

15. Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з вказаним позовом за захистом своїх порушених соціальних прав.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

16. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, а також, надаючи оцінку правильності застосування судами норм матеріального і процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.

17. Відповідно до положень статті 46 Основного Закону громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

18. За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

19. Дана адміністративна справа є типовою щодо зразкової справа №240/4946/18 (номер провадження Пз/9901/56/18), а відповідно до частини третьої статті 291 КАС України, при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

20. Згідно висновків Верховного Суду, викладених в рішенні від 21.01.2019 та постанові від 11.12.2019 у справі №240/4946/18 (номер провадження Пз/9901/56/18), позивач, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 17.07.2018 № 6-р/2018 та статті 37 Закону України №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", має право на нарахування та виплату з 17.07.2018 щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, встановленої статтею 37 Закону № 796-XII (в редакції від 09.07.2007). При цьому, у зв`язку з набранням чинності Законом №1774-VІІІ, яким на даний час установлено розрахункову величину в розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 01 січня календарного року, для визначення посадових окладів, заробітної плати працівників та інших виплат і заборонено застосовувати мінімальну заробітну плату. Після набрання чинності цим Законом положення статті 37 Закону №796-XII щодо обчислення щомісячної грошової допомоги у процентному співвідношенні до мінімальної заробітної плати застосуванню не підлягають, а застосовується прожитковий мінімум для працездатних осіб, установлений на 01 січня календарного року.

21. Статтею 37 Закону №796-XII встановлено, що громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, виплачується щомісячна грошова допомога у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства в таких розмірах: у зоні посиленого радіоекологічного контролю - 30 процентів від мінімальної заробітної плати; у зоні гарантованого добровільного відселення - 40 процентів від мінімальної заробітної плати; у зоні безумовного (обов`язкового) відселення - 50 процентів від мінімальної заробітної плати.

22. Перелік населених пунктів, жителям яких виплачується щомісячна грошова допомога, затверджується Кабінетом Міністрів України."

23. В Додатку 2 до Переліку населених пунктів, жителям яких з 1 квітня 1991 року виплачується щомісячна грошова допомога у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва і особистого підсобного господарства", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 № 106, населений пункт (м. Коростень), в якому станом на 23.09.2021 проживає позивач, зазначений як населений пункт, жителям якого виплачується щомісячна грошова допомога у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва і особистого підсобного господарства як у зоні гарантованого добровільного відселення.

24. Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що відмова відповідача у нарахуванні та виплаті позивачу щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, встановленої статтею 37 Закону №796-XII, є протиправною, а тому позов підлягає задоволенню шляхом зобов`язання відповідача провести з вказаної дати нарахування та виплату позивачу щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, встановленої статтею 37 Закону №796-XII в розмірі, що дорівнює 40% від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року, а не мінімальної заробітної плати, як просить позивач.

25. Доводи скаржника про порушення судами норм процесуального права, а саме те, що судом першої інстанції протиправно не розглянуто клопотання позивача про залишення позовної заяви без розгляду від 05.10.2022, подане у зв`язку з тим, що в провадженні цього ж суду була справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав та є рішення по справі №240/11744/20 від 19.03.2021, яке набрало законної сили 20.04.2021 і без кінцевої дати виконання, є безпідставними, оскільки в матеріалах справи відсутнє таке клопотання позивача від 05.10.2022 та позивачем не надано доказів, які підтверджують факт звернення до суду з відповідним клопотанням. Крім того, аналіз рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 19.03.2021 у справі №240/11744/20 дає підстави стверджувати, що вказана справа та справа № 240/6556/22 не є тотожними, оскільки позивач просить про нарахування та виплату спірної допомоги за різні періоди.

26. Також колегія суддів вважає помилковими посилання скаржника на правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду України від 25.05.2016 у справі №164/1904/14-ц, від 24.04.2018 у справі №646/6250/17, від 30.10.2018 у справі №493/1867/17, від 22.01.2019 у справі №201/9987/17, від 29.11.2019 у справі №642/7479/16-а, від 30.01.2020 у справі №554/5119/16-а, від 23.07.2020 у справі №761/28365/16-а, від 24.11.2020 у справі №815/460/18, оскільки ця справа (№240/6556/22) і справи №164/1904/14-ц, №646/6250/17, №493/1867/17, №201/9987/17, №642/7479/16-а, №554/5119/16-а, №761/28365/16-а, №815/460/18 не є однопредметними і виникли за різного правового регулювання. Так, у вказаних позивачем справах спір стосується перерахунку/поновлення пенсії органами Пенсійного фонду України, тоді як у цій справі спір стосується нарахування та виплати щомісячної грошової допомоги, передбаченої статтею 37 Закону №796-XII, яка здійснюється територіальними органами соціального захисту населення.

27. Таким чином, рішення судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в судових рішеннях повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

28. Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

29. Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 343, 349, 350, 356, 359 КАС України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 13.10.2022 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07.12.2022 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддіС.Г. Стеценко А.І. Рибачук А.Ю. Бучик